Номер провадження:1-кс/521/2659/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси клопотання слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погодженим з прокурором Малиновської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000980 від 01.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області звернувся до слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси з клопотанням, погодженим з прокурором, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000980 від 01.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ХІ від 24.02.2022, на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжено, останній раз Указом Президента України № 271/2024 від 06.05.2024, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3684-IX від 08.05.2024, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 22.07.2024 приблизно о 14 годині 50 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи по вулиці Космонавтів в місті Одесі, більш точного місця в ході досудового розслідування не встановлено, побачив в сміттєвому баку гаманець, в якому знаходилась банківська картка АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яка відповідно до ст.1 Закону України «Про інформацію», пп.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», примітки до ст. 358 КК України є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити.

У подальшому ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що виявлена ним банківська картка є засобом доступу до банківського рахунку, а наявні на банківському рахунку кошти є чужою власністю, знаючи, що дана банківська картка належить іншій особі, та побачивши, що разом із даною карткою є записка з паролем, діючи умисно, маючи умисел, спрямований на заволодіння офіційним документом, маючи на меті подальше використання цієї картки у власних злочинних цілях для заволодіння грошовими коштами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із корисливим мотивом, таємно, шляхом вільного доступу, заволодів банківською платіжною карткою АТ КБ «Приват Банк» номер № НОМЕР_1 , яка використовувалась та належала потерпілій ОСОБА_8 , чим позбавив потерпілу можливості використовувати зазначену картку за призначенням, тобто умисно привласнив вказаний офіційний документ, який був загублений потерпілою.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК Україна, а саме: привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

В подальшому після заволодіння банківською платіжною картою номер № НОМЕР_1 , яка була видана АТ КБ «Приват Банк» та належить потерпілій ОСОБА_8 , ОСОБА_5 діючи повторно, усвідомлюючи, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ХІ від 24.02.2022, на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжено, останній раз Указом Президента України № 271/2024 від 06.05.2024, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3684-IX від 08.05.2024, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб, продовжуючи реалізацію свого загального злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, які знаходились на вказаній банківській карті, шляхом зняття грошових коштів готівкою з вищевказаної банківської карти, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану здійснив зняття грошових коштів в банкоматі АТ КБ «ПриватБанк» з раніше привласненої банківської карти.

Так, 22.07.2024, в період часу з 15 години 20 хвилин до 15 години 21 хвилини ОСОБА_5 , перебуваючи біля банкомату АТ КБ «ПриватБанк», який розташований за адресою: м.Одеса, вул. Космонавтів, буд.23/1, з метою реалізації свого прямого умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом використання банківської карти АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_8 за допомогою банкомату, отримав доступ до рахунку НОМЕР_2 та заволодів шляхом зняття грошових коштів двома транзакціями по 10 000 гривень, на загальну суму 20 000 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 таємно викрав чуже майно, а саме грошові кошти, які знаходились на банківській карті АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка була видана та належить потерпілій ОСОБА_8 , чим завдав матеріальні збитки останній на загальну суму 20 000 гривень.

Таким чином ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК Україна, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

ОСОБА_5 27.08.2024 року повідомлено про підозру за сукупністю у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, тобто за:

-ч.1 ст.357 КК України - привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів;

-ч.4 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри у вчиненні злочину ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протокол огляду місця події, протокол допиту потерпілої ОСОБА_8 , в якому вона вказує, що 22.07.2024 остання йшла до місця мешкання своєї доньки за адресою: АДРЕСА_1 , та несла із собою гаманець в руках та пакети зі сміттям. В гаманці потерпілої знаходилась банківська картка АТ КБ «ПриватБанк», видана на ім?я потерпілої. Прийшовши до доньки за вказаною адресою, потерпіла виявила відсутність гаманця в руках. Після цього заявниця звернулась до відділення АТ КБ «ПриватБанк» де замовила виписку з рахунку, в якій виявила списання грошових коштів на загальну суму 20 000 гривень, двома транзакціями по 10 000 гривень кожна; протокол допиту свідка ОСОБА_9 , який повідомив, що 22.07.2024 в обідній час зустрівся з ОСОБА_10 , з яким познайомився близько 2-3 тижнів тому. Перебуваючи на АДРЕСА_2 свідок разом з ОСОБА_5 почали шукати в сміттєвих баках папір та банки. Свідок зазначає, що ОСОБА_11 знайшов в сміттєвому баку пакет з гаманцем, після чого ОСОБА_12 попрямував у АДРЕСА_3 та покликав свідка із собою, прийшовши на місця, ОСОБА_12 почав знімати грошові кошти у розмірі 20 000 гривень та класти їх у кишені. Після цього, свідок з ОСОБА_12 відійшли від банку та останній дав свідку 6 000 гривень та наказ нікому не розповідати про дану ситуацію, погрожуючи розправою; протокол пред?явлення особи для впізнання за фотознімками, яким свідок ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особу яка 22.07.2024 в сміттєвому баку знайшла гаманець, в якому знаходилась банківська картка із пін-кодом до неї, з якої ОСОБА_5 в подальшому зняв грошові кошти у розмірі 20 000 гривень; протокол огляду документу, згідно якого встановлено що в документі наявна інформація стосовно виписки по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 22.07.2024 по 26.07.2024 власником якої є ОСОБА_13 , згідно якої відбулось дві транзакції зняття готівки в банкоматі CAOD1117 відділення банку, розташованому за адресою: АДРЕСА_4 . Також оглядом вказаного документу встановлено, що особа чоловічої статі в капелюсі білого кольору отримує готівкові кошти зняті з банківської картки НОМЕР_3 ХХХХХХ0446; протокол огляду документу, який проводився за участю ОСОБА_9 , який на відеозаписі впізнав особу чоловічої статі одягнута у футболку кольору хакі, шорти темного кольору, кросівки темного кольору з підошвою білого кольору та капелюх білого кольору, як ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, з метою забезпечення виконання ним, як підозрюваним, покладених на нього ст. 42 Кримінального процесуального кодексу процесуальних обов`язків, а саме: прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а також запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення у якому підозрюється, обвинувачується, встановлена наявність ризиків передбачених п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК.

Інші запобіжні заходи у вигляді не зможуть унеможливити настання таких ризиків, як ухилення підозрюваного від органів досудового слідства та суду, вчинення нових кримінальних правопорушень.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Все вищевикладене в сукупності свідчить, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного та обмеження його конституційних прав, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Прокурор та слідчий підтримали клопотання, просили його задовольнити, зазначивши, що підозрюваний раніше судимий за корисні злочині та на цей час підозрюється у чиненні злочину під час іспитового строку.

Підозрюваний зазначив, що частково визнає свою вину у інкримінованому йому злочині, проти клопотання слідчого заперечує. Працює неофіційно будівельником, має середній дохід на місяць 12000 грн., має реєстрацію, але із родичами не спілкується та останні два місяці фактично живе на вулиці. Розуміє, що підозрюється у вчинені злочину під час дії іспитового строку за попереднім вироком.

Перевіривши та дослідивши надані матеріали до клопотання, заслухавши думки учасників процесу, суд вважає, що подане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, спробам знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, спробам незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадження, спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, спробам вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вимогами ч.2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1, ч.2 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Статтею 2 КПК визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя наділений лише повноваженнями на перевірку обґрунтованості підозри, яка за своїм змістом до процедури висунення обвинувачення в порядку, передбаченому КПК України, на стадії досудового розслідування є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення, повідомлення про яке складається на певному етапі досудового розслідування, коли є підстави для формулювання підозри (ч.1 ст.276 КПК України). Повідомлення про підозру персоніфікує кримінальне провадження, є юридичним фактом, що породжує виникнення кримінальних процесуальних правовідносин, та етапом, з якого починає реалізовуватися кримінальна відповідальність.

При вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу оцінці судом підлягають наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК. Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У матеріалах клопотання достатньо наявних даних, які указують на факти, що ОСОБА_5 міг вчинити вказане у клопотанні правопорушення і такі є переконливим для суду, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою. З наведених обставин, проводячи оцінку наданих суду матеріалів, доводів учасників процесу, слідчий суддя вважає, що підозра є обґрунтованою.

При вирішенні питання про ризики, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_5 , раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, має постійне місце реєстрації, при цьому за місцем проживання не проживає та має випадкові місця для свого знаходження, підозрюється у вчинені тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років та підозрюється у вчинені проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, за який передбачено покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк, що вказує на наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може вдатися до спроб переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підозрюється у вчинення кримінального правопорушення під час дії іспитового строку за вироком Малиновського районного суду м.Одеси від 08.12.2023 року.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.183 КПК України.

Згідно ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється - є однією з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу. Також суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу підозрюваного та характер висунутого обвинувачення, тяжкість можливого покарання в їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі.

Відтак, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя враховує ту обставину, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, а також враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, особу підозрюваного, вимог наведеного законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підстав для обрання більш м`яких запобіжних заходів слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Визначаючи відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави, слідчий суддя враховує не лише обсяг повідомленої підозри, а також і правові позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до яких розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гафа проти Мальти»).

Відтак, з однієї сторони розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншої - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Розмір застави щодо особи, підозрюваного чи обвинуваченого у вчинені тяжкого злочину визначається у межах від 20 (двадцяти) до 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 необхідно визначити розмір застави виходячи з тяжкості злочину та обставин його вчинення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, його особи та його матеріального становища, тому суд вважає, що розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень є достатньою.

Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 372 КПК України, слідчий суддя-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів в межах строку досудового розслідування з триманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» до 25 жовтня 2024 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Підозрюваний ОСОБА_5 з дня визначення судом розміру застави може внести заставу на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Одеській області або забезпечити її внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, суду.

За умови внесення застави на підозрюваного ОСОБА_5 відповідно до ст.194 КПК України будуть покладені обов`язки: не відлучатись із міста Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Наслідком невиконання зазначених обов`язків є звернення застави в дохід держави і обрання до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або тримання під вартою.

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання до 25.10.2024 року включно.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1