Справа № 204/6560/24
Провадження № 1-кп/204/991/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000271, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.04.2023, за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор подав до суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_9 . Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, на даний час наявний ризик, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду, що підтверджується репутацією обвинуваченого, який обвинувачуються у вчиненні умисного, тяжкого злочину проти власності, за який Законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Імовірна тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, є суттєвим елементом, який підтверджує існування ризику переховування обвинуваченого від суду. Ця обставина у свою чергу може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства. Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 може незаконно впливати на інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, а саме: будучи обізнаними у доказах, які на теперішній час наявні в матеріалах кримінального провадження, своїми порадами та вказівками обвинувачений може допомогти особам, яких органами досудового розслідування ще не встановлено та до кримінальної відповідальності не притягнуто, ухилитися від притягнення до кримінальної відповідальності, що в свою чергу, потягне за собою можливість отримання обвинуваченим ОСОБА_9 більш м`якого покарання. Обвинувачений ОСОБА_9 може вчинити інше (аналогічне) кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Крім того, з 24.02.2022 по теперішній час в Україні введено і діє воєнний стан, однак, ігноруючи напружену обстановку на території держави та потреби ЗСУ, достовірно знаючи про ведення на території України бойових дій, обвинувачений вирішив розпорядитися продуктами харчування, цільовим призначенням яких є задоволення потреб особового складу та штатних тварин особового складу військових частин, ЗСУ в стаціонарних та польових умовах, на власний розсуд, виключно у незаконний спосіб, задля незаконного збагачення при скоєнні злочинів проти власності. Застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби є виправданим, оскільки з боку сторонніх наглядачів, населення наявний суспільний інтересе до розгляду цього провадження, який незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню зазначених у клопотаннях ризиків.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_4 вирішення клопотання прокурора залишив на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника.

Представник потерпілого КП «Дніпровська муніципальна енергосервісна компанія» ДМР у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого, захисника обвинуваченого, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За змістом статей 131-132, 176 КПК України, визначено, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Досліджуючи питання наявності існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд доходить до наступного.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується, у тому числі у вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності, та у випадку визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення обвинуваченим загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком до трьох років. Тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, може бути мотивом та підставою переховуватися від суду. Суд зауважує, що ризик переховування від суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження, співставлення можливих негативних для обвинувачених наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі за вчинені злочини у найближчій перспективі свідчить про високий рівень ризику переховування від суду враховуючи обставини кримінального провадження.

Слід зауважити, що співставлення можливих негативних для обвинуваченого ОСОБА_5 наслідків переховування у невизначеному майбутньому із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі робить цей ризик актуальним.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то суд вважає доведеним, що у випадку не продовження застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу, останній може незаконно вливати на інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні з метою пом`якшення можливого покарання.

Також, суд вважає доведеним існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 нового кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується.

Враховуючи доведеність недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, обґрунтованості підозри, триваючих та дійсних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, серйозність обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, відсутність обставин, які не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, суд вважає, що продовження застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби матиме раціональний зміст, сприятиме належній процесуальній поведінці обвинуваченого та сприятиме дієвості цього кримінального провадження. При цьому, застосований до обвинуваченого запобіжний не є занадто обтяжливим для нього, а продовження дії покладених обов`язків зможе запобігти реалізації існуючим ризикам кримінального провадження.

З урахуванням викладених обставин,суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби стоком на два місяці з покладенням обов`язків у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 27, 176-178, 181, 331, 369-372, 392 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби задовольнити.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в певний період доби з 22.00 год. по 06.00 год. залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 12 листопада 2024 року, за винятком випадків переміщення до найближчого укриття на час дії сигналу «Повітряна тривога», надання невідкладної медичної допомоги обвинуваченому та подальшого невідкладного повернення до житла.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком до 12 листопада 2024 року наступні обов`язки:

-без поважних причин не залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду;

-прибувати до суду, який здійснює судове провадження, за першою вимогою;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому до якого застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 13.09.2024.

Суддя ОСОБА_1