1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/2091/24 1-кс/335/3756/2024
03 вересня 2024 року м. Запоріжжя
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Запоріжжя, освіти повної середньої, неодруженого, такого, що проживає однією сім`єю з жінкою без реєстрації шлюбу, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , такого, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 345 КК України,
23.08.2024 до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання підозрюваного ОСОБА_4 про зміну раніше обраного щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.
Розгляд клопотання був призначений на 26.08.2024, однак не відбувся через знеструмлення будівлі суду та неможливість проведення судового засідання в режимі відеоконферензв`язку з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
Розгляд клопотання підозрюваного ОСОБА_4 був відкладений на 29.08.2024.
28.08.2024 до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту, СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , яке погодив прокурор відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 строком на шістдесят діб.
В обґрунтування свого клопотання слідчий послався на таке.
Зокрема, досудовим розслідуванням встановлені обставини, що дають достатньо підстав підозрювати, що громадянин України ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з іншими особами, в умовах особливого періоду, в тому числі в умовах воєнного стану та загальної мобілізації, запроваджених 24.02.2022, усвідомлюючи, що процес та заходи мобілізації, що проводяться у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України, викликали широкий резонанс у суспільстві, вирішив перешкоджати законній діяльності Збройних сил України зі здійснення мобілізації в особливий період.
Свій намір ОСОБА_4 та інші співучасники домовилися реалізовувати шляхом перешкоджання військовослужбовцям Збройних сил України у проведенні мобілізаційних заходів, а також шляхом створення та поширення за допомогою мережі Інтернет через канали відеохостингу «Ютуб» під назвами « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та « ІНФОРМАЦІЯ_3 », інформації, яка мала б викликати у населення уяву про протиправність мобілізаційних заходів, відсутність повноважень на їх проведення у відповідних структурних підрозділів Збройних сил України та дискредитацію цих підрозділів.
Реалізуючи свій намір, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних сил України, діючи умисно, за попередньою змовою з іншими особами, ОСОБА_4 , приблизно в липні 2023 року, але не пізніше 22 липня 2023 року (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені), в денний час доби, отримав інформацію про проведення військовослужбовцями Збройних сил України заходів з мобілізації на території гаражного кооперативу «Металург» по АДРЕСА_3 .
Отримавши указану інформацію, діючи для досягнення раніше поставленої мети у вигляді перешкоджання законній діяльності Збройних сил України, ОСОБА_4 , разом з іншими співучасниками 22 липня 2023 року в денний час доби на автомобілі «Mitsubishi Outlander» білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , прибули на територію гаражного кооперативу «Металург» по вул. Зразковій, 1-Б у м. Запоріжжі, де військовослужбовцями Збройних сил України ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вручалася повістка про явку до ІНФОРМАЦІЯ_4 громадянину ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Користуючись своєю чисельною перевагою ОСОБА_4 разом з іншими співучасниками відтіснили військовослужбовців Збройних Сил України від ОСОБА_12 та завадили у такий спосіб врученню ними повістки указаному громадянину.
Крім того, свої дії ОСОБА_4 та інші співучасники супроводжували висловлюваннями про те, що повістки, які надають представники ІНФОРМАЦІЯ_4 є незаконними, у військовослужбовців відсутні повноваження на надання таких повісток.
При цьому ОСОБА_4 всі дії та висловлювання фіксував за допомогою відеозапису, який транслювався у прямому ефірі ютуб-каналу «Свободные Люди Запорожье» та переглядався значною кількістю осіб, а відеозапис у подальшому буде збережено на вказаному каналі та доступ до його перегляду мала необмежена кількість осіб
Відеозапис указаних подій 22.07.2023 було розміщено на ютуб-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 з необмеженим доступом до нього.
Указаними умисними діями ОСОБА_4 за попередньою змовою з іншими співучасниками створив та поширив у мережі Інтернет завідомо неправдиву інформацію про незаконність діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки та відсутність у цих підрозділів Збройних сил України повноважень на проведення мобілізаційних заходів.
Крім того, у травні 2024 року, але не пізніше ніж 11 травня 2024 року (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені) ОСОБА_4 діючи для досягнення раніше поставленої мети у вигляді перешкоджання законній діяльності Збройних сил України, перебуваючи у невстановленому нежитловому приміщенні у м. Запоріжжя, фіксував за допомогою відеозапису виступ ОСОБА_13 перед аудиторією, яка налічувала понад 30 громадян.
Під час указаного виступу ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою з іншими співучасниками, маючи намір негативно висвітлити діяльність військовослужбовців Збройних сил України з проведення мобілізаційних заходів, не маючи підстав стверджувати, що військовослужбовці Збройних сил України вчинили кримінальне правопорушення, публічно повідомив присутнім, що представники ІНФОРМАЦІЯ_4 є незаконними збройними формуваннями та злочинцями.
Достовірно знаючи про зміст виступу ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою з ним та іншими особами, ОСОБА_4 11.05.2024 розмістив виступ ОСОБА_13 на ютуб-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_7 без обмеження у доступі до нього і у такий спосіб поширено у мережі Інтернет.
Крім того, витяг з вказаного відеозапису із зазначеними висловлюваннями ОСОБА_13 . 12.05.2024 ОСОБА_4 розмістив на ютуб-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_8
Указаними умисними діями ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_13 та іншими співучасниками створив та поширив у мережі Інтернет завідомо неправдиву інформацію про незаконність діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Крім того, 14.05.2024 о 06 годині 00 хвилин старший оперуповноважений в особливо важливих справах Управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України майор поліції ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , разом з іншими працівниками оперативного підрозділу УСР в Запорізькій області ДСР НП України та працівниками оперативного підрозділу УСБУ в Запорізькій області на підставі доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України від 13.05.2024 старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_15 , були залучені до проведення обшуку, за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.05.2024 про дозвіл на проведення обшуку за вказаною адресою, а також. інших слідчих та процесуальних дій.
Цього ж дня, приблизно о 07:00 старшим слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області майором поліції ОСОБА_16 розпочато проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 . та під час його проведення встановлено, що ОСОБА_4 втік з місця проживання, залишивши вдома малолітню дитину.
Приблизно о 09:50 ОСОБА_14 спільно з оперуповноваженим УСР в Запорізькій області ДСР НП України ОСОБА_17 та працівниками оперативного підрозділу УСБУ в Запорізькій області, виконуючи доручення слідчого про встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 для виконання процесуальних дій за його участі виявили, що останній переховується в технологічному просторі біля труби недіючого сміттєпроводу, розташованому між 8 та 9 поверхами в під`їзді АДРЕСА_4 .
Далі, в період часу з 09:50 до 10:35 ОСОБА_14 запропонував ОСОБА_4 . прослідувати до місця проживання.
У цей час у ОСОБА_4 раптово виник умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , який наблизився до нього з метою пред`явлення свого посвідчення поліцейського зазначеній особі на її вимогу.
З метою реалізації раптово виниклого злочинного умислу, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи, що ОСОБА_14 є працівником правоохоронного органу та виконує службові обов`язки, розуміючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, наніс удар кулаком правої руки в ліве плече та кілька ударів руками по обличчю ОСОБА_14 , а також декілька разів відштовхнув останнього, спричинивши ОСОБА_14 легкі тілесні ушкодження.
15 травня 2024 року, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 345 КК України.
16 травня 2024 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжній захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.07.2024.
05.07.2024 слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_18 винесено ухвалу про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні до шести місяців, а саме до 14.11.2024.
09.07.2024 слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_18 винесено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 до 06.09.2024.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 закінчується 06 вересня 2024 року, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не виявилось можливим, оскільки по кримінальному провадженню необхідно виконати ряд слідчих дій, тривалість отримання результатів яких не залежить від слідчого.
За змістом клопотання, під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризиків того, що ОСОБА_4 може:
переховуватися від органу досудового розслідування та суду;
знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження;
вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
На думку слідчого, ризик продовження кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , доводиться тривалістю вчиненого ним діяння. Окремі дії, вчинені ОСОБА_4 з єдиним протиправним умислом, скоєні ним у період з липня 2023 року по травень 2024 року.
Крім того, з`ясовано, що будучи громадянином України, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України в період воєнного стану.
Вказані обставини свідчать, що без ізоляції від суспільства ОСОБА_4 може вчинити нове кримінальне правопорушення.
Також слідчий вважав, що ризики знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також незаконного впливу на свідків, інших учасників кримінального провадження обґрунтовуються тим, що ОСОБА_4 вчиняв продовжуваний злочин, у вчиненні якого підозрюється, упродовж тривалого часу. Одним зі способів досягнення ним єдиного злочинного наміру є систематичне виготовлення та поширення інформації, спрямованої на перешкоджання законній діяльності Збройних сил України. Наразі слідством виявлено частину такої інформації. Інша частина може бути прихована або знищена підозрюваним.
Крім того, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за попередньої змовою з іншими особами, коло та роль яких у вчиненні кримінального правопорушення наразі досліджуються слідством. Окремі протиправні діяння, з яких складається продовжуваний злочин, у вчиненні якого він підозрюється, вчинено шляхом тиску на свідків шляхом чисельної переваги.
Без ізоляції від суспільства зазначений спосіб поведінки може бути обраний ОСОБА_4 для тиску на свідків і під час подальшого кримінального провадження.
Крім того, за ствердженням слідчого, ризик переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується наступним.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, викладеної, зокрема, у рішенні «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 114-1 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за його вчинення передбачено кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.
Розуміючи суворість передбаченого законом кримінального покарання, ОСОБА_4 може переховуватись від суду.
Також встановлено, що за адресою реєстрації ОСОБА_4 не проживає. Фактично до моменту затримання мешкав за адресою: АДРЕСА_2 .
Крім того, під час проведення обшуку за місцем фактичного мешкання, ОСОБА_4 намагався переховуватися від працівників поліції, залишивши приміщення через вікно, при цьому залишивши без догляду малолітню дитину.
Згідно з довідкою, наданою начальником ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_4 перебуваючи на військовому обліку та по досягненню граничного віку перебування на обліку призовників, для отримання військово-облікового документу військовозобов`язаного не з`явився. Умисне ухилення від явки до РТЦК та СП свідчить що ОСОБА_4 буде ухилятись і від явки до інших державних органів, у тому числі і до органів правосуддя.
До того ж, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України. Безпосереднім об`єктом указаного кримінального правопорушення є авторитет органів державної влади. Посягання на указаний об`єкт свідчить про нехтування підозрюваним обов`язками, що виникають у відносинах з державними органами та безумовно свідчить про невиконання ним процесуальних обов`язків під час досудового розслідування.
Досудовим розслідуванням також установлено, що ОСОБА_4 упродовж тривалого часу не має легальних джерел доходів.
Поряд із цим, в ході слідства отримані докази, що одним із джерел існування підозрюваного можуть бути доходи, отримані від публічних виступів, які є одним зі способів вчинення ним кримінального правопорушення.
Жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Ухвалою слідчого судді від 28.08.2024 вказані клопотання були об`єднані в одне провадження в порядку ст. 217, ст. 334 КПК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 своє клопотання підтримав, пославшись на факти та доводи, викладені у ньому, та заперечивши водночас проти клопотання підозрюваного про зміну запобіжного заходу.
Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти продовження запобіжного заходу і на полягав на його зміні на інший, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, посилаючись на необґрунтованість підозри, яка, на його думку, не містить викладення обставин, які б вказували на ознаки кримінального правопорушення, а вчинення ним такого кримінального правопорушення не підтверджується доказами, доданими до клопотання слідчого. Насправді він не перешкоджав законній діяльності ЗСУ та іншим військовим формуванням, а навпаки, висвітлював їх закону діяльність і позицію в засобах масової інформації, та будь-яких тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу не наносив. Будь-якого умислу у ОСОБА_4 на вчинення вищевказаних інкримінованих кримінальних правопорушень у останнього не було і не могло бути.
Також підозрюваний ОСОБА_4 заперечив існування ризиків, на які посилається слідчий в обґрунтування свого клопотання.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 , також заперечував проти задоволення клопотання. Вважав підозру необґрунтованою, оскільки підозрюваному не інкримінується вчинення конкретних дій, що призвели або могли призвести до перешкоджання Збройним Силам України, а висловлення підозрюваним своєї особистої думки щодо законності діяльності центрів комплектування та соціальної підтримки не може становити собою кримінальне правопорушення. Також захисник послався на те, що всі ствердження сторони обвинувачення про наявність ризиків, особливо після чотирьох місяців досудового розслідування, були і залишаються припущеннями, що не підтверджені конкретними фактами і доказами.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Разом з цим, відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
Як випливає з доданих до клопотання матеріалів кримінального провадження, станом час вирішення питання про запобіжний захід обґрунтованість підозри підтверджується такими доказами:
- протоколом огляду публікації в ютуб-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 21.12.2023, де на території гаражного кооперативу «Металург» по вул. Зразковій в м. Запоріжжі, під час проведення мобілізаційних заходів військовослужбовцями Збройних сил України, ОСОБА_13 , ОСОБА_4 та ОСОБА_19 разом з іншими співучасниками відтіснили військовослужбовців Збройних сил України від військовозобов`язаного, якому вручалася повістка, супроводжуючи висловами про те, що повістки є незаконними та у представників територіальних центрів комплектувань відсутні повноваження на надання таких повісток;
- висновком експерта від 12.04.2024 №СЕ-19/108-24/4203-ЛД, відповідно до якого у стенограмах розмов ОСОБА_13 , ОСОБА_4 та ОСОБА_19 які відображені в протоколі огляду публікації від 21.12.2023 наявні окремі мовленнєві ознаки невизнання повноважень представників ІНФОРМАЦІЯ_4 та документів, які вони надають;
- протоколом огляду публікації в ютуб-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 13.05.2024, на якому ОСОБА_13 , виступаючи у прямому ефірі, публічно створив інформацію, що представники ІНФОРМАЦІЯ_4 є незаконними збройними формуваннями та злочинцями. В подальшому вказаний відеозапис був опублікований ОСОБА_4 на ютуб-каналі;
- протоколами допитів свідків військовослужбовців Збройних сил України ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 які повідомили, що бід час оповіщення військовозобов`язаного на території гаражного кооперативу «Металург» у м. Запоріжжя, ОСОБА_23 разом з іншими здійснював перешкоджання військовослужбовцям Збройних сил України;
- протоколами проведення впізнання за фотознімками з військовослужбовцями ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які впізнали ОСОБА_23 та інших осіб, які перешкоджали здійсненню військовослужбовцями ЗСУ оповіщення військовозобов`язаного;
- протоколом допиту потерпілого працівника поліції ОСОБА_14 , в ході якого останній повідомив всі обставини спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ;
- протоколами допитів в якості свідків працівників поліції ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_17 , в ході яких останні повідомили про обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 . ОСОБА_4 ;
- іншими матеріалами кримінального провадження.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
При цьому слідчий суддя виходить з тих міркувань, що об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення полягає у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, але конкретні способи, форми і засоби такого перешкоджання прямо законом не визначені, а отже можуть бути різноманітними і не мають самостійного значення для кримінально-правової кваліфікації. Отже, не можна виключати, що таке перешкоджання може полягати в поширенні завідомо недостовірної інформації щодо нібито незаконності запроваджених у державі мобілізаційних заходів, повноважень, прав та обов`язків органів державної влади, місцевого самоврядування, органів військового управління та їх службових осіб у сфері мобілізації і мобілізаційної підготовки, з метою підриву їх авторитету перед суспільством, створення у суспільстві атмосфери недовіри до Збройних Сил України, формування суспільної думки щодо прийнятності і схвальності поведінки щодо ухилення від військового обліку та участі у мобілізаційних заходах.
Додані до клопотання матеріали досудового розслідування підтверджують факт вчинення ОСОБА_4 діянь, що з об`єктивної сторони мали ознаки як поширення серед невизначеного кола осіб неправдивої інформації про діяльність військовослужбовців районних центрів комплектування та соціальної підтримки, так і фізичного супротиву такій діяльності, а також заподіяння тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу.
Також слідчий суддя враховує, що питання щодо обґрунтованості підозри було предметом дослідження під час розгляду Запорізьким апеляційним судом апеляційної скарги підозрюваного на ухвалу слідчого судді про обрання запобіжного заходу, коли суд апеляційної інстанції дійшов однозначного висновку про обґрунтованість підозри.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу немає підстав для іншого висновку.
Отже, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої (такої, що не є явно необґрунтованою) підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінальних правопорушень.
Щодо наявності ризиків.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що на теперішній час існують такі заявлені органом досудового розслідування судом ризики, що визначені у ст. 177 КПК України:
- ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду;
- ризик незаконного впливу на потерпілого;
- ризик вчинення нового кримінального правопорушення;
- ризик того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створитимуть загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Зокрема, доказами на обґрунтування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується, - можуть бути документи, довідки про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що вказані у клопотанні ризики, на підставі яких підозрюваний був взятий під варту, продовжують існувати і мають високу ступінь вірогідності, що є підставою для продовження тримання підозрюваного під вартою.
Так, діяння, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є тяжким злочином, що тягне покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років. Ця обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Clooth v. Belgium (Клоот проти Бельгії), § 40).
Крім того, вже в межах даного кримінального провадження ОСОБА_4 вже допустив поведінку, що свідчить про його здатність до зухвалих дій, потенційно небезпечних як для нього самого, так і для оточуючих.
Так, під час обрання запобіжного заходу слідчим суддею було встановлено, що Слідчий суддя враховує поведінку ОСОБА_4 під час проведення 14.05.2024, за місцем його проживання, обшуку. Так, ОСОБА_4 , дізнавшись, що до квартири, в якій він проживає, прийшли працівники поліції для проведення обшуку, в порушення вимог ч. 3 ст. 236 КПК України, втік з квартири через вікно, залишивши у квартирі малолітню дитину. Після чого, ним було здійснено неправомірні дії відносно працівника поліції, у зв`язку із чим йому було повідомлено про підозру і у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Крім того, під час проведення співробітниками поліції слідчих дій, зокрема обшуку, ОСОБА_4 вів трансляцію таких дій, закликаючи глядачів до вчинення протиправних дій відносно працівників поліції.
З урахуванням особи підозрюваного, зокрема того, що він офіційно непрацевлаштований, систематичного оподатковуваного доходу не має, конкретного і сталого роду занять не має, існує за рахунок випадкових заробітків, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення в тому, що у разі незастосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, останній може переховуватись від органу досудового слідства або суду та впливати на свідків.
Також слідчий суддя бере до уваги, що однією з підстав обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя вказав те, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, у яких підозрюється ОСОБА_4 , вчинені за попередньою змовою групою осіб, проти вжиття військовослужбовцями Збройних Сил України мобілізаційних заходів, під час дії воєнного стану, і така діяльність ОСОБА_4 може продовжуватися, оскільки у судовому засіданні підозрюваний впевнено зазначав, що на відеоматеріалах у загальному доступі він звертався до народу і надавав роз`яснення щодо можливого вчинення дій після отримання людьми повісток від ІНФОРМАЦІЯ_4 , посилаючись на те, що це його власна думка і він має право її висловлювати.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.
У зв`язку з цим при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя констатує, що ОСОБА_4 в судовому засіданні продовжував висловлюватись в тому сенсі, що він заперечує (або вдає, що заперечує) прості та очевидні факти об`єктивної дійсності, як-от факт існування України як визнаної міжнародним співтовариством держави суб`єкта міжнародного права, що виникла і існує з 1991 року, факт наявності у нього громадянства України і обов`язків, що випливають з цього факту, факт наявності у центрів комплектування та соціальної допомоги повноважень у сфері військового обліку та мобілізаційної підготовки тощо.
Відтак, існує ризик того, що у разі звільнення з-під варти підозрюваний, знову отримавши доступ до інформаційних технологій, продовжить здійснювати діяльність, що матиме ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, та одночасно отримає можливість перешкоджати об`єктивному розслідуванню вже вчинених діянь як шляхом впливу на свідків, так і шляхом приховування, знищення або спотворення речей і документів, що мають доказове значення, але з тих чи інших причин ще не зібрані стороною обвинувачення.
На виконання вимог ст. 194 КПК України слідчим суддею вивчалась можливість застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам.
Слідчий суддя визнає неможливим застосовувати до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу жодна особа не виявила наміру поручитись за виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, застави або домашнього арешту, на переконання слідчого судді, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також не усунуть ризиків, існування яких встановлено слідчим суддею.
Слідчий суддя бере до уваги, що продовження строку тримання під вартою обумовлене виключно об`єктивною неможливістю завершити досудове розслідування до спливу строку раніше продовженого запобіжного та необхідністю зберегти запобіжний вплив на підозрюваного у зв`язку з цим.
На підставі абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не вбачає підстави для визначення розміру застави як умови звільнення підозрюваного з-під варти.
При вирішенні питання про тривалість продовження строку запобіжного заходу слідчий суддя бере до уваги, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.07.2024 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжений до шести місяців, тобто до 14.11.2024. Відтак, продовження строку запобіжного заходу в межах цього строку не буде перевищувати строку досудового розслідування.
Доводи підозрюваного та його захисника слідчий суддя відхиляє, оскільки вони не спростовують наведених вище висновків.
Крім того, доводи, викладені у клопотанні ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, фактично зводяться до незгоди з раніше прийнятими щодо нього процесуальними рішеннями, та вчиненням щодо нього, на його думку кримінальних правопорушень.
Відтак, підозрюваному слід роз`яснити, що з приводу вчинення щодо нього кримінальних правопорушень він має звернутись з відповідними повідомленнями до слідчих підрозділів відповідних правоохоронних органів в порядку ст. 214 КПК України.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 199, 201, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
У задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, - відмовити.
Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту, СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 задовольнити.
Продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шістдесят днів, з триманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», без права звільнення під заставу.
Строк тримання під вартою обчислювати з 03.09.2024 по 01.11.2024 включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали оголошений о 10 год. 15 хв. 06.09.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1