Справа № 166/1261/24 Провадження №11-сс/802/374/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника володільця майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою представника володільця майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 27 серпня 2024 року про накладення арешту на майно (ЄРДР № 0000328),

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 27 серпня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ поліції №2 (сел.Ратне) Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, шляхом позбавлення права на його користування, відчуження та розпорядження, а саме напівпричіп марки «Schwarzmuller», д.н.з. НОМЕР_1 , з номером рами НОМЕР_2 , товарно-транспортні накладні серії, 49 колод деревини породи сосна, автомобіль марки «Volvo», д.н.з. НОМЕР_3 , з номером кузова НОМЕР_4 , та автомобіль марки «Урал», д.н.з. НОМЕР_5 шляхом позбавлення права на його відчуження та розпорядження, в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000328, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Посилаються на те, що діаметр деревини відповідає діаметру, який зазначений у ТТН, а відсутність бирок на колодах обумовлена їх попередньою обробкою та обрізанням. Крім того, органом досудового розслідування не надано жодного підтвердження про наявність зареєстрованого кримінального провадження, або іншого повідомлення від представників лісогосподарств, інших уповноважених осіб про крадіжку деревини аналогічної характеристики. Вказує на те, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно подано з порушенням строків, передбачених ч.5 ст.171 КПК України. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та зобов`язати уповноважених осіб негайно повернути майно.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, представника володільця майна, який підтримував подану апеляційну скаргу і просив скасувати арешт майна, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

За змістом п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арештом майна відповідно до ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.ч.2-6 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів . У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу; 2) спеціальної конфіскації . У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи . У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону випливає, що слідчий та/або прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.

Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, зокрема, - щодо збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду, зазначені вимоги закону при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту на майно слідчим суддею дотримані.

З матеріалів клопотання вбачається, що СВ поліції №2 (сел.Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000328, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, про те, що 17 серпня 2024 року близько 18 год. 40 хв. на АДРЕСА_1 було зупинено автомобіль марки "Volvo", д.н.з. НОМЕР_3 , з причіпом, д.н.з. НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який здійснював незаконне перевезення лісопродукції (круглі лісоматеріали) породи сосна, без жодних дозвільних документів.

Встановлено і те, що під час огляду місця події від 17 серпня 2024 року на автодорозі, що у АДРЕСА_1 , виявлено автомобіль марки "Volvo", д.н.з. НОМЕР_3 , з номером кузова НОМЕР_4 , напівпричіп марки "Schwarzmuller", д.н.з. НОМЕР_1 , з номером рами НОМЕР_2 , який завантажений несвіжозрізаною деревиною породи сосна без будь-яких бирок чи маркувальних позначень, які б свідчили про походження зазначеної деревини. ОСОБА_8 надав товарно-транспортні накладні серії ЮЛИ № 7401551 від 01.05.2024, серії НОМЕР_7 від 26.04.2024, серії НОМЕР_8 від 27.06.2024, серії НОМЕР_9 від 28.06.2024, серії НОМЕР_10 від 26.06.2024, які дають дозвіл на перевезення деревини іншими транспортними засобами.

Вказане майно постановою старшого слідчого СВ поліції №2 (сел.Ратне) Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Доводячи підставність поданого клопотання, прокурор вказував про те, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України у зв`язку з чим і було визнано речовими доказами. А тому, саме з метою збереження речових доказів, перешкоджанню їх знищенню, користуванню та відчуженню, просив накласти арешт на це майно.

Проаналізувавши вищевикладене та дослідивши матеріали провадження апеляційний суд вважає, що майно, на яке накладено арешт, дійсно може бути доказом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.246 КК України, оскільки відповідає критеріям, визначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, а тому відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України підлягають арешту - з метою збереження речових доказів.

Що стосується доводів апеляційної скарги про недотримання строків подання клопотання про арешт майна, визначених у ч.5 ст.171 КПК України, то апеляційний суд вважає їх безпідставними з огляду на таке.

Приписами ч.5 ст.171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Арештоване майно було вилучене 17.08.2024, в суботу (а.п.10-11).

Згідно штрихкодового ідентифікатора ДП «Укрпошта» клопотання з додатками прийняте 19.08.2024, тобто в понеділок, наступний робочий день після вилучення майна.

Посилання апелянта на недотримання слідчим суддею строків, передбачених ч.1 ст.172 КПК України є необґрунтованими, оскільки після надходження до суду клопотання про арешт майна 20.08.2024, судовий розгляд був призначений на 9 год 25 хв 22.08.2024, проте за клопотання представника власника майна судовий розгляд було відкладено на іншу дату (а.п.25).

Тому апеляційний суд не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли б стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної ухали та відмови в накладенні арешту на вилучене майно.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно, прийнята з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування та постановлення нової про відмову в задоволенні клопотання слідчого, як того просить апелянт - немає.

Таким чином, вищевказані посилання представника володільця майна на доводи, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду, на увагу суду не заслуговують, оскільки фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин провадження та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків слідчого судді.

Підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого Ратнівського районного суду Волинської області від 27 серпня 2024 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: