ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/5148/23 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/376/24 Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: продовження тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 13 червня 2024 року, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калінінград рф, громадянина України, працюючого на посаді в.о. директора ТОВ «ЕЛВІН», одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 6 ст. 111-1 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 11 серпня 2024 року, включно.

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області на розгляді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000434 від 25.11.2022 року стосовно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 6 ст. 111-1 КК України.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.06.2024 року, задоволено клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 11.08.2024 року, включно.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду захисник ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення йому строку на апеляційне оскарження.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно його підзахисного інший запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою та з покладням на його підзахисного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Зокрема, апелянт зазначає про необґрунтованість обвинувачення пред`явленого його підзахисному, який вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнає. Пред`явлена йому підозра ґрунтується виключно на показаннях ряду свідків, так, як інших слідчих(розшукових) та процесуальних дій не здійснювалося взагалі.

Також, апелянт звертає увагу на відсутність в оскаржуваній ухвалі посилань суду про неможливість застосування до ОСОБА_6 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, який зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Крім того, апелянт просить поновити йому строк на апеляційне оскарження з огляду на те, що йому не було направлено і ним отримано як короткого так і повного тесту оскаржуваної ухвали, що позбавило його можливості своєчасно реалізувати його процесуальне право на апеляційне оскарження.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисників на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, вислухавши учасників судового розгляду в судових дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, колегія суддів приходить до наступного.

Учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_6 не заперечували проти розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 без участі захисника ОСОБА_9 .

Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Тобто, зважаючи на вимоги вищевказані вимоги ч. 3 ст. 395 КПК України, строк на апеляційне оскарження з моменту отримання судового рішення відраховується лише для особи, яка перебуває під вартою.

З наданих апеляційному суду матеріалів, в тому числі і апеляційної скарги захисника вбачається, що останній приймав участь в судовому засіданні суду першої інстанції 13.06.2024 року під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , за результатами розгляду клопотання була оголошена вступна та резолютивна частина ухваленого рішення, роз`яснена його суть, порядок та строк його оскарження, час і дата оголошення його повного тесту.

Разом з тим, апеляційну скаргу на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 13.06.2024 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою захисник ОСОБА_7 подав до суду апеляційної інстанції лише 27.06.2024 року, тобто з порушенням встановленого законом строку на апеляційне оскарження судового рішення.

При цьому, знаючи про час і дату оголошення судом повного тексту прийнятого рішення, захисник не виявив бажання прийняти у ньому участь, оскільки про будь-які перешкоди до цього в апеляційній скарзі та клопотанні про поновлення строку захисника не йдеться. Крім того, зазначене підтверджується Журналом судового засідання Херсонського міського суду Херсонської області від 17.06.2024 року у даній справі. Дата оприлюднення судового рішення на в Єдиному державному реєстрі судових рішень не є належною процесуальною датою відліку строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Інших причин, які б вказували на поважність пропуску захисником строку на апеляційне оскарження ухвали суду надано не було, що вказує на фактичну відсутність підстав для задоволення його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Разом з тим, виключно з метою забезпечення процесуальних прав та свобод обвинуваченого, в тому числі на справедливий суд, доступ до правосуддя, а також з метою недопущення порушення права обвинуваченого на захист, в даному конкретному випадку, колегія суддів вважає за необхідне поновити захиснику ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарженні вищевказаної ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не завершений, а прокурором було заявлено клопотання ро продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд виходив із того, що ризики, які мали місце, до теперішнього часу не припинили існувати і не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри визначено на стадії досудового розслідування.

На цій стадії процесу, суд повинен оцінювати лише підстави вважати обґрунтованим зникнення або зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували під час обрання запобіжного заходу, а ні в якому разі достатність доказів для визнання обвинуваченого винним, оскільки вказане питання вирішується в нарадчої кімнати при винесенні вироку, лише при оцінці усіх доказів у сукупності.

Зазначене вказує на неспроможність доводів апеляційної скарги про необґрунтованість обвинувачення пред`явленого ОСОБА_6 та пред`явленої йому під час досудового розслідування підозри.

Крім того, перевіркою матеріалів встановлено, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працевлаштований, одружений, має постійне місце реєстрації та проживання.

Разом з тим, він обвинувачується у вчиненні відразу двох кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України, що в умовах воєнного стану, пов`язаного із взаємодією з державою-агресором, має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, за вчинення яких, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі нас строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої

Що стосується питання існування заявлених прокурором ризиків можливої неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, то як вірно зазначив суд першої інстанції, вказані ризики на даний час є реальними та не зменшилися.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, апеляційний суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, може вдатися до відповідних дій.

В контексті даного питання апеляційний суд враховує практику ЄСПЛ згідно з якою Суд звертає увагу, що тяжкість покарання, якому може бути підданий обвинувачений, є суттєвим елементом, що може вказувати на існування вказаного ризику, адже суворість можливого покарання може спонукати особу до втечі. В той же час, для того щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: відомості про особу підозрюваного, його характеристику як члена суспільства, наявність місця проживання, професії, прибутку, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Так, існування ризику переховування обвинуваченого від суду обумовлене в тому числі тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень, адже за вчинення найтяжчого з них (ч.6 ст.111-1 КК України) передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої. На думку суду вказана обставина у поєднанні із відомостями про особу обвинуваченого, який може мати зв`язки з військовими рф та представниками незаконно створених органів на тимчасово окупованій території, має місце реєстрації, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, свідчить про існування ризику переховування ОСОБА_6 від суду, адже тяжкість імовірного покарання може спонукати обвинуваченого до здійснення відповідних дій.

Ризик незаконного впливу на свідків зберігається до отримання показань вказаних осіб безпосередньо судом під час розгляду справи по суті, а тому не виключена ймовірність того, що обвинувачений не будучи обмежений у спілкуванні із свідками може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Враховуючи, що частина свідків у даному кримінальному провадженні є працівниками очолюваного обвинуваченим підприємства, які за версією сторони обвинувачення з погрозами залучалися до вчинення обвинуваченим злочину, наявні підстави вважати, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Крім того, оскільки інкриміновані обвинуваченому злочини спрямовані проти національної безпеки України, тому перебуваючи на волі, в умовах триваючої збройної агресії російської федерації проти України, існує ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Таким чином подальше існування наведених ризиків виправдовує необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому наведеним ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Зокрема запобіжний захід у виді домашнього арешту у даному випадку не зможе запобігти ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків у кримінальному провадженні, або ж скоєння ним нового кримінального правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що свідчить про неможливість запобігання існуючим ризикам у разі відмови у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого.

З огляду на викладене твердження захисника ОСОБА_7 про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 та можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

Саме продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Інші обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі були відомі суду першої інстанції на час розгляду клопотання та цілком враховані при прийнятті відповідного процесуального рішення.

Істотних порушень вимог КПК України при розгляді клопотання, колегія судді не вбачає.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисника ОСОБА_7 , задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 13 червня 2024 року, якою відносно ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 13 червня 2024 року, якою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 6 ст. 111-1 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 11 серпня 2024 року, включно без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12