Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/3677/24
номер провадження 1-кс/695/889/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2024 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, погоджене з прокурором Золотоніської окружної прокуратури стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Гельмязів Золотоніського району Черкаської області, освіта середня спеціальна, інваліда 2 групи, на утриманні має малолітнього сина, 2018 року народження, учасником та ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, депутатом будь - якого рівня, учасником бойових дій не є, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України,

про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, ,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 звернулася до суду з погодженим прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Клопотання обгрунтоване наступним.

У провадженні СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001184 від 25.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він 24 вересня 2024 року близько 23 години 30 хвилин, перебуваючи на перехресті вулиць Центральної та Козацької в с. Гельмязів Золотоніського району Черкаської області, з мотивів особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільну небезпечність та незаконність свого діяння, умисно, протиправно, з метою примушення потерпілого ОСОБА_7 підкоритися своїй волі вчинив стосовно потерпілого психічний тиск, а саме погрожував останньому фізичною розправою, та застосувавши фізичну силу до потерпілого, що виразилося у нанесенні близько десяти ударів по різних частинах тіла потерпілого, в тому числі по спині та руках, невстановленим слідством твердим гумовим предметом, в порушення вимог статей 3, 29, 33 Конституції України, статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», проти волі потерпілого, із застосуванням фізичної сили, заштовхав потерпілого на заднє сидіння автомобіля марки «Mercedes 4MATIC ML320», д.н.з. європейського зразка PL «КОL 99 SЕ», чорного кольору, в якому відразу, з метою позбавлення можливості потерпілого вільно пересуватися та рухатися, зв`язав руки потерпілого електричним кабелем білого кольору, та прив`язав їх за допомогою вказаного кабелю до підголівника переднього сидіння водія, чим позбавив можливості потерпілого вільно пересуватися та рухатися, тобто фактично незаконно позбавив його волі, після чого безперервно перевозив потерпілого ОСОБА_7 , у вказаному стані, до 00 годин 04 хвилин 25.09.2024 до земельної ділянки розташованої в адміністративно-територіальних межах с. Гельмязів Золотоніського району Черкаської області поблизу річки Супій де відв`язав та висадив потерпілого з вказаного автомобіля, після чого поїхав у невідомому напрямку.

25.09.2024 року о 16 год. 40 хв. ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України.

26.09.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України.

У ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які вказують на обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 , яка підтверджується:

1.Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_6 від 25.09.2024;

2.Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 25.09.2024;

3.Протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 від 25.09.2024;

4.Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 25.09.2024;

5.Протоколами огляду місця події від 25.09.2024;

6.Протоколом огляду предмету (мобільного телефону марки ZTE) від 26.09.2024.

У ході досудового розслідування встановлено ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовуються наступними обставинами:

- ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду обґрунтовується тим, що наявні у ОСОБА_6 соціальні зв`язки не убезпечили його від незаконного позбавлення волі людини в період дії в України військового стану, а тому вони не можуть запобігти і можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, в тому числі враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому, у разі визнання судом його винуватим, а саме позбавлення волі строком до 3х років;

- ризик знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення - обґрунтовується тим, що на даний час слідством не віднайдено знаряддя заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень (твердим гумовим предметом), яким підозрюваний наніс близько десяти ударів по різних частинах тіла потерпілого, в тому числі по спині та руках, а тому підозрюваний у разі незастосування до нього вказаного запобіжного заходу зможе його знищити, спотворити чи сховати, оскільки тільки йому відомо його місцезнаходження;

- ризик незаконно впливу на потерпілого, свідка у цьому кримінальному провадженні - обґрунтовується тим, що підозрюваний будучи на волі, враховуючи особливу зухвалість вчиненого ним насильницького злочину, матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків, які проживають в одному населеному пункті із підозрюваним, шляхом вмовлять, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності;

- ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином - обґрунтовується тим, що обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення свідчать про високий рівень підготовки та конспіративності дій підозрюваного під час вчинення злочину, що підтверджує схильність та здатність останнього приховувати та маскувати свої протиправні дії всіма доступними силами та засобами, а відтак дає підстави вважати, що він може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- ризик вчинення іншого кримінального правопорушення - обґрунтовується тим, що підозрюваний у разі незастосування до нього вказаного запобіжного заходу може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі насильницьке щодо потерпілого або свідків, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

За таких обставин слідчий за згодою з прокурором звернувся до суду з даним клопотанням, яким просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці.

У судовому засіданні слідчий та прокурор наполягали на обранні запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту посилаючись на обґрунтованість вказаних ризиків.

Захисник просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час та вказував, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні малолітнього сина, працює неофіційно. Окрім того наведені слідчим та прокурором ризики є необґрунтованими оскільки не підтверджуються жодними доказами.

Підозрюваний підтримав свого захисника.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши доводи прокурора, слідчого підозрюваного, та його захисника, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є домашній арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини щодо особи підозрюваного.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України тобто у незаконному позбавленні волі людини.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.

При цьому, слідчий суддя, на даному етапі провадження, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. На підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, слідчий суддя повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Сторона обвинувачення в обґрунтування клопотання посилалась на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Із системного аналізу змісту ч. 2 ст. 177 і п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК убачається, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу - щодо встановлення наявності заявлених стороною обвинувачення ризиків слідчий суддя керується стандартом переконання «достатні підстави».

Так, існування кожного, вказаного у ч. 1 ст. 177 КПК ризику, має підтверджуватися фактами, наявність яких має бути переконливо продемонстрована (п. п. 85, 86 рішення ЄСПЛ від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України» /Makarenkov. Ukraine, заява №622/11).

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого та прокурора щодо існування ризиків, а саме ризиків переховування від органу досудового розслідування, незаконного впливу на свідків, потерпілого, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином. Про існування таких ризиків свідчить суворість можливого покарання у випадку визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, який на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення пов`язаного з незаконним позбавленням волі, за вчинення якого може бути призначене покарання, в тому числі позбавлення волі на строк до трьох років, що саме по собі може бути підставою та мотивом змінити місце проживання з метою переховування від слідства та незаконного впливу на свідків чи потерпілого.

Таким чином, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Отже наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, надають підстави для обрання запобіжного заходу.

Варто зауважити, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Згідно з правовою позицією в справі ЄСПЛ «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і цілодобовий домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Вирішуючи дане клопотання, з урахуванням наведеного в тому числі щодо прав на свободу і особисту недоторканість особи, слідчий суддя також зазначає, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є особою з інвалідністю ІІ групи, має на утриманні малолітню дитину, є одруженим, а також є керівником волонтерської організації, що вказує на наявність у нього тісних соціальних зв`язків. Тому слідчий суддя не вбачає підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки прокурором не доведені обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а саме, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною четвертою ст. 194 КПК України встановлено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки передбачені ч. 5 та 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, на підставі викладеного вище, слідчий суддя висновує, що слідчий та прокурор не довели обставини, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а отже про необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя вважає, що до підозрюваного можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, з покладенням на нього процесуальних обов`язків, в тому числі визначених п. 9 ч.5 ст.194 КПК України, а такий запобіжний захід буде достатнім, та зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам.

Застосування електронних засобів контролю полягає у закріпленні на тілі обвинуваченого пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження. Такий пристрій має бути захищений від самостійного знімання, пошкодження або іншого втручання в його роботу з метою ухилення від контролю та сигналізувати про спроби особи здійснити такі дії (ч. 1 ст. 195 КПК України).

Згідно з п.1 ч.2 ст.195 КПК України електронні засоби контролю можуть застосовуватися, зокрема слідчим на підставі ухвали слідчого судді, суду про обрання стосовно підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, якою на останнього покладено відповідний обов`язок.

Метою застосування електронних засобів контролю є забезпечення виконання зобов`язань, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого ухвалою слідчого судді, суду, про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі (п.4 Розділу І Порядку застосування електронних засобів контролю, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.06.2017 № 480).

Тобто обов`язок носити електронний засіб контролю є важливим елементом механізму забезпечення контролю за виконанням обов`язків, передбачених відповідним запобіжним заходом.

Слідчий суддя вважає, що з урахуванням характеризуючи даних про особу підозрюваного, існуючі ризики у даному кримінальному провадженні можливо убезпечити, шляхом застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, з покладенням відповідних забезпечувальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, які на переконання слідчого судді зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків на даній стадії досудового розслідування.

З огляду на наведене та беручи до уваги, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_6 проживає з родиною (дружиною та дитиною) за адресою: АДРЕСА_2 , та беручи до уваги, що доказів протилежного суду не названо та не надано, на переконання слідчого судді, на даний час наявні всі підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби строком на 60 діб в межах строку досудового розслідування, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Саме такий запобіжний захід є співрозмірним із тяжкістю кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти визначеним ризикам.

Разом з цим, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити підозрюваному про те, що у разі невиконання покладених на нього слідчим суддею обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 131, 132, 176-178, 183, 184, 193, 194, 196, КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_6 задовольнити частково.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби строком на 2 місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1) прибувати до кабінету слідчого, прокурора, суду, за першою вимогою;

2) не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 21 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв., без дозволу слідчого, прокурора або суду, крім випадків необхідності прибуття в укриття в разі оголошення повітряної тривоги на час воєнного стану;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

4) постійно носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали - до 25 листопада 2024 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань. У разі невиконання ним зазначених вище обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали передати на виконання до Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській для виконання в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту виготовлення повного тексту.

Повний текст виготовлено та оголошено 01 жовтня 2024 року о 16:50 год.

Слідчий суддя Золотоніського

міськрайонного суду ОСОБА_1