Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 1-кп/733/28/24
Єдиний унікальний №733/1504/23
Ухвала

11 жовтня 2024 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ічнянського районного суду Чернігівської області перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

10 жовтня 2024 року через канцелярію суду прокурор Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 надав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що останньому на підставі ухвали слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 липня 2023 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який утримується в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» та у подальшому ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 жовтня 2024 року включно. Таким чином, строк тримання під вартою закінчується 14 жовтня 2024 року. На даний час кримінальне провадження не розглянуто та продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як обвинувачений ОСОБА_4 розуміючи, що його покарання може бути пов`язане з позбавленням волі, оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років, з метою уникнення покарання може залишити своє місце проживання та переховуватися від суду, а також ризики, передбачені п. 3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України усвідомлюючи міру покарання, яка йому загрожує, може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може бути вираженим у впливі на свідків та потерпілих, оскільки йому відомі місця їх проживання, створенні обвинуваченим штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій, а тому підстави для зміни запобіжного заходу та застосування більш м`якого запобіжного заходу відсутні.

Прокурор в судовому засіданні подане ним клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У наданій представником потерпілої ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 заяві остання просить суд розглядати справу без її та потерпілої участі.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно нього посилаючись на те, що він має постійне місце проживання, має рідних та близьких, від слідства та суду не переховувався та не впливав на свідків, а тому просив обрати йому більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо клопотання про продовження строку тримання під вартою заперечив та зазначив, що відсутні всі підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою та вони є не обґрунтованими та не доведеними, а тому просив вибрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, так як обвинувачений від суду та слідства не переховувався, має родинні відносини та не впливав на свідків.

З`ясувавши в учасників судового провадження їх думку щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд прийшов до наступних висновків.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про продовження (зміну) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Запобіжний захід не є мірою покарання, а сама лише тяжкість кримінального правопорушення і покарання за нього, хоча і є визначальним елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, оскільки нормами КПК та відповідно практикою застосування Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це не визнається.

Відповідно до ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Згідно ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

У відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 липня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 жовтня 2023 року включно. Ухвалами Ічнянського районного суду Чернігівської області продовжувався строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до 11 грудня 2023 року, 22 січня 2024 року, 17 березня 2024 року, 12 травня 2024 року, 20 червня 2024 року, 16 серпня 2024 року до 14 жовтня 2024 року включно.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає безальтернативну міру покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 15 років. В матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази про наявність захворювань в обвинуваченого, які б унеможливлювали його тримання під вартою та при обранні більш м`якого запобіжного заходу в умовах воєнного стану є підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, так як в останнього відсутні сталі родинні зв`язки, проживає одиноко, може впливати на свідків, так як не всі вони допитані в судовому засіданні, а також на хід судового розгляду справи в зв`язку з її незавершенням.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд також враховує те, що слідчим суддею обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з метою попередження ризику переховування ОСОБА_4 від суду та незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, заявлені ризики не зменшилися та жоден з більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі домашній арешт, не зможе запобігти встановленим ризикам, а також враховуючи те, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 115 КК України перебуває на стадії розгляду та не всі свідки допитані в даному кримінальному провадженні.

Стороною захисту не доведено, що зміною запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, буде усунено існуючі ризики.

Ризики та обставини, передбачені п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на даний час не змінилися та продовжують існувати, зокрема, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обвинувачений може залишити своє місце проживання та переховуватися від суду з метою уникнення покарання, розуміючи, що його покарання може бути пов`язане з позбавленням волі та він обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років; ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на потерпілу, свідків, оскільки йому відомі місця їх проживання; ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України усвідомлюючи міру покарання, яка загрожує обвинуваченому, останній може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що може бути вираженим у створенні обвинуваченим штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій, а тому підстави для зміни запобіжного заходу та застосування більш м`якого запобіжного заходу відсутні.

В той же час, в судовому засіданні будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не встановлено, а також те, що судове провадження не може бути завершене до спливу строку тримання під вартою, тому клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтоване та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 176-177, 194, 196, 197, 199, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 в здійсненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 09 грудня 2024 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та направити Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» для відома.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cуддя ОСОБА_1