Справа № 133/2157/24
Провадження №11-сс/801/611/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

представника заінтересованої особи ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24.07.2024 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000373 від 20.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль ВАЗ 111730, д.н.з, НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , яке належить ОСОБА_7 . В решті вимог про накладення арешту на посвідчення водія НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 відмовлено.

В ухвалі слідчий суддя зазначив про необхідність накладення арешту на автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію з метою збереження таких речових доказів та запобігання настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

При цьому слідчий суддя відмовив в накладенні арешту на посвідчення водія, оскільки слідчий не порушував питання про тимчасове обмеження ОСОБА_9 у користуванні спеціальним правом.

Адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24.07.2024 про накладення арешту на автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Вважає висновки суду помилковими. Вказує на відсутність протоколів про вилучення майна. Також зазначає, що слідчий не звертався до суду з клопотання про тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом. Апелянт стверджує, що арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та на посвідчення водія як на майно не накладається.

Апеляційним судом належним чином було повідомлено прокуратуру про апеляційний розгляд провадження, однак прокурор до суду не з`явився з невідомих причин. Враховуючи, що його неявка не перешкоджає розгляду справи, судове засідання проведено без його участі.

Заслухавши доповідь судді, виступ адвоката ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів провадження слідує, що СВ відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000373 від 20.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, під час якої потерпіла отримала тілесні ушкодження.

30.06.2024 в ході проведення огляду місця події на ділянці дороги, де сталось ДТП, вилучено автомобіль ВАЗ 111730 д/н НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , яке належить ОСОБА_7 та посвідчення водія НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 .

Звертаючись в рамках даного кримінального провадження з клопотанням про арешт вилученого майна, слідчий послався на необхідності належного збереження речових доказів та забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст. 98 КПК України, матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Згідно ст. 173 ч. 2 п.5 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані не в повній мірі.

В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом правових підстав для накладення арешту на автомобіль.

На теперішній час автомобіль, який визнаний речовим доказом постановою слідчого від 20.07.2024, відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, є тимчасово вилученим майном до вирішення питання про його арешт.

З клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що автомобіль в повному обсязі відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України і може мати доказове значення у кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що вилучена частина майна, а саме автомобіль, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що він містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт автомобіля може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Доводи захисника про недотримання порядку вилучення майна не знайшли свого підтвердження.

Судова колегія враховує, що вказаний захід забезпечення майна є тимчасовим заходом, а тому у подальшому власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно буде йому повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

При цьому колегія суддів погоджується з доводами апелянта про безпідставне накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Вказаний документ підлягає поверненню власнику, оскільки слідчим не вказано мету арешту свідоцтва та ризиків в разі невжиття такого заходу.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що слідчий суддя при задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на вказаний документ не врахував положення п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, якими передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб та не окреслив мету накладення арешту на свідоцтво.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді та виключити з переліку арештованого майна свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Крім того, виключити вказівку щодо залишення автомобіля на арештмайданчику після проведення слідчих дій, оскільки ані в клопотання слідчого, ані в ухвалі слідчого судді не наведено мотивів та мету залишення автомобля на арештмайданчику після проведення слідчих дій.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24.07.2024 про накладення арешту скасувати.

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль ВАЗ 111730, д.н.з, НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , на час проведення слідчих дій залишити на зберіганні на арешт майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів відділення поліції № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області за адресою: м. Козятин, вул. Героїв Майдану 30.

В решті вимог про накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , яке належить ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та посвідчення водія НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4