Справа № 208/3891/22
Провадження № 1-кп/0198/7/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2024 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), захисника адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia) в Юр`ївському районному суді Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2022 за № 0000093, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в смт Станиця Луганська Щастинського району Луганської області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

встановив :

Відповідно до обвинувального акта, складеного прокурором та направленого до суду, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України, за таких обставин.

Так, згідно зі статтями 1-3, 6 Конституції України - Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до статей 17, 19, 65, 68 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. На території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом. На території України не допускається розташування іноземних військових баз. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України; кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Частиною 3 статті 4, частиною 2 статті 9 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що військові адміністрації населених пунктів утворюються в одному чи декількох населених пунктах (селах, селищах, містах), в яких сільські, селищні, міські ради та/або їхні виконавчі органи не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, у тому числі внаслідок фактичного саморозпуску або самоусунення від виконання своїх повноважень, або їх фактичного невиконання, або припинення їх повноважень згідно із законом. Органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

При цьому, 24.02.2022 Російською Федерацією здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, розпочато ведення агресивної війни проти України, захоплення її території, яке на даний час триває.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався Указами Президента України із затвердженням відповідними законами України та наразі триває.

Наприкінці лютого 2022 року смт Станиця Луганська Щастинського району Луганської області, яка входить до Станично-Луганської селищної територіальної громади, захоплена збройними силами Російської Федерації спільно з незаконними збройними формуваннями так званої «Луганської Народної Республіки» та на підтвердження контролю над селищем, на КПВВ «Станиця Луганська», розташованого в смт Станиця Луганська Щастинського району Луганської області, встановлено прапор так званої «ЛНР».

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Станично-Луганська селищна територіальна громада Щастинського району Луганської області з 24.02.2022 і до теперішнього часу перебуває під тимчасовою окупацією та оточенні (блокуванні) з боку РФ та незаконних збройних формувань так званої «ЛНР».

В розумінні п. 6 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території Щастинського району Луганської області державою-агресором створено окупаційну адміністрацію Російської Федерації, тобто сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Таким чином, на тимчасово окупованій території Щастинського району Луганської області, до складу якого входить Станично-Луганська селищна територіальна громада, представниками так званої «ЛНР», підконтрольними державі-агресору РФ, організовано та розпочато діяльність незаконних органів влади, зокрема, наказом так званого міністра соціальної політики «ЛНР» створено незаконний орган влади «Станично-Луганську філію територіального міжрайонного відділення фонду соціального страхування ЛНР».

В лютому - квітні 2022 року (більш точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено) громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04:00 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, знаходячись на тимчасово окупованій території в смт Станиця Луганська Щастинського району Луганської області, переслідуючи свої особисті інтереси, маючи умисел на зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, і реалізуючи його, вступила у злочинну змову з представниками окупаційної влади держави-агресора - РФ та представниками так званої «ЛНР», з метою наділення її функціями посадової особи незаконного органу влади, а саме так званої «Станично-Луганської філії територіального міжрайонного відділення фонду соціального страхування ЛНР». Отримавши від останніх пропозицію зайняти посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, ОСОБА_5 , в порушення вимог Конституції та Законів України, добровільно, умисно надала свою згоду на призначення її на посаду виконуючого обов`язки начальника так званої «Станично-Луганської філії територіального міжрайонного відділення фонду соціального страхування ЛНР».

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, в лютому - квітні 2022 року (більш точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено), ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території в смт Станиця Луганська Щастинського району Луганської області, розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, а також переслідуючи свої особисті, корисливі інтереси, погодившись на пропозицію окупаційної влади держави-агресора РФ та представників незаконних збройних формувань так званої «ЛНР», умисно, добровільно зайняла посаду виконуючого обов`язки начальника так званої «Станично-Луганської філії територіального міжрайонного відділення фонду соціального страхування ЛНР», тобто посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території.

Кримінальне правопорушення підлягає кваліфікації за ч. 5 ст. 111-1 КК України як добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території.

Під час досудового розслідування постановою слідчого від 28.04.2022 оголошено розшук підозрюваної ОСОБА_5 , оскільки вона не з`являлася на належним чином здійснені виклики до слідчого та прокурора, а на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19.07.2022 з цих же підстав та в зв`язку з перебуванням особи на тимчасово окупованій території України здійснювалось спеціальне досудове розслідування.

Судовий розгляд в межах даного кримінального провадження здійснений за відсутності обвинуваченої (in absentia), ОСОБА_5 , яка показань суду не надавала та будь-яких клопотань від останньої на адресу суду також не надходило.

При цьому, розгляд кримінального провадження проведений за участю захисника-адвоката ОСОБА_4 , яка залучена державою на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Кіровоградській та Миколаївській областях.

Повістки про виклик обвинуваченої ОСОБА_5 в судові засідання, а також інформація про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог КПК України.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , яка в свою чергу повинна була знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про її наміри ухилитися від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченої ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останньою її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник в судовому засіданні зазначила, що не мала можливості зв`язатися з обвинуваченою і з`ясувати в неї правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином брала участь у реалізації права на захист обвинуваченої ОСОБА_5 під час судового розгляду та клопотала не призначати занадто суворе покарання обвинуваченій при ухваленні обвинувального вироку.

Так, судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказування в межах даного кримінального провадження, що тимчасова окупація з боку РФ частини території України, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення РФ на територію України 24 лютого 2022 року, анексія з боку РФ частини території України, а також створення окупаційних органів влади на такій території є загальновідомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами РФ, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, - а відтак ці факти не потребують окремого судового доказування.

При цьому, вина ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- повідомленнями та рапортами про виявлення кримінального правопорушення, якими встановлено, що ОСОБА_5 перейшла на бік окупаційної влади РФ та зайняла посаду виконуючого обов`язків начальника в незаконному органі влади «Станично-Луганській філії територіального міжрайонного відділення фонду соціального страхування ЛНР», створеному на тимчасово окупованій території в смт Станиця Луганська Щастинського району Луганської області (т. 3 а.м.к.п. 2-4, 13-14, 168-171);

- заявою-анкетою для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, особовою карткою і оригіналом трудової книжки на ім`я ОСОБА_5 , біографічною довідкою, які засвідчують особу обвинуваченої, її анкетні дані та трудову діяльність останньої до повномасштабного вторгнення РФ на територію України, яка займала посаду виконуючого обов`язки Станично-Луганського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області (т. 3 а.м.к.п. 31, 182-189, 231);

- актом огляду від 07.04.2022 та протоколами огляду від 12.04.2022 і 25.04.2022, а саме розміщених 06.04.2022 у відеохостингу «YouTube» публікацій «ГТРК ЛНР. Вести. 15.30. 6 апреля 2022» та « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (мовою оригіналу) за посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 з додатками до них у виді скріншотів і оптичних дисків DVD-R 16х 4.7 Gb 120 min, DVD+R «Axent» 4.7 Gb, де відображена ОСОБА_5 в якості виконуючого обов`язки начальника так званої «Станично-Луганської філії територіального міжрайонного відділення фонду соціального страхування ЛНР» (т. 3 а.м.к.п. 15-28, 179-181);

- протоколами огляду від 30.04.2022, а саме розміщених на сайті «Радіо Свобода» та в Telegram-каналі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 » публікацій за посиланнями:ІНФОРМАЦІЯ_7 і ІНФОРМАЦІЯ_8 з додатками до них у виді скріншотів та оптичного диска СD-R «VIDEX» 700 МВ, які підтверджують факт окупації збройними силами Російської Федерації спільно з незаконними збройними формуваннями так званої «Луганської Народної Республіки» території Щастинського району Луганської області, в тому числі смт Станиця Луганська (т. 3 а.м.к.п. 88-110);

-показаннями свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні про те, що вона під час повномасштабного вторгнення РФ на територію України працювала в м.Сєвєродонецьк Луганської області в Фонді соціального страхування України у Луганській області та особисто знайома з обвинуваченою ОСОБА_5 , у зв`язку з тим, що остання була її підлеглою і працювала начальником Станично-Луганського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області. 06 травня 2022 року ОСОБА_5 через месенджер «Вайбер» надіслала заяву про звільнення із займаної посади в Фонді соціального страхування України у Луганській області, при цьому причиною такого рішення, зі слів інших співробітників Фонду, було те, що вона почала працювати в так званій «Станично-Луганської філії територіального міжрайонного відділення фонду соціального страхування ЛНР». Також, на думку свідка ОСОБА_6 , зазначену вище посаду ОСОБА_5 зайняла добровільно, без застосування примусу. Про наявність складних життєвих обставин, які б перешкоджали ОСОБА_5 виїхати на підконтрольну Україні територію, їй не відомо, разом з тим можливість виїхати з окупованої території Луганської області існувала, але свідок організацією виїзду співробітників не займалася;

- показаннями свідка ОСОБА_7 в судовому засіданні про те, що він під час повномасштабного вторгнення РФ на територію України працював в м.Сєвєродонецьк Луганської області в Фонді соціального страхування України у Луганській області та особисто знайомий з обвинуваченою ОСОБА_5 , у зв`язку з тим, що остання працювала начальником Станично-Луганського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області. Після 24 лютого 2022 року зв`язок з ОСОБА_5 не підтримує, але під час допиту в якості свідка, при проведенні досудового розслідування, на відтвореному відеозаписі впізнав обвинувачену ОСОБА_5 , яка надавала інтерв`ю в якості виконуючого обов`язки начальника так званої «Станично-Луганської філії територіального міжрайонного відділення фонду соціального страхування ЛНР». Про наявність можливості виїхати на підконтрольну Україні територію, йому не відомо.

Таким чином, відомості, що містяться в акті огляду від 07.04.2022 та протоколах огляду від 12.04.2022, 25.04.2022, і додатках до них, співвідносяться з показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні, стосовно дійсного зайняття ОСОБА_5 посади в незаконно створеному на тимчасово окупованій території органі влади, а саме в так званій «Станично-Луганській філії територіального міжрайонного відділення фонду соціального страхування ЛНР», де обвинувачена виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції.

Згадані докази щодо часу, місця, наслідків та обставин вчинення кримінального правопорушення співвідносяться між собою, є належними. Підстави вважати зазначені докази недостовірними, недопустимими відсутні.

Окрім того, зазначені вище докази є беззаперечним свідченням невимушеності та свідомої і вільної поведінки ОСОБА_5 , відсутності будь-якого примусу щодо неї, а відтак, і цілковитої добровільності її дій, та не є способом виживання останньої в умовах окупації.

Суд відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що вина ОСОБА_5 в добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, доведена. Скоєне ОСОБА_5 підлягає кваліфікації за ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Обираючи покарання для ОСОБА_5 , суд, згідно зі ст.ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості та мотив вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_5 скоїла злочин, який згідно з ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким, раніше не судима.

Слід зазначити, що ОСОБА_5 є суб`єктом злочину. Підстави вважати вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення у стані неосудності відсутні.

Пом`якшуючі покарання ОСОБА_5 обставини відсутні.

При цьому, щодо посилання прокурора на вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, як на обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_5 згідно зі ст. 67 КК України, суд доходить таких висновків.

Зазначений у законі термін "використання" передбачає вчинення певних дій з урахуванням обставин, які сприяють настанню негативних протиправних наслідків, досягнення яких охоплюється умислом суб`єкта правопорушення, або сприяють уникненню відповідальності за вчинене діяння.

Отже, винна особа з метою полегшення вчинення кримінального правопорушення використовує наи?більш несприятливии? для суспільства час, тяжкі обставини та умови, в яких опинилося суспільство, що свідчить про підвищении? ступінь суспільноі? небезпеки злочинів, які вчиняються в умовах воєнного стану.

Дія правового режиму воєнного стану в момент вчинення кримінального правопорушення сама по собі не є обставиною, що обтяжує покарання, якщо цей факт не був свідомо використаний для досягнення протиправної мети.

Таким чином, обставина, передбачена п. 11 ч. 1 ст. 67 КК України, не врахована судом як така, що обтяжує покарання за ч. 5 ст. 111-1 КК України, оскільки під час розгляду кримінального провадження не доведено, що ОСОБА_5 умисно використала обставини та умови воєнного стану для зайняття посади у незаконному органі влади.

Ґрунтуючись на завданні Кримінального кодексу України, меті та загальних засадах призначення покарання, визначених у ст.ст. 1, 50, 65 КК України, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, конкретні обставини справи, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд призначає покарання ОСОБА_5 в межах санкції ч. 5 ст. 111-1 КК України, у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та з конфіскацією майна, оскільки доходить переконання, що саме таке покарання буде не тільки карою, а також сприятиме виправленню ОСОБА_5 і попередженню вчинення нею та іншими особами нових злочинів, а окрім того є цілком справедливим, пропорційним, необхідним і достатнім, та відповідатиме не тільки меті покарання, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права, а також гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захистом інтересів суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Приймаючи рішення про призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, як обов`язкового, суд враховував те, що ОСОБА_5 скоїла злочин, об`єктом якого є основи національної безпеки України. При цьому, суспільна небезпечність вчинених обвинуваченою дій полягає у допомозі державі-агресору створити певну вертикаль незаконного органу влади, що фактично підтверджує вчинення злочину проти незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

При цьому не є перешкодою для призначення даного виду покарання та обставина, що обвинувачена на момент ухвалення вироку не працює на певній посаді та не проводить діяльність саме на підконтрольній території України, з використанням можливостей яких вона вчинила кримінальне правопорушення, а тому суд вважає, що буде справедливим та співмірним таке покарання для ОСОБА_5 , визнаної винуватою у здійсненні колабораційної діяльності, яке унеможливить деякий період часу у майбутньому займати певні посади та займатися певною діяльністю в Україні.

Також, застосовуючи додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, як альтернативне, суд зазначає, що ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення з корисливих мотивів, маючи мету та бажання отримати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе та інших осіб, одержати або зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат. Отже, суд переконаний, що зазначені обставини вимагають більшої суворості в оцінці вчиненого ОСОБА_5 протиправного діяння та виправдовують позбавлення права власності на майно, яке належить останній.

Окрім того, враховуючи тяжкість злочину, особу винної, обставини справи, суд не знайшов підстав для застосування до обвинуваченої ОСОБА_5 правил ст. 69 КК України.

Процесуальні витрати, які підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_5 в дохід держави, відсутні.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов по справі не поданий.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватою у пред`явленому за ч. 5 ст. 111-1 КК України обвинуваченні.

ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 111-1 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років з позбавленням права обіймати будь-які посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги, на строк п`ятнадцять років, з конфіскацією в дохід держави всього майна, яке є її приватною власністю.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_5 залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту її затримання у зв`язку з виконанням даного вироку.

Строк відбування додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги, слід рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області.

Копію вироку вручити негайно прокурору та захиснику.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1