Провадження № 1-кп/359/724/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0001956 від 04.10.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гнідин, Бориспільського району, Київської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 обвинувачується у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, за таких обставин.

03.10.2024 ОСОБА_4 у власних справах приїхав до м. Костянтинівка Донецької області, де у невстановленому досудовим слідством місцізнайшов ручну уламкову гранату типу Ф-1, яка складається із корпусу осколкової гранати Ф-1 та підривача УЗРГМ (УЗРГМ-2). В цей час у ОСОБА_4 виник кримінально протиправний намір на придбання, носіння та зберігання цього вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.

Реалізовуючи свій кримінально протиправний намір на незаконне придбання, носіння та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, не маючи передбаченого п. 2.3 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, дозволу на придбання, носіння і зберігання бойових припасів, підібрав та залишив при собі вищевказану ручну уламкову гранату типу Ф-1,тим самим придбав її, та в подальшому 04.10.2024 привіз її до місця свого проживання: будинок АДРЕСА_1 , вчинивши тим самим незаконне носіння бойового припасу без передбаченого законом дозволу, та відповідно його незаконне зберігання у своєму житлі.

04.10.2024 в ході невідкладного обшуку, проведеного в житлі ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції виявлено та вилучено гранату, яку ОСОБА_4 привіз з Донецької області, яка є оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1, та відноситься до вибухових пристроїв промислового виготовлення та бойових припасів, і придатна до вибуху.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні погрози вбивством, тоді як були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, за таких обставин.

Так, 04.10.2024 ОСОБА_4 приблизно о 05 год. 20 хв. повернувся з Донецької області до місця свого проживання: будинок АДРЕСА_1 , та привіз з собою оборонну осколкову ручну гранатою Ф-1. Одразу після повернення ОСОБА_4 почав вживати дома спиртні напої.

Під час вживання ОСОБА_4 спиртних напоїв, між ним та його дружиною ОСОБА_6 виникла сімейна сварка, під час якої остання повідомила, що бажає розірвати їх шлюб. Після цього, ОСОБА_4 нецензурно висловлюючись в бік своєї дружини, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, почав погрожувати їй вбивством, одночасно з чим демонстрував в своїй руці осколкову ручну гранатою Ф-1 погрожуючи її підірвати в її присутності.

Вказані погрози ОСОБА_6 сприйняла як загрозу життю, внаслідок чого у останньої виникли реальні підстави побоювання за своє життя та життя своєї малолітньої дитини, яка знаходилась в будинку.

Сприймаючи погрози ОСОБА_4 як реальні, ОСОБА_6 , побоюючись за своє життя та життя дитини, забрала малолітню дитину та залишила приміщення будинку.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Також, ОСОБА_4 обвинувачується у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, за таких обставин.

Так, 04.10.2024 ОСОБА_4 після вживання алкогольних напоїв за місцем свого проживання, в будинку АДРЕСА_1 , біля 13 год. 00 хв. вийшов з будинку, сів в стані алкогольного сп`яніння за кермо автомобіля марки «Пежо» номерний знак НОМЕР_1 , яка перебувала в його користуванні, та почав рух по АДРЕСА_1 .

Керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, біля будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 створив аварійну ситуацію з шкільним автобусом, який розвозив дітей з школи. Після цього ОСОБА_4 зупинив свій автомобіль на узбіччі та вийшов на вулицю. У цей час до нього підійшов ОСОБА_7 який зробив ОСОБА_4 зауваження з приводу його небезпечної поведінки на роботі, що створило загрозу виникнення аварії з шкільним автобусом.

Не сприймаючи обґрунтовану критику ОСОБА_7 , ОСОБА_4 усвідомлюючи, що він знаходиться в загально доступному громадському місці, з особливою зухвалістю, яка виражалася у порушенні спокійного відпочинку, нехтуючи загально прийнятими правилами поведінки в суспільному житті і побуті громадян, які також знаходилися на вказаній вулиці, з мотивів явної неповаги до суспільства, почав нецензурно висловлюватися в бік ОСОБА_7 та інших людей, які в той час знаходились на вулиці.

Продовжуючи реалізацію свого кримінально протиправного наміру направленого на вчинення хуліганства, незважаючи на присутність оточуючих людей, ОСОБА_4 почав штовхати ОСОБА_7 , кинув в нього камінь, який влучив в шию, одночасно погрожуючи ОСОБА_7 підірвати його гранатою та спалити його будинок, тобто тривало та вперто не припиняв порушувати громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

31 жовтня 2024 рокуміж прокурором Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним (обвинуваченим) ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, яка за змістом відповідає вимогам ст. 472 КПК України. У відповідності з п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України з моменту ініціювання укладання такої угоди обвинуваченому була забезпечена участь захисника. В угоді про визнання винуватості сторони узгодили покарання за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 296 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі на строк три роки, а також погодили звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 296 КК України погодився з усіма фактичними обставинами, що викладені в обвинувальному акті та угоді. Також, судом з`ясовано у обвинуваченого питання передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК, характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, а також вид покарання у разі затвердження угоди судом. Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим. Обидві сторони підтвердили, що укладення угоди є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зі змісту угоди вбачається, що, узгоджуючи міру покарання, сторони врахували загальні засади покарання визначені ст. 65 КК України, а також ступінь тяжкості як показник індивідуального рівня суспільно небезпеки вчиненого злочину, зумовленими його специфічними об`єктивними та суб`єктивними ознаками, особистість винного, обставини, що пом`якшують його покарання (щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення). В свою чергу, обставинами, що обтяжують покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя, особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Також, на підставі ч. 1, 2 ст. 75 КК України сторонами угоди узгоджено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням. На підтвердження наявності обставин, що пом`якшують, обтяжують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення в порядку ч. 6 ст. 474 КПК України, суд дослідив матеріали кримінального провадження.

Враховуючи те, що умови укладеної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства і не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, з огляду на те, що дії обвинуваченого кваліфіковані правильно, підстави вважати, що укладення даної угоди не було добровільним - відсутні, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди.

Документи, надані учасниками судового провадження на підставі ст. 100 КПК України слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази, а саме: предмет зовні схожий на гранату Ф-1 з маркуванням на зовнішній стороні важеля 10-83 УЗРГМ-2 349-2, на внутрішній стороні 386-158-85 та на корпусі «107 13-71Т» знищити у встановленому законом порядку.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його перебування під цілодобовим домашнім арештом, а саме, з 04.10.2024 по 15.11.2024, із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

При цьому, запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді цілодобового домашнього арешту скасувати.

Крім того, слід стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта у кримінальному провадженні у сумі у розмірі 4775 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 368, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості від 31 жовтня 2024 року між прокурором Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним (обвинуваченим) ОСОБА_4 затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України та призначити йому узгоджене покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому узгоджене покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном два роки з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його перебування під цілодобовим домашнім арештом, а саме, з 04.10.2024 по 15.11.2024, із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді цілодобового домашнього арешту скасувати.

Речові докази, а саме: предмет зовні схожий на гранату Ф-1 з маркуванням на зовнішній стороні важеля 10-83 УЗРГМ-2 349-2, на внутрішній стороні 386-158-85 та на корпусі «107 13-71Т» знищити у встановленому законом порядку.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта у кримінальному провадженні у сумі у розмірі 4775 грн. 40 коп.

На підставі ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. На підставі ч. 3 ст. 376 КПК України роз`яснити обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1