Справа №592/5600/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/323/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 квітня 2024 року про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 квітня 2024 року, на задоволення клопотання старшого слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області , у кримінальному провадженні №0000272 від 11 липня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2 ст. 190 КК України, було накладено арешт на вилучене 05 квітня 2024 року року під час проведення обшуку в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , в якому фактично мешкає ОСОБА_6 майно, а саме:

- сім-карта з позначенням ( НОМЕР_1 );

- банківські карти емітовані в AT «Ощадбанк» № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , банківські карти емітовані в AT «Приватбанк» № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 ;

- грошові кошти номіналом 50 грн.: АА 3282711, ЄА 4649218, ГК 1812069, ГК 0827430;

- грошові кошти номіналом 200 грн.: ЄС 3841514, СЕ 5518096, ЕИ 0383353, ВЛ 9391242, ВЄ 4638929, ЕЄ 5183691, ГД 6760490, ПВ 3622447, ЕБ 3845498, ЄГ 7461099, ВД 4386935, АЛ -582944, Г 0105927, ЄЗ 4298522, ЄД 8829865, ДЕ НОМЕР_6 , ЄЗ 8412537, ДА 1652076; грошові кошти номіналом 100 грн: ЕВ 8952795, АВ 1876220;

- грошові кошти 100 дол. США: РН 91859169 В, РЕ 44878391 Е;

- мобільний телефон iphone 13, 128 gb, імеі: НОМЕР_7 , з сім-картою НОМЕР_8 ;

- мобільний телефон iphone 7, імеі: НОМЕР_9 ;

- мобільний телефон iphone 8 plus, 64 gb, імеі: НОМЕР_10 .

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 09 квітня 2024 року, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вказане майно відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог, апелянт посилається на те, що при прийнятті оскаржуваної ухвали, слідчий суддя надав невірну оцінку обставинам справи та дійшов помилкового висновку щодо необхідності накладення арешту на вилучене майно, яке у вказаному кримінальному провадження не є речовим доказом і не несе будь якої інформації щодо доведеності обґрунтованої підозри.

Апелянт вказує, що згідно інформації, яка була надана слідчим на обґрунтування клопотання про дозвіл на проведення обшуку автомобіля ОСОБА_6 MAZDA 6 чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_11 , від оперуповноваженого УКР ГУНП в Сумській області надійшов рапорт, що фігурант справи ОРС №25 від 07 червня 2023 року, з метою особистого збагачення вчиняє шахрайські дії з використанням електронно-обчислювальної техніки на території м. Суми. Допитаний як потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що він замовив шини через оголошення на ОЛХ у абонента на ім`я ОСОБА_9 з номеру телефону НОМЕР_12 , 18 листопада 2023 року перерахував кошти у розмірі 1005 грн. на банківську карту НОМЕР_13 , замовлення не отримав, гроші не повернув. Водночас, в ході проведених обшуків ні сім-карту на яку вказував потерпілий, ні банківську карту з вказаним номером знайдено не було.

При цьому, ухвалою слідчого судді було надано дозвіл на вилучення майна, зокрема мобільних телефонів, сім-карт, банківських карт, грошових коштів, здобутих шахрайським шляхом, однак, не конкретизовано характеристику майна, не зазначеного його родових чи індивідуальних ознак. Таким чином, апелянт вважає, що все вилучене під час проведення обшуку майно має статус тимчасово вилученого майна, а відповідно до положень ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Крім того, як зазначає апелянт, вилучений мобільний телефон iphone 13, 128 gb, імеі: НОМЕР_7 був придбаний 22 березня 2024 року, що підтверджується гарантійним талоном, а тому об`єктивно він не міг бути знаряддям злочину чи зберегти на собі його сліди, адже кримінальне провадження відкрито за фактом злочинних дій, які відбулися 18 листопада 2023 року.

При цьому, вилучені грошові кошти є особистими грошовими заощадженнями ОСОБА_6 та не мають ніякого відношення до даного кримінального провадження, а вилучені банківські карти відкриті на ім`я дружини ОСОБА_6 , і не можуть бути використані як доказ, оскільки, також, не мають жодного відношення до даного кримінального провадження.

Таким чином, апелянт вважає, що слідчим у клопотанні не доведено існування об`єктивної необхідності в арешті майна, достатні правові підстави для такого заходу, що вилучене майно можливо використати як доказ у кримінальному провадженні, та зв`язок між вилученим майном і внесеними відомостями в ЄРДР, і у зв`язку з тим, що слідчий суддя на вказані обставини уваги не звернув, визнати оскаржуване рішення законним та обґрунтованим неможливо.

Апеляційний розгляд поданої апеляційної скарги представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просив проводити без їх участі. Додатково адвокат вказував на те, що підозра у даному кримінальному провадженні не вручена, з моменту накладення арешту на майно жодних слідчих дій з ним проведено не було і вказане майно його власнику не повернуто.

З заявою про розгляд справи у його відсутність, звернувся, також, і прокурор.

За наявність вказаних заяв, а також того, що про дату час і місце учасники кримінального провадження повідомлені належним чином, керуючись ч.4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні провести без їх участі, а тому, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

За змістом ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення в межах поданої представником власника майна апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вищезазначені вимоги Закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Так, з матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що Сумським РУП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000272 від 11 липня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 190 КК України.

Підставою для внесення даних до ЄРДР стало надходження 28 листопада 2023 року рапорту оперуповноваженого УКР ГУНП в Сумській області про те, що фігурант справи ОРС №25 від 07 червня 2023 року, з метою особистого збагачення, вчиняє шахрайські дії з використанням електронно-обчислювальної техніки на території м. Суми. В ході досудового розслідування було встановлено, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень може бути причетний ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 березня 2024 року було надано дозвіл на проведення обшуку у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в якій фактично мешкає ОСОБА_6 .

В ході проведення обшуку було виявлено та вилучено вищезазначене майно, з клопотання про накладення арешту на яке звернувся до слідчого судді слідчий. У вказаному клопотанні його ініціатор вказував на те, що вилучені речі є доказом злочину, а саме, були засобом його вчинення, а також є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, а тому, накладення на них арешту є необхідним з метою з`ясування всіх обставин, для запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також з метою встановлення походження їх належності тій чи іншій особі.

Під час розгляду даного кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що доводами клопотання та доданими до нього доказами доведено, що майно, яке було виявлено під час огляду за адресою: АДРЕСА_1 , постановою слідчого від 05 квітня 2024 року визнано речовим доказом, відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому, має суттєве значення у вказаному кримінальному провадженні, та прийняв рішення про накладення на зазначене майно арешту, з посиланням на те, що незастосування такого заходу забезпечення може призвести до в подальшому перешкодити даному кримінальному провадженню.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується в повному обсязі і ставити під сумнів його законність, обґрунтованість та вмотивованість підстав не вбачає.

Що стосується доводів апелянта про те, що підстав для накладення арешту на вилучені речі не було, оскільки не доведено його доказове значення у даному провадженні, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, з огляду на фактичні обставини, і такий захід забезпечення кримінального провадження даного майна є необхідним з метою перевірки та уточнення відомості, які мають значення для встановлення певних обставин вчинення вказаних кримінальних правопорушень.

Іншими доводами апелянта правильність висновку слідчого судді жодним чином не спростовано, оскільки не наведено обставин, за яких такий засіб забезпечення кримінального провадження був би невиправданим втручанням у право власності ОСОБА_6 , його представником не наведено і доказів на їх підтвердження не надано, а підстав, за яких у задоволенні клопотання слідчого необхідно було б відмовити, колегією суддів під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження не встановлено.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до положень ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею було постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст.170,173,404,405,407,419,422 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 квітня 2024 року, якою було накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000272 від 11 липня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2 ст. 190 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4