УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянув в судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2024 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Терешківці Горохівського району Волинської області, громадянина України, освіта середня, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 29 липня 2021 року вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області за ч.2 ст. 187, ч.1 ст. 345, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна, проходив військову службу за контрактом на посаді стрільця третього стрілецького спеціалізованого відділення першого стрілецького спеціалізованого взводу першої стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону 154 окремої механізованої бригади (військова частина НОМЕР_1 ), у військовому званні "солдат",

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09 грудня 2024 року.

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_6

обвинувачений: ОСОБА_5 ( в режимі відеоконференції )

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати ухвалу суду, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження йому строку тримання під вартою. Також просить скасувати судове рішення про призначення справи до розгляду та направити кримінальне провадження на нове досудове розслідування.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09 грудня 2024 року включно.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що слідчим не було надано йому можливості ознайомитись з матеріалами кримінального провадження щодо нього.

Вважає, що до нього може бути застосований більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

На розгляді Березанського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Судом встановлено, що ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.08.2024 року обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ТУ ВСП Південного регіону до 19.10.2024 року.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії обвинуваченому ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що продовжують існувати ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , тому наразі запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою не видається за можливе, оскільки судовий розгляд продовжується.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

На розгляді Березанського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 . Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 суд, пославшись на відомості, що характеризують особу обвинуваченого, а саме: наявність у обвинуваченого декількох непогашених судимостей за вчинення тяжкого та особливо тяжкого умисних злочинів, відсутності у обвинуваченого сталих соціальних зв`язків (сім`ї, утриманців), дійшов висновку, що заявлені раніше ризики, передбачені п.1,5 ч.1 ст. ст. 177 КПК України, не зменшилися, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, а отже з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, обвинувачений може переховуватись від суду.

Також наявним є ризик того, що ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення, з огляду на наявність у обвинуваченого декількох судимостей, у тому числі за тяжкий та особливо тяжкий злочини та характеру кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , а саме невиконання обов`язків щодо несення військової служби під час дії воєнного стану.

Вищенаведене в сукупності вказує на існування ризиків, передбачених п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме наявність ризиків переховування обвинуваченим від суду та ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

Тому не є слушними доводи обвинуваченого, щодо відсутності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком судді першої інстанції щодо недоведеності стороною обвинувачення ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ризику незаконного впливу обвинуваченим на свідків в цьому кримінальному провадженні.

Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 статті 177 КПК України, а також серйозність висунутого ОСОБА_5 обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни обраного запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, як того просить апелянт.

Оскарження обвинуваченим ухвали суду першої інстанції в частині призначення судового розгляду не може розглядатися судом апеляційної інстанції, оскільки положеннями ст. 314 та ст. 392 КПК України не передбачено оскарження в апеляційній інстанції рішень суду щодо призначення судового розгляду в порядку ст.316 КПК України.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: