Справа №186/1643/24
Провадження №1-кп/0186/400/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м.Шахтарське.

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000078 від 08 вересня 2024 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, в посаді механіка-водія 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , на обліку у лікарів нароклога та психіатра неперебуваючого, несудимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №67 від 05 березня 2024 року солдат - ОСОБА_3 , призначений на посаду механіка-водія 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно до ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Військовослужбовець за призовом під час мобілізації на особливий період - солдат - ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст.ст.2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Проте, солдат - ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто, діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення проти авторитету органів державної влади за наступних обставин.

Так, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи протиправний умисел, спрямований на погрозу вбивством, 03 серпня 2024 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_3 прийшов до першого під`їзду будинку АДРЕСА_1 , взявши з собою корпус від гранати Ф-1, який попередньо поклав до чорної сумки, яку одягнув на праве плече, де побачив раніше знайому - ОСОБА_5 , з якою мав систематичні конфлікти. Прийшовши до вищевказаної адреси, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_5 та вступив з нею в бесіду, в ході якої виник конфлікт з приводу побутових непорозумінь. В цей момент у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, направлений на погрозу вбивством ОСОБА_5 за допомогою корпусу від гранати Ф-1. В подальшому ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_5 на відстань, приблизно одного метра, з метою виклику почуття тривоги та стурбованості, дістав лівою рукою з чорної сумки, яка була одягнута на його праве плече, корпус від гранати Ф-1, надалі, тримаючи його в руці, не маючи на меті позбавлення останньої життя, почав висловлювати в адресу ОСОБА_5 погрози вбивством, виражаючись в її адресу нецензурною лайкою. На підтвердження своїх погроз, з метою змусити ОСОБА_5 повірити у серйозність своїх намірів та реальність здійснення висловлених ним погроз вбивством, ОСОБА_3 став демонструвати ОСОБА_5 корпус гранати Ф-1, продовжуючи утримувати його в руці, при цьому, висловлюючи, що саме вказаним предметом він підірве ОСОБА_5 , даючи, тим самим, останній зрозуміти можливість її застосування, чим викликав у ОСОБА_5 реальні підстави побоюватися висловлених ОСОБА_3 погроз вбивством.

В обвинувальному акті прокурором заявлено клопотання про розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, відповідно до ч.1 ст.302 КПК України.

Потерпілою ОСОБА_5 , подано заяву про її згоду зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, з кваліфікацією кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, за ознакою - погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні в її відсутність, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, згідно з ч.2 ст.302 КПК України, у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку, з підстав розгляду провадження у відсутність учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставинами.

Обвинувачений - ОСОБА_3 , подав письмову заяву, складену у присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , в якій зазначає, що беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, тобто, погрозою вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, згідний зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, просить розглянути обвинувальний акт відносно нього в спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також роз`яснено право на розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини та згідний з розглядом обвинувального акта.

При цьому, у відповідність частині 4 ст.107 КПК України в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироці суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2617-VIII, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву останнього, в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини та згідний з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів у добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням його та клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини та не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, які є належними, допустимими та достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, повністю доведена.

Кваліфікація вчиненого ОСОБА_3 по ч.1 ст.129 КК України правильна, за ознакою погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує що він вчинив кримінальний проступок, особу, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаялася у вчиненому, негативно характеризується за місцем служби, має на утриманні малолітню дочку, та вважає за можливе призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень, як ним, так і іншими особами.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України: оптичні диски, надані в ході досудового розслідування, долучені до матеріалів кримінального провадження, слід залишити при матеріалах кримінального провадження;

предмет, схожий на корпус ручної гранати Ф-1, з маркуванням «Т», «107, 14-75 Т2, поміщений до сейф пакету НПУ №PSP 2135688, предмет, схожий на запал до гранат, з маркуванням «ДВМ», «30-86 22», поміщений до сейф пакету НПУ №PSP 2135685, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №3 Синельниківського РУП НПУ в Дніпропетровській області, слід знищити.

При вирішенні питання відшкодування процесуальних витрат у справі, пов`язаних із залученням експертів, суд зазначає, що, відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України - у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 витрати на проведення судової вибухо-технічної експертизи за експертною спеціальністю 5.2 «Дослідження вибухових пристроїв, слідів та обставин вибуху» №СЕ-19/104-24/31500-ВТХ від 20 серпня 2024 року, вартість якої, згідно довідки, складає 3029 гривень 12 копійок.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого - ОСОБА_3 , не обирався.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 381, 382 КПК України, - суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, та призначити йому покарання у виді у виді пробаційного нагляду на строк один рік.

На підставі ч.2 ст.59-1 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази: оптичні диски, надані в ході досудового розслідування, долучені до матеріалів кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження;

предмет, схожий на корпус ручної гранати Ф-1, з маркуванням «Т», «107, 14-75 Т2, поміщений до сейф пакету НПУ №PSP 2135688, предмет, схожий на запал до гранат, з маркуванням «ДВМ», «30-86 22», поміщений до сейф пакету НПУ №PSP 2135685, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №3 Синельниківського РУП НПУ в Дніпропетровській області, - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта на проведення судової вибухо-технічної експертизи за експертною спеціальністю 5.2 «Дослідження вибухових пристроїв, слідів та обставин вибуху» №СЕ-19/104-24/31500-ВТХ від 20 серпня 2024 року - 3029 гривень 12 копійок.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого - ОСОБА_3 не обирався.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції після його проголошення.

На вирок може бути подана скарга до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

На підставі ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження, в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження у відсутність учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1 .