СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/5017/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , представника заявника - адвоката ОСОБА_3 та захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого ГСУ НП України у кримінальному провадженні № 0000110 від 26.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 2,3 ст. 307 КК України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва надійшла зазначена скарга, у якій, адвокат просить зобов`язати слідчих ГСУ НП України повернути тимчасово вилучене майно в ході проведення обшуку 17.07.2024 а саме: автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER 200» д.н.з. НОМЕР_1 , 2020 року випуску, білого кольору, VIN НОМЕР_2 , та ключі він нього власнику - ОСОБА_5 .

В обґрунтування вимог скарги, адвокат посилається на те, що головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000110 від 26.01.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч.ч. 2,3 ст. 307 КК України.

17.07.2024 у ході проведеного обшуку автомобіля за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER 200» д.н.з. НОМЕР_1 , 2020 року випуску, білого кольору, VIN НОМЕР_2 , та ключі він нього належні ОСОБА_5 який не було повернуто останній.

Вважає, що вказаний автомобіль та ключі від нього, має статус тимчасово вилученого майна, а тому за відсутності клопотання про арешт майна та ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, підлягає негайному поверненню власнику.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 наполягав на задоволенні скарги з підстав зазначених в ній. Захисник двокат ОСОБА_4 підтримав думку колеги.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву за якою просив проводити розгляд скарги без його участі, заперечував щодо задоволення скарги, оскільки обшук вказаного автомобіля проводився на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 20.06.2024, в якій прямо надано дозвіл на вилучення вказаного автомобіля, а тому вказаний автомобіль не має статусу тимчасово вилученого.

Заслухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали справи приходжу до наступного.

Встановлено, що головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000110 від 26.01.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч.ч. 2,3 ст. 307 КК України.

17.07.2024 на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 20.06.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER 200» д.н.з. НОМЕР_1 , 2020 року випуску, білого кольору, VIN НОМЕР_2 , та ключі він нього належні ОСОБА_5 .

Слідчий суддя вважає, що виявлене та вилучене майно, відноситься до переліку предметів та речей, що містяться в ухвалі суду, тому не являється тимчасово вилученим майном.

Вважаю, що ухвалою слідчого судді про надання дозволу на обшук від 20.06.2024 прямо надано дозвіл на вилучення автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER 200» д.н.з. НОМЕР_1 , 2020 року випуску, білого кольору, VIN НОМЕР_2 , та ключів він нього - вказане майно не має статусу тимчасово вилученого, у зв`язку із чим слідчий суддя позбавлений можливості зобов`язати слідчого повернути вказане майно, яке є предметом поданої скарги, оскільки відсутні підстави для такого повернення, які чітко визначені у ч. 1 ст. 169 КПК України.

Згідно статті 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тобто, тимчасове вилучення майна є короткотривалим заходом забезпечення кримінального провадження у разі відсутності ухвали слідчого судді про надання дозволу на його вилучення. Його застосування розраховане на невідкладні випадки, коли у підозрюваного необхідно вилучити майно та в подальшому до слідчого судді з питання про його арешт.

Аналіз змісту ст. 168 КПК у взаємозв`язку з відповідними нормами ст. ст. 236, 237 КПК підтверджує, що тимчасово вилученим може вважатися лише майно, яке одержане в результаті: 1) затримання особи в порядку, передбаченому ст. ст. 207, 208 КПК; 2) обшуку; 3) огляду. При цьому тимчасово вилученими вважаються: при затриманні - усі речі, документи, гроші тощо; при обшуку - речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на їх відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу; при огляді - речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу. Звідси можна зробити висновок про те, що речі, на вилучення яких під час обшуку дав дозвіл слідчий суддя, не вважаються тимчасово вилученими. Не являються такими й речі та документи, вилучені на підставі ухвали слідчого судді, винесеної за результатами розгляду клопотання слідчого в порядку гл.15 КПК.

Отже, речі, документи, гроші, вилучені за ухвалою слідчого судді, не є такими, що вилучені тимчасово, навіть якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК. Вилучивши таке майно, слідчий має виконати вимоги ст. 100 КПК. Ставити питання про його арешт зайве.

Враховуючи те, що ухвалою слідчого судді 20.06.2024 у справі № 759/12678/24 надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER 200» д.н.з. НОМЕР_1 , 2020 року випуску, білого кольору, VIN НОМЕР_2 , та ключів він нього, щодо яких прямо надано дозвіл на їх відшукування та вилучення в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, таке майно в розумінні ст.ст.167,168 КПК України не є тимчасово вилученим майном.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 305-307, 309, 369-372, 376 слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого ГСУ НП України у кримінальному провадженні № 0000110 від 26.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 2,3 ст. 307 КК України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1