Номер провадження:1-в/521/1057/24

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 жовтня 2024 року м.Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Одеса подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_6 про приведення вироку у відповідність із законодавством України у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону №2886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
До Малиновського районного суду м.Одеси 12.09.2024 року надійшло подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» про приведення вироку у відповідність із законодавством України у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону №2886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в обґрунтування якого зазначено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Болградського районного суду Одеської області від 17.08.2023 року за ч.1 ст.332 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.
У відповідності до ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання ОСОБА_5 за цим вироком частково приєднано не відбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Арцизького районного суду Одеської області від 25 травня 2021 року - 3 (три) місяці позбавлення волі. Остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. До набрання вироком законної сили ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк тримання під вартою визначено рахувати з моменту затримання, тобто з 02 червня 2022 року.
У зв`язку з тим, що набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" N 3886-IX, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано, просить привести у відповідність з цим законом вищезазначений вирок відносно ОСОБА_5 .
Представник ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_4 подання підтримав, наполягав на його задоволенні.
Засуджений ОСОБА_5 подання підтримав, просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав за можливе подання задовольнити, зазначивши, що епізоди крадіжок за вироком Арцизського районного суду Одеської області від 25.05.2021 року дійсно підлягають декриміналізації, але ці епізоди пов`язані із проникненням, тому слід вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.1 ст.162 КК України до обмеження волі, а тому остаточне призначене покарання не підлягає зміненню у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, прийшов до висновку, що дане подання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п.13 ч.1 ст. 537 КПК України).
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 63 КК України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Арцизького районного суду Одеської області від 25.05.2021 року за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до покарання:
- за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.
- за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки.
В силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки .На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю два роки.В силу ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк ОСОБА_5 визначено обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 25 травня 2021 року. Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили визначено не обирати. Вирок набрав законної сили 25.06.2021 року.
Даним вироком встановлено, що ОСОБА_5 28.06.2020 року проник до підсобного приміщення домоволодіння та здійснив крадіжку, чим заподіяв матеріальну шкоду на загальну суму 853,00 грн.
Крім того, 13.07.2020 року роник на територію господарчого подвір`я домоволодіння до приміщення сараю, звідки намагався викрасти пустий металевий газовий балон об`ємом 50 л., вартістю 350,00 грн., але свій злочинний намір не зміг довести до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як був застигнутий на місці вчинення злочину потерпілою.
Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 26.09.2022 року було скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_5 , засудженого 25 травня 2021 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки. Направлено засудженого ОСОБА_5 для відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, призначеного вироком Арцизького районного суду Одеської області від 25 травня 2021 року.
Крім того, ОСОБА_5 засуджений вироком Болградського районного суду Одеської області від 17.08.2023 року за ч.1 ст.332 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці. У відповідності до ч.1 ст.71 КК України до покарання ОСОБА_5 за цим вироком частково приєднано не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Арцизького районного суду Одеської області від 25 травня 2021 року - 3 (три) місяці позбавлення волі. Остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. До набрання вироком законної сили ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк тримання під вартою визначено рахувати з моменту затримання, тобто з 02 червня 2022 року. Вирок набрав законної сили 18.09.2023 року.
09.08.2024 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ (надалі Закон № 3886ІХ)
Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).
Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.
Відповідно до п.п. 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.
Отже, після набрання чинності Закону України № 3886-ІХ, дрібним викраденням чужого майна вважається, зокрема, крадіжка, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
З огляду на наведене суд вважає необхідним застосувати у даній справі зворотну дію у часі Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.
Отже, судом встановлено, що станом на час вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України (вирок суду від 25.05.2021 року), а саме станом на 01.01.2020 року два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становило 2102 грн. В той час як вартість викраденого ОСОБА_5 28.06.2020 року чужого майна склала 853 грн. та 13.07.2020 року вартість викраденого чужого майна склала 350 грн., що виключає кримінальну відповідальність за це діяння.
Щодо можливої перекваліфікації дій засудженого за вироком Арцизського районного суду Одеської області від 25.05.2021 року з ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ст.185 КК України на ч.1 ст.162 КК України суд приходить до наступних висновків.
Згідно із абз.2 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 6 листопада 2009 року № 10 сформульовано таке правило кваліфікації: крадіжка, грабіж або розбій, поєднані з незаконним проникненням до житла, іншого приміщення чи сховища, кваліфікуються відповідно за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.3 ст.187 КК. Додатково за ст.162 КК такі дії кваліфікувати непотрібно. Водночас, якщо незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища поєднане зі вчиненням крадіжки, кримінальну відповідальність за яку з огляду на вартість викраденого законом не передбачено, вчинене належить кваліфікувати за ст.162 «Порушення недоторканності житла» КК.
Разом з тим, на стадії виконання вироків суд не може вирішити питання щодо наявності підстав вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.1 ст.162 КК України (перекваліфікації його дій), адже прийняття такого рішення можливе лише відповідно до ч.3 ст.337 КПК України під час судового провадження, а в порядку ст.ст. 537,539 КПК України не передбачено.
Конституційний Суд України в рішенні від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000 (справа про зворотну дію кримінального закону в часі) розтлумачив положення ст. 58 Конституції України щодо зворотної дії у часі кримінально-правової норми, яка пом`якшує або скасовує відповідальність особи, вказавши, що це стосується випадків: коли в диспозиції норми зменшено коло предметів посягання; виключено зі складу злочину якісь альтернативні суспільно-небезпечні наслідки; обмежено відповідальність особи шляхом конкретизації в бік звуження форми вчинення злочину; звужено зміст кваліфікуючих ознак тощо.
Частиною 1 ст.5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч.1 ст.72 цього Кодексу, що визначено положеннями ст.74 КК України.
Пункт 13 ч.1 ст.537 КПК України передбачає, що під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 ст.74 КК України.
За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом №3886-ІХ, на підставі ст.5 та ч.2 ст.74 КК України, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Арцизського районного суду Одеської області від 25.05.2021 року.
Водночас, приймаючи до уваги, що судом було звільнено ОСОБА_5 від призначеного покарання за вироком Арцизського районного суду Одеської області від 25.05.2021 року, суд вважає необхідним привести вирок Болградського районного суду Одеської області від 17.08.2023 року у відповідність до вимог КК України.
Враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом № 3886-ІХ, на підставі ст. 5 та ч. 2 ст. 74 КК України, суд вважає зазначити, що на даний час ОСОБА_5 є засудженим вироком Болградського районного суду Одеської області від 17.08.2023 року за ч.1 ст.332 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці, який слід продовжити виконувати.
Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».
На підставі ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ, керуючись ст.ст. 336, 537, 539 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
Подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)» - задовольнити.
На підставі ч.2 ст.74 КК України засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Арцизського районного суду Одеської області від 25.05.2021 року за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.
Вирок Болградського районного суду Одеської області від 17.08.2023 року привести у відповідність до Кримінального кодексу України та вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за ч.1 ст.332 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці, без застосування ст. 71, 72 КК України.

Строк тримання під вартою визначити рахувати з моменту затримання, тобто з 02 червня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1