Справа № 199/6234/24
УХВАЛА

іменем України

2024 року серпня місяця 12 дня м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Перше травня Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей та непрацездатних осіб не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

якому 11 серпня 2024 року повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2024 року старший слідчий СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з повноважним прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у серпні 2024 року, перебуваючи у м. Дніпро (точного часу та обставин досудовим розслідуванням не встановлено), за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою отримання незаконного прибутку від завдання отриманого у мережі «Telegram» від невстановлених під час досудового розслідування осіб, які налаштовані проти мобілізації в Україні, діючи умисно, добровільно та з власної ініціативи, в умовах воєнного стану, прийняв рішення про перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України чи інших військових формувань, шляхом підпалу транспортних засобів належних або які перебувають у користуванні військовослужбовців.

Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 маючи умисел на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України чи інших військових формувань, а саме підпалу транспортних засобів належних або які перебувають у користуванні військовослужбовців на території м. Дніпро, використовуючи належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Redmi Note 13», IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-карткою мобільного оператора «лайфселл» НОМЕР_3 , який зареєстрований в інтернет-месенджері «Telegram», за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, з власної ініціативи у невстановлений досудовим слідством час, утім, не пізніше 10 серпня 2024 року встановив зв`язок з користувачем інтернет-месенджеру «Telegram» під нік-неймом « ОСОБА_8 », який зареєстрований на невідомий номер оператора мобільного зв`язку, де запропонував роботу у вигляді підпалів транспортних засобів військовослужбовців на території м. Дніпро.

Продовжуючи реалізовувати свою спільну злочинну діяльність, діючи умисно, добровільно та з власної ініціативи, з корисливих мотивів, під час дії на території України воєнного стану, усвідомлюючи та достовірно розуміючи, що користувач « ОСОБА_8 » інтернет-месенджеру «Telegram» пропонує вчинити протиправні дії, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим слідством час, утім, не раніше 10 серпня 2024 року, ОСОБА_4 в інтернет-месенджері «Telegram» отримав від користувача інтернет-месенджеру «Telegram» під нік-неймом « ОСОБА_8 » завдання щодо підбору автомобіля відносно якого необхідно здійснити підпал, надав його можливі характеристики та риси, а також зазначив інструкції щодо звіту за результатами здійснених протиправних дій, на що ОСОБА_4 відповів згодою та почав пошук разом з ОСОБА_7 транспортних засобів за наданими параметрами.

У подальшому, 10 серпня 2024 року в невстановлений досудовим слідством час, ОСОБА_4 в інтернет-месенджері «Telegram» надіслав користувачу інтернет-месенджеру «Telegram» під нік-неймом « ОСОБА_8 » фото автотранспортних засобів марки Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , зеленого кольору, та Fiat НОМЕР_5 , державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , сірого кольору з білими смугами у вигляді хреста, та отримав підтвердження завдання щодо підпалу даних автомобілей, а також інструкції щодо його виконання у вигляді тексту із супроводом відео та фотоматеріалів для зразка щодо підпалу машин, які б належали військовослужбовцям.

Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 реалізовуючи свій спільний злочинний умисел на вчинення злочину, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, для проведення дестабілізації в Україні, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи заздалегідь виниклий умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних сил України чи інших військових формувань, шляхом підпалу транспортних засобів, що перебувають в користуванні військовослужбовців, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , 11 серпня 2024 року приблизно о 00:10 годині, взявши із собою заздалегідь підготовлену невстановлену в ході досудового розслідування горючу рідину, прибули неподалік адреси: АДРЕСА_3 , де знаходились військові автомобілі Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , зеленого кольору, та Fiat НОМЕР_5 , державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , сірого кольору з білими смугами у вигляді хреста.

Продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного умислу, спрямованого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України чи інших військових формувань, шляхом підпалу транспортних засобів військовослужбовців, з метою отримання незаконного прибутку від завдання, отриманого у мережі «Telegram» від невстановленої під час досудового розслідування особи під ніком « ОСОБА_8 », який налаштований проти мобілізації в Україні, ОСОБА_4 підійшов до військового автомобілю Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , зеленого кольору, та використовуючи підготовлену невстановлену в ході досудового розслідування горючу рідину, облив капот автомобіля та за допомогою запальнички підпалив його, що спричинило пожежу передньої частини автомобілю Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , зеленого кольору, та пожежу задньої частини автомобілю Fiat Linea, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , сірого кольору з білими смугами у вигляді хреста.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_4 , переконавшись в тому, що пожежа автомобілей відбулась, здійснив відеозйомку підпалених автомобілей з метою подальшого пересилання невстановленій під час досудового розслідування особі під нік-неймом «Давід», який налаштований проти мобілізації в Україні, з метою отримання незаконного прибутку від виконаного завдання.

Після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, тим самим спричинили майнову шкоду та неможливість подальшого використання транспортного засобу для виконання поставлених завдань військовослужбовцям.

Умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які виразились у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, що кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України

11 серпня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

За таких обставин, порушується питання обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_5 просив клопотання задовольнити, посилаючись на підстави, викладені в ньому та на існуючі ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, проти обрання більш м`якого запобіжного заходу заперечував, оскільки це не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього нормами КПК України обов`язків, а також не зможе запобігти ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання слідчого та просив обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити заставу, посилаючись на те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, до адміністративної відповідальності також не притягався, готовий погасити заподіяну шкоду. Також зазначив, що прокурором не підтверджено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 проти клопотання заперечував, просив обрати йому нічний домашній арешт за адресою його реєстрації. Також зазначив, що кається у сподіяному ним, бажає відшкодувати шкоду.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , вважаю необхідним задовольнити клопотання слідчого та застосувати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, виходячи з наступного.

В ході розгляду клопотання встановлено, що відповідно до Витягу з ЄРДР за №0001003 внесено відомості про те, що 11 серпня 2024 року до чергової частини ВП №1 надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_4 , які частково згоріли (ЄО №20228).

11 серпня 2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

11 серпня 2024 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Вирішуючи питання про наявність підстав обрання запобіжного заходу - тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги ст. 177 КПК України.

Відповідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, наявними у справі доказами, а саме: рапортом від 11 серпня 2024 року; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_9 від 11 серпня 2024 року; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_10 від 11 серпня 2024 року; протоколом огляду місця події від 11 серпня 2024 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 11 серпня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 11 серпня 204 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 11 серпня 204 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 11 серпня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 11 серпня 2024 року; протоколом обшуку від 11 серпня 2024 року; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 від 11 серпня 2024 року; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 від 11 серпня 2024 року; протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 11 серпня 2024 року; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 11 серпня 2024 року, а також іншими матеріалами кримінального провадження, що в сукупності може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

При цьому слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, утім, відповідно до вимог ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Статтею 176 КПК України передбачено, що одним із запобіжних заходів є тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п. п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Також, зважаючи на практику Європейського суду, враховую, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч. 1 ст.178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Вважаю, що слідчим у клопотанні, доданих документах та прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України.

Відповідно до ч. 6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Також вважаю, що слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч. 1 ст.176 КПК України не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому підозрюваному ОСОБА_4 слід застосувати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також суд бере до уваги те, що ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, проти основ національної безпеки України, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, не працює та не має стабільного доходу, не має сталих соціальних зв`язків, йому відомі обставини кримінального провадження, є знайомим з іншим підозрюваним, а тому існують ризики, що підозрюваний, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Крім того, підозрюваного ОСОБА_4 було затримано на місці вчинення кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України.

Визнаючи доведеними заявлені слідчим та прокурором вищевказані ризики, слідчий суддя також керується практикою Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 26 липня 2001 року по справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Доказів того, що підозрюваний ОСОБА_4 не може за станом здоров`я перебувати під вартою, слідчому судді не надано.

При цьому суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі "Марченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст. 178 КПК України, а також доведеність прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, тому клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та застосувати до останньому запобіжний ОСОБА_4 щодо обрання нічного домашнього арешту слід відмовити.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Беручи до уваги з`ясовані судом обставини, вважаю за необхідне на підставі абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначити розмір застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів з урахуванням дня фактичного затримання особи.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 08 жовтня 2024 року включно, без визначення застави.

Ухвала набирає чинності негайно.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

12.08.2024