Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1185/24
Провадження № 1-кс/376/406/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2024 р. м. Сквира, Київської області

Сквирський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за погодженням прокурора - начальника Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Киселівка, Снігіревського району, Миколаївської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 групи, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_6 (надалі - слідчий), звернувся до слідчого судді з клопотанням погодженого з прокурором - начальником Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що у провадженні СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000112 від 19.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що 18 квітня 2024 року приблизно о 06 годині, ОСОБА_4 , перебував в кімнаті №19 Сквирського психоневрологічного інтернату, за місцем утримання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де проживав з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час словесного конфлікту з приводу того, що ОСОБА_7 попросив цигарку у ОСОБА_4 , чим викликав у останнього обурення, оскільки вони мають однаковий розмір пенсії по інвалідності, у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс не менше 2 ударів ногами, взутими у берці, в область голови та тіла ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді внутрішноьчерепної травми, синців та крововиливів на голові, перелому кісток носа та перелому нижньої стінки правої верхньощелепної пазухи, крововиливів під оболонки та в шлуночки головно мозку, набряку-набухання головного мозку з вклиненням стовбуру мозку в великий потиличний отвір; переломів 1, 3 ребер справа та 5, 6 ребер зліва. Дані ушкодження заподіяні тупими предметами, мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Описана внутрішньочерепна травма заподіяна тупим (тупими) предметами та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які згідно з пунктами 2.1.2 та 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ №6 від 17.01.1995 р., є небезпечними для життя. В результаті нанесення ОСОБА_4 вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у Білоцерківській МЛ№2.

Смерть ОСОБА_7 настала від внутрішньочерепної травми, що проявилась крововиливами під оболонки та в шлуночки головного мозку. На це вказують: внутрішноьчерепна травма, синці та крововиливи на голові, перелом кісток носа та перелом нижньої стінки правої верхньощелепної пазухи, крововиливи під оболонки та в шлуночки головно мозку, набряк-набухання головного мозку з вклиненням стовбуру мозку в великий потиличний отвір.

Вказане свідчить про те, що є прямий причинний зв`язок між отриманими ушкодженнями та настанням смерті ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підозрюється у службовій недбалості, тобто у нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, тобто в умисному тілесному ушкодженні, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння, та внаслідок якого настала смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Слідчий вважає наявними ризики, які передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та з метою їх запобігання наявні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на те, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до ОСОБА_4 зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України та буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки.

У судовому засіданні підозрюваний та захисник не заперечували щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Заслухавши прокурора, який довів наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, враховуючи згоду підозрюваного, вивчивши клопотання, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000112 від 19.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

19 липня 2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого та інші відомості.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт - це запобіжний захід, який полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби.

Згідно з ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Крім того, за нормою ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме:

1) рапортом із повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення від 18.04.2024;

2) протоколом огляду місця події від 18.04.2024 за адресою: АДРЕСА_1 ;

3) рапортом із повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення від 18.04.2024;

4) протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ( або таке, що готується) від 19.04.2024;

5) рапортом із повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення від 07.05.2024;

6) протоколом огляду місця події від 07.05.2024 за адресою: АДРЕСА_2 ;

7) протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 08.05.2024, яка надала показання про відомі їй обставини;

8) протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 19.04.2024, яка надала показання про відомі їй обставини;

9) протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 19.04.2024;

10)протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 19.04.2024;

11) протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 19.04.2024;

12) протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 19.04.2024;

13) протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 19.04.2024;

14) протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 19.04.2024;

15) протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 13.05.2024;

16) протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 13.05.2024;

17) протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 14.05.2024;

18) протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 15.05.2024;

19) протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 15.05.2024;

20) протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 15.05.2024;

21) протоколом допиту свідка ОСОБА_22 від 15.05.2024;

22) протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 15.05.2024;

23) протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 08.06.2024;

24) протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 26.04.2024;

25) протоколом допиту потерпілого ОСОБА_23 від 27.04.2024;

26) протоколом допиту потерпілого ОСОБА_18 від 26.04.2024

27) іншими матеріалами кримінального провадження.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу, суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Так, вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Разом з тим, варто зазначити, що ризик перешкоджати встановленню істини у кримінальному правопорушенні доводиться з огляду на початкову стадію досудового розслідування (рішення ЄСПЛ у справі Яжинський проти Польщі (Jarzynski v. Poland, § 43)).

ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, покарання за скоєння якого, передбачає позбавлення волі на строк від семи до десяти років та згідно з статтею 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Необхідність застосування до підозрюваного домашнього арешту обґрунтовується наявністю наступних ризиків: можливість переховуватися від органів досудового розслідування і суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказуючи на наявність ризику, передбаченого, п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий вказує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років. Окрім цього, враховуючи дані, які характеризують підозрюваного, зокрема, відсутність стійких соціальних зв`язків, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, відсутність офіційного джерела доходів та покарання, яке передбачене за вчинення даного кримінального правопорушення, дозволяє обґрунтовано припускати, що в разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення буде призначено покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, без можливості застосування норм Закону про кримінальну відповідальність, які дозволять звільнити особу від його відбування, усвідомлення чого може спонукати підозрюваного ухилятися від органу досудового розслідування та у подальшому суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий вказує, що оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин, за який передбачено покарання до десяти років позбавлення волі то в подальшому може знехтувати прийнятими в суспільстві правилами поведінки в публічних місцях та вчинити нові злочину спрямованих на підрив авторитету представників державної влади.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , характеризуючі дані про його особу, конкретні обставини справи, стан здоров`я, мету застосування даного запобіжного заходу, приймаючи до уваги, те, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможуть належним чином забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного (Khodorkovskiy v. Russia (Ходорковський проти Росії), § 136) та як наслідок буде порушено принцип пропорційності.

На підставі вищевикладеного слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Відповідно до вимог ст. 181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу Національної поліції підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

За змістом ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено . В ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зазначається точна адреса житла, яке підозрюваному, обвинуваченому забороняється залишати.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 193-194, 196, 205, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , подане у кримінальному провадженні, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000112 від 19.04.2024 року, про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю, з покладанням на нього строком на два місяці з дня постановлення даної ухвали наступних обов`язків:

- невідкладно з`являтися на виклик слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- заборонити покидати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово.

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Контроль за виконанням умов та обов`язків пов`язаних з домашнім арештом покласти на ВП № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області в межах території обслуговування якого проживає підозрюваний.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ознайомити та вручити підозрюваному під розпис копію ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1