Справа № 621/3586/21
Провадження № 1-в/610/177/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2024 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився, зареєстрований і проживав до затримання у АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

засудженого 09 лютого 2022 року Зміївським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 259 КК України із застосуванням ст. 71 КК України (вирок Зміївського районного суду Харківської області від 29.01.2018 із застосуванням ст. 71 КК України (вирок Зміївського районного суду Харківської області від 02.07.2015)) до 4-х років 1-го місяця позбавлення волі,

відбуваючого покарання у Державній установі "Покровська виправна колонія (№ 17)",

Початок строку: 24.09.2021. Кінець строку: 24.10.2025,

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2024 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшло клопотання ОСОБА_3 про вирішення питання про приведення вироків, якими він був засуджений, у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024.

Представник ДУ "ПВК (№ 17)" в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Прокурор ОСОБА_4 подав заяву, в якій зазначив, що заперечує проти задоволення клопотання засудженого, просить розглядати за його відсутності.

Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не доставлений, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, від проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовився.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши подання та долучені до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що вироком Зміївського районного суду Харківської області від 02.07.2015 ОСОБА_3 засуджено за вчинення на початку квітня 2015 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 3-х років позбавлення волі. На підставі статей 71, 72 КК України до покарання, призначеного за вироком від 02.07.2015, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 03.11.2014 за ст. 263 ч. 2 КК України у виді 3-х місяців позбавлення волі і остаточно призначено йому покарання у виді 3-х років 3-х місяців позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 01.03.2016.

Сума завданої ОСОБА_3 матеріальної шкоди за цим вироком становить 15 847 грн.

Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 29.01.2018 ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, та призначено йому покарання у виді 3-х років 6-ти місяців позбавлення волі.

На підставі т. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання, до покарання, призначеного за вироком від 29.01.2018, приєднано 6 місяців позбавлення волі, що є частиною не відбутого покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 2 дні за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 02.07.2015, та остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Вирок набрав законної сили 20.04.2018.

Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 09.02.2022 ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі статті 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, призначеного за вироком від 09.02.2022, приєднано шляхом часткового складання 1 місяць позбавлення волі за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 29.01.2018 року.

Остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Вирок набрав законної сили 14.11.2022.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питання, передбаченого п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" (далі Закон № 3886-IX), яким, зокрема, було внесено зміни до ст. 51 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку від 02.07.2015 вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив на початку квітня 2015 року. Загальна сума завданої матеріальної шкоди ОСОБА_3 за цим вироком становить 15 847 грн.

Станом на 01 січня 2015 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1 218 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 609 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 1 218 грн (609?2=1 218).

Як убачається з подання та доданих до нього матеріалів, за вироком від 02.07.2015 діями ОСОБА_3 було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 15 847 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також кореспондуються з положеннями ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Ураховуючи, що за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 02.07.2015 вартість таємно викраденого ОСОБА_3 майна становила 15 847 грн, тобто зазначена сума перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме: 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян (станом на 01 січня 2015 року 1 218 грн), отже за вчинення ОСОБА_3 правопорушення настає кримінальна відповідальність.

Із огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 5, 74 КК України, статтями 537, 539 КПК України, Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", ч. 5 підрозділом 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1