СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/8613/20
пр. № 1-кп/759/805/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002952 від 19.06.2020, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, сторони кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

ініші учасники: потерпілий - ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, 13.04.2020 року приблизно о 13.20 год., знаходячись в автомобілі марки «Шевроле» р.н. НОМЕР_1 , поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 , під приводом сплати коштів за послуги таксі, вирішивза володіти грошовими коштами потерпілого шляхом обману.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_7 13.04.2020 приблизно о 13.20 год., шляхом обману отримав від потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон та за допомогою додатку «Приват24», під приводом сплати 60 грн. за послуги таксі, шахрайським шляхом перерахував з рахунку потерпілого на свій рахунок грошові кошти в сумі 3500 грн. В подальшому ОСОБА_7 , отримавши шляхом обману грошові кошти в сумі 3500 грн., які належать ОСОБА_6 , розпорядився ними на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав. При цьому суду показав, що працював водієм служби таксі. 13.04.2020 підвозив дружину потерпілого. Під`їхавши до будинку, вийшов потерпілий та запропонував розрахуватись за поїздку карткою. В подальшому потерпілий сів до автомобіля, з власного телефону зайшов у додаток «Приват24» і оскільки не мав при собі окулярів, передав йому телефон, де замість 60 грн. за поїздку він перерахував 3500 грн. Повернувши телефон, потерпілий підтвердив платіж. У вчиненому щиро розкаюється, потерпілому завдану шкоду відшкодував у повному обсязі.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що 13.04.2020 його дружина користувалась послугами таксі, а він вийшов розрахуватися за поїздку і оскільки не мав при собі окулярів, передав телефон обвинуваченому, щоб він вказав необхідну суму. у додатку. Приблизно через 30 хв. він з`ясував, що обвинувачений перерахував не 60 грн., а 3500 грн. Обвинувачений повністю відшкодував заподіяну шкоду, жодних матеріальних та моральних претензій до нього не має.

Також судом безпосередньо досліджені наступні докази сторони обвинувачення.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.05.2020 потерпілий ОСОБА_6 впізнав особу, зображену на фотознімку №4 ( ОСОБА_3 ), як того хто шахрайським способом заволодів його коштами (а.с.212-213, а.с.214 - диск з відеозаписом).

Відповідно до копії квитанції та роздруківки руху коштів на рахунку ОСОБА_3 , 13.04.2020 йому було переказано 3500,03 грн. (а.с.215-217).

Згідно постанови ОП ККС Верховного Суду від 14.09.2020 року в справі №591/4366/18 у випадку розгляду різних кримінальних проваджень стосовно однієї особи така обставина як «засудження за раніше вчинений злочин» має значення, а тому повторність має місце лише у разі постановлення щодо особи обвинувального вироку за тотожний чи однорідний злочин в іншому кримінальному провадженні.

Приймаючи до уваги, що стороною обвинувачення дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України за ознакою «повторності», однак обвинувальний вирок у справі, яка перебуває у провадженні Оболонського районного суду м.Києва за ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України не постановлено, то суд виключає таку кваліфікуючу ознаку та кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.1 ст.190 КК України, оскільки він вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та вважає його вину повністю доведеною сукупністю зібраних у справі доказів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який віднесено до категорії кримінального проступку, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, є військослужбовцем. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є його щире каяття у вчиненому, обставини, які обтяжують покарання - відсутні.

Враховуючи конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, щире каяття обвинуваченого, який критично ставиться до своїх дій та правдиво розказав про обставини вчиненого кримінального правопорушення, відшкодував шкоду потерпілому у повному обсязі, суд приходить до висновку про можливість призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу.

Разом з тим, суд, враховуючи вимоги кримінального закону щодо строків давності, вважає, що обвинувачений підлягає звільненню від призначеного покарання, з огляду на таке.

У відповідності до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, є кримінальним проступком.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Отже, враховуючи те, що кримінальне правопорушення було вчинено ОСОБА_3 13.04.2020, на момент постановлення вироку минув строк, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 підлягає звільненню від покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

Речові докази по справі: два диски з відеозаписами - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1