Справа № 675/972/23
Провадження № 1-кп/675/23/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" вересня 2024 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав в режимі відеоконференції матеріали об`єднаного кримінального провадження, відомості про які внесені: 16 квітня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000648; 20 квітня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000679, про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 13.11.2020 Ізяславським районним судом Хмельницької області за ст. 286 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 3 роки, звільнений умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 24 дні на підставі ст. 81 КК України за ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 23.01.2023,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162, ч.1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 15 квітня 2023 року у період часу із 02:35 год. до 02:48 год., більш точного часу в ході слідства встановити не представилось за можливе, проходячи біля будинку АДРЕСА_2 , побачив припаркований поблизу вказаного домоволодіння автомобіль марки «ВАЗ» моделі 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_8 та перебуває у фактичному володінні та розпорядженні ОСОБА_4 . Помітивши зазначений автомобіль, у ОСОБА_7 раптово виник умисел незаконно заволодіти даним транспортним засобом з метою здійснення поїздки у власних цілях.

Надалі, ОСОБА_7 , діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, не маючи будь-якого дозволу чи законних підстав, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до автомобіля марки «ВАЗ» моделі 21063, після чого, проник у нього, та пошкодивши електричні провідники рульової системи автомобіля, привів у роботу двигун, розпочавши при цьому рух по АДРЕСА_1 , таким чином незаконно заволодівши вказаним транспортним засобом.

Перебуваючи за кермом зазначеного автомобіля, ОСОБА_7 рухався із м.Ізяслав до с. Щурівчики Ізяславської територіальної громади Шепетівського району Хмельницької області, проїхавши на вказаному автомобілі близько 14 кілометрів, та по причині технічної несправності автомобіль зупинився на польовій дорозі між АДРЕСА_3 , де його й залишив.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України.

Крім того, 20 квітня 2023 року, близько 01 год. 00 хв., ОСОБА_7 , проходячи біля будинку АДРЕСА_4 , побачив автомобіль марки «ВАЗ» моделі 2101, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , належить ОСОБА_9 та перебуває у користуванні та володінні ОСОБА_5 , вартість якого становить 21 102 грн., що стояв неподалік зазначеного будинку. Помітивши зазначений автомобіль, у ОСОБА_7 раптово виник умисел незаконно заволодіти даним транспортним засобом з метою здійснення поїздки у власних цілях.

Так, ОСОБА_7 , діючи повторно, умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, не маючи будь-якого дозволу чи законних підстав, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до автомобіля марки «ВАЗ» моделі 2101, після чого, проник у нього, та пошкодивши електричні провідники рульової системи автомобіля, привів у роботу двигун та розпочав рух в напрямку вулиці Козацької м. Ізяслава Шепетівського району Хмельницької області, таким чином незаконно заволодівши вказаним транспортним засобом.

Перебуваючи за кермом зазначеного автомобіля, ОСОБА_7 рухався проїжджою частиною вулиць Шевченка і Козацької та, проїхавши близько 300 метрів, по причині технічної несправності автомобіля, зупинився. Після чого, ОСОБА_7 , за допомогою прохожого по вулиці ОСОБА_10 , ввівши останнього в оману та переконавши в законності своїх дій, використовуючи фізичну силу, транспортував (штовхав) даний автомобіль на берег р. Горинь, що по АДРЕСА_1 , де його й залишив.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України.

Крім того, 20.04.2023 близько 5.00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у АДРЕСА_5 , яке належить ОСОБА_11 та вирішив протиправно проникнути до нього.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , не маючи на те дозволу власниці та законних підстав, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, порушуючи при цьому гарантоване ст. 30 Конституції України право ОСОБА_11 на недоторканність житла та іншого володіння, через хвіртку, незаконно проник на територію зазначеного господарства.

В подальшому, перебуваючи на території господарства ОСОБА_11 , ОСОБА_7 почав стукати у вікна її житлового будинку. В цей час, з будинку вийшла ОСОБА_11 .

Після цього, ОСОБА_7 , продовжуючи свої протиправні дії, направлені на порушення законних прав ОСОБА_11 на недоторканість її житла, незважаючи на фізичний опір власниці та неодноразові її зауваження і прохання припинити вказані незаконні дії, через вхідні двері, незаконно проник до її житлового будинку, відштовхнувши ОСОБА_11 , яка блокувала двері та не давала ОСОБА_7 змоги пройти в будинок.

Своїми умисними діями, які виразились в незаконному проникненні до житла, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 , 20.04.2023 близько 5.00 год., незаконно проникнувши на подвір`я господарства, що знаходиться по АДРЕСА_5 , де проживає ОСОБА_11 , та почав стукати у вікна житлового будинку. В цей час, з будинку вийшла ОСОБА_11 , та ОСОБА_7 почав просити її продати горілку, на що вона відмовилась, оскільки не здійснює продажу будь-яких спиртних напоїв чи інших товарів.

У зв`язку із відмовою ОСОБА_11 продати ОСОБА_7 горілку, в останнього виникли неприязні відносини до неї та злочинний умисел на спричинення їй тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_7 , незаконно проникнувши до житлового будинку, схопив правою рукою за шию ОСОБА_11 , та з метою отримання нею тілесних ушкоджень, прикладаючи фізичну силу штовхнув її, внаслідок чого остання впала на підлогу.

В результаті таких протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , при падінні, вдарилась в поверхню підлоги та як наслідок отримала тілесні ушкодження у вигляді синця на правому плечі, синця на лівому плечі та синця в лівій поперековій ділянці, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Своїми умисними діями, які виразились у спричиненні легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 під час судового розгляду кримінального провадження вину свою не визнав, та відповідно до положень ст. 63 Конституції України відмовився від надання показань.

Незважаючи на повне не визнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України, вина ОСОБА_7 доводиться наступними дослідженими безпосередньо судом доказами згідно ст. 23 КПК України.

Що стосується епізоду по вчиненню кримінального правопорушення за ч. 1 ст.289 КК України.

Потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що в його володінні та користуванні перебуває автомобіль марки «ВАЗ 21063», р.н. НОМЕР_1 , яким також користується його сестра ОСОБА_12 , та 14.04.2023 у вечері на вказаному автомобілі приїхала сестра ОСОБА_12 і передала йому ключі від нього, щоб він загнав автомобіль у двір. Проте, взявши вказані ключі, ОСОБА_4 замкнув ними автомобіль та залишив біля будинку. Зранку 15.04.2023 вийшовши на вулицю виявив зникнення даного автомобіля, про що й повідомив поліцію. Приблизно через тиждень йому повідомили про його знайдення. Також вказав, що з ОСОБА_7 він незнайомий, вперше його бачить, та відповідно право керування вказаним автомобілем не надавав, жодного разу не підвозив. Просить призначити ОСОБА_7 покарання згідно позиції прокурора.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні надала аналогічні покази потерпілого ОСОБА_4 . Крім того, вказала, що до зазначених подій на протязі року вона постійно їздила на роботу автомобілем «ВАЗ 21063», р.н. НОМЕР_1 , та ОСОБА_7 ніколи не підвозила, більше того вона його вперше бачить у судовому засіданні.

Показами свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні показав, що у квітні 2023 року приїхав до батьків у с. Щурівчики, де під час бесіди з сусідом, останній вказав, що поблизу села у полі на протязі 3 днів знаходиться автомобіль «ВАЗ», та його ніхто не забирає. Після чого, згадавши, що у ОСОБА_4 декілька днів назад викрали автомобіль, йому спало на думку, що це може бути саме цей автомобіль. Надалі, ОСОБА_13 зателефонував у поліцію, повідомивши про вказану подію, вказавши при цьому реєстраційний номер даного автомобіля, та як наслідок з`ясувалось, що це саме цей автомобіль, який був викрадений у ОСОБА_4 .

Відповідно до даних заяви та витягу з ЄРДР № 0000648 від 16.04.2023 вбачається, що ОСОБА_4 повідомив поліцію, що в ніч з 14 на 15.04.2023 в м. Ізяслав, невстановлена особа, таємно, протиправно, заволоділа автомобілем марки ВАЗ 2106, р.н. НОМЕР_1 , що перебуває в користуванні та володінні ОСОБА_4 та який знаходився навпроти його господарства, що по АДРЕСА_2 .

Даними протоколу огляду місця події від 15.04.2023, з фототаблицями до нього, згідно яких оглянуто ділянку АДРЕСА_2 , та зафіксовано попереднє місце де знаходився автомобіль ВАЗ 2106, р.н. НОМЕР_1 , якого залишив ОСОБА_4 14.04.2023, та виявив його зникнення 15.04.2023.

Протоколом огляду місця події від 19.04.2023, з фототаблицями до нього, відповідно до яких оглянуто польову дорогу між селами Щурівчики та Топірчики, та на якій виявлено автомобіль ВАЗ 2106, блакитного кольору, р.н. НОМЕР_1 . Двері автомобіля на замки не закриті. Оглядом салону автомобіля встановлено , що під кермом автомобіля в роботі розташування механізму заведення виявлено звисаючи проводи запалювання, що перебувають в незвичному положенні. Також, на час огляду два проводи з`єднанні між собою кустарним способом, та місце з`єднання обмотано ізолентою чорного кольору. Крім того, на марлеві тампони виконано змиви з внутрішніх ручок на передніх правій та лівій дверцятах автомобіля, а також із важеля КПП, які поміщенні до паперових конвертів. Після вказаного огляду було вилучено автомобіль марки ВАЗ 21063, р.н. НОМЕР_1 ; фрагмент ізоляційної стрічки чорного кольору; чохол з керма; змиви виконанні на марлеві тампони з внутрішніх ручок передніх (правих та лівих) дверей автомобіля та важеля КПП.

Даними постанови про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 19.04.2023, згідно якої визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження речовими доказами, а саме: автомобіль марки ВАЗ 21063, р.н. НОМЕР_1 ; фрагмент ізоляційної стрічки чорного кольору; чохол з керма; змиви виконанні на марлеві тампони з внутрішніх ручок передніх (правих та лівих) дверей автомобіля та важеля КПП.

Висновком товарознавчої експертизи № СЕ-19/123-23/4561-АВ від 09.06.2023, згідно якого встановлено, що ринкова вартість КТЗ марки ВАЗ, моделі 21063, синього кольору, д.р.н. НОМЕР_1 , 1992 року випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_5 , станом на 15.04.2023 становила 31789,45 грн.

Відповідно до даних протоколу про отримання зразків для експертизи від 25 травня 2023 року, у ОСОБА_7 на підставі постанови прокурора від 25 травня 2023 року було відібрано зразки слини. Дані вказаної слідчої дії є допустимими доказами, оскільки вони проведені з дотриманням вимог ст. ст. 241, 245 КПК України.

Даними висновку експерта судової біологічної експертизи №СЕ-19/102-23/10602-БД від 07.12.2023, виконаної судовим експертом ОСОБА_14 на підставі постанови заступника начальника ВРЗСПЖЗО СВ Шететівського РУП ГУНП ОСОБА_15 від 30 травня 2023 року, відповідно до якого, при дослідженні зразків букального епітелію ОСОБА_7 та з чохла з керма автомобіля, було встановлено, що генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на поверхні чохла з керма автомобіля є змішаними, належать більше ніж двом особам та є придатними для генетичної ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем. При цьому встановлено, що ДНК-профіль особи, генетичні ознаки якої домінують у змішаних генетичних ознаках клітин з ядрами, виявлених на поверхні чохла з керма автомобіля, збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_7 .

Із висновку експерта № 91 від 31 січня 2024 року судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_7 виявляє параноїдну шизофренію, епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом, виявляв таку і на період інкримінованого йому злочину. ОСОБА_7 не в повній мірі усвідомлює свої дії та не повною мірою може керувати ними. Також, на період інкримінованому йому злочину не в повній мірі усвідомлював свої дії та не повною мірою міг керувати ними. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. На момент інкримінованого йому злочину перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності, проте в стані патологічного сп`яніння не знаходився.

Зазначені вище дані експертиз визнаються допустимими доказами, оскільки експертизи проведені особами, які можуть бути згідно із ст. 69 КПК України експертами у кримінальному провадженні, експерти були залучені з дотриманням вимог ст. ст. 242-244 КПК України, висновки експертів відповідають вимогам ст. ст. 101-102 КПК України.

Що стосується епізоду по вчиненню кримінального правопорушення за ч. 2 ст.289 КК України.

Показами потерпілого ОСОБА_5 , який суду показав, що 19.04.2023 близько 21 год він приїхав в гості на своєму автомобілю «ВАЗ 2101», р.н. НОМЕР_3 , на АДРЕСА_1 , де зачинивши його на запірні замки залишив його. В гостях перебував до ранку 20.04.2023, та вийшовши о 08 год 20 хв на вулицю виявив зникнення свого автомобіля. Після чого про даний випадок повідомив на лінію «102», на що йому вказали, що даний автомобіль знайдено та він знаходиться біля річки «Понорка» м.Ізяслав, це близько 300 метрів від місця де він його залишив. Надалі він вирушив до вказаного місця та виявив свій автомобіль, біля якого знаходився до приїзду слідчої групи. При огляді автомобіля, останній був відчинений, була пошкоджена рульова колонка з якої звисали проводи запалювання. Під час проведення слідчих дій до автомобіля йшли ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , та при запитанні до них чи це вони викрали даний автомобіль, ОСОБА_7 заперечував, а ОСОБА_10 вказував, що 01 год ночі біля вказаного автомобіля він зустрів ОСОБА_7 , який не міг його завезти, а тому він йому допоміг зрушити автомобіль з місця, проте авто так і не завелось, тому вони його залишили біля річки та пішли. Просить призначити ОСОБА_7 покарання згідно позиції прокурора.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що 20.04.2023 близько 01 год він йшов додому по АДРЕСА_1 , де виявив ОСОБА_7 , який знаходився біля автомобіля «ВАЗ 2101», зеленого кольору, та якого він намагався завести. Вважаючи, що він є власником даного автомобіля підійшов та запропонував йому допомогу. Після чого, ОСОБА_7 сів за кермо автомобіля, а він допомогав штовхати його щоб завести, проте це їм не вдалося, тому зіштовхнувши автомобіль через місток залишили його на обочині біля річки, а самі пішли до місця проживання ОСОБА_10 вживати спиртні напої. Надалі перебуваючи у будинку вони вживали спиртне, та ОСОБА_10 пішов спати, а ОСОБА_7 залишився біля столу. Прокинувшись близько 8-9 год ОСОБА_10 виявив ОСОБА_7 у своєму будинку біля столу, і вони разом пішли до магазину «Тріумф» щоб придбати пиво, та по дорозі до магазину працівниками поліції було затримано ОСОБА_7 . В свою чергу ОСОБА_10 давав свідчення працівникам поліції щодо даного випадку.

Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.04.2023, вбачається, що ОСОБА_5 звернувся до поліції за обставин, що в період часу з 22 год 19.04.2023 по 08 год 20.04.2023 невідома особа таємно незаконно заволоділа легковим автомобілем марки «ВАЗ 2101» 1979 року випуску, р.н. НОМЕР_3 , зеленого кольору, який був припаркований поблизу будинку в м. Ізяслав.

Відповідно до даних витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000680 від 20.04.2023 та рапорту помічника-чергового ВПД № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_16 від 21 квітня 2023 року, було встановлено, що 20.04.2023 близького 01 год, ОСОБА_7 незаконно заволодів транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ 2101», р.н. НОМЕР_3 , що був припаркований біля будинку АДРЕСА_4 , та який перебував у користуванні ОСОБА_5 . В ході проведення оперативно-розшукових заходів автомобіль виявлено по вул. Козацькій.

Протоколом огляду місця події від 20.04.2023, з фототаблицями до нього, відповідно до яких оглянуто берег річки Горинь, що в м. Ізяслав Хмельницької області, а саме на узбіччі проїжджої частини дороги вул. Козацька, де виявлено автомобіль «ВАЗ 2101», р.н. НОМЕР_3 , зеленого кольору, в якому передні дверцята зі сторони водія були не зачиненні на запираючий пристрій. Під час огляду салону автомобіля, виявлено пошкодження електропровідників, що під кермом автомобіля. Також, виявлено 5 слідів капілярних узорів пальців рук, та здійснено 6 змивів на марлевий тампон і відповідно вилучено та поміщено до сейф-пакетів.

Даними постанов про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 20.04.2023, згідно яких визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження речові докази, а саме: автомобіль марки «ВАЗ 2101», р.н. НОМЕР_3 ; 5 слідів папілярних узорів пальців рук, 6 змивів на марлевий тампон.

Висновком товарознавчої експертизи № СЕ-19/123-23/4600-АВ від 15.05.2023, згідно якого встановлено, що ринкова вартість КТЗ марки ВАЗ, моделі 2101, зеленого кольору, д.р.н. НОМЕР_3 , 1979 року випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_6 , станом на 20.04.2023 становила 21102,00 грн.

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 20 квітня 2023 року та відеозапису його проведення, який був відтворений в судовому засіданні згідно із ст. 359 КПК України, свідок ОСОБА_10 в присутності понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , розповів та відтворив в деталях обставини відомі йому вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_5 , а саме на АДРЕСА_1 вказував на місце де зустрів ОСОБА_7 біля автомобіля, якого останній намагався завести. В зв`язку з чим він вирішив йому допомогти, підійшовши до автомобіля, у нього сів за кермо ОСОБА_7 . Надалі ОСОБА_10 вказує як він допомагав штовхати даний автомобіль, проте завезти автомобіль їм не вдалося, тому вони його залиши на узбіччі. Також, вказував, що автомобіль був марки ВАЗ, моделі 2101, зеленого кольору, та під час розмови з ОСОБА_7 , останній вказував, що це його автомобіль. Після чого вони разом пішли розпивати спиртні напої.

Відповідно до даних протоколу про отримання зразків для експертизи від 26 квітня 2023 року, у ОСОБА_7 на підставі постанови прокурора від 24 квітня 2023 року за участю захисника ОСОБА_19 було відібрано відбитки нігтьових фаланг пальців рук та відтиски рук на встановленого зразка дактилоскопічну карту. Дані вказаної слідчої дії є допустимими доказами, оскільки вони проведені з дотриманням вимог ст. ст. 241, 245 КПК України.

Даними висновку експерта судової дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/123-23/4601-Д від 09.05.2023, виконаної судовим експертом ОСОБА_20 на підставі постанови заступника начальника ВРЗСПЖЗО СВ Шететівського РУП ГУНП ОСОБА_15 від 02 травня 2023 року, відповідно до якого, слід пальця руки найбільшими розмірами 22х15 мм, вилучений 20.04.2023 при огляді місця події, а саме автомобіля ВАЗ 21011 д.н. НОМЕР_3 по АДРЕСА_1 , придатний для ідентифікації, та вказаний слід залишений безіменним пальцем правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_7 .

Зазначені вище дані експертиз визнаються допустимими доказами, оскільки експертизи проведені особами, які можуть бути згідно із ст. 69 КПК України експертами у кримінальному провадженні, експерти були залучені з дотриманням вимог ст. ст. 242-244 КПК України, висновки експертів відповідають вимогам ст. ст. 101-102 КПК України.

Що стосується епізоду по вчиненню кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 125 КК України.

Показами потерпілої ОСОБА_11 , яка суду показала, що 20.04.2023 перебувала у власному будинку, що по АДРЕСА_5 , та близько 05 год ранку до неї хтось постукав у вікно. На вказаний стук, вона підійшла до дверей веранди та запитувала хто там, проте ніхто не відповідав. Надалі привідкривши вхідні двері, біля них стояв незнайомий чоловік, який світив їй ліхтариком в обличчя та запитав, щоб вона дала йому горілки, на що ОСОБА_11 відмовила та вказала, що у неї горілки немає, та намагалася зачинити двері. Проте ОСОБА_7 штовхнув її у груди, внаслідок чого вона упала на підлогу, а він увійшов до будинку. Надалі перебуваючи у будинку, ОСОБА_7 схопив її рукою за шию та вказував хто вона така і що тут робить, на що ОСОБА_11 повідомляла, що це її будинок та просила відпустити її. ОСОБА_7 в свою чергу вказував, щоб вона стала на коліна і продовжував тримати її за шию, під час чого до веранди вийшли двоє малолітніх дітей потерпілої, яких вона просила зачинитися у власних кімнатах. Проте син ОСОБА_21 , якимось чином вибіг з будинку та побіг до сусідки за допомогою. ОСОБА_7 в свою чергу намагався його впіймати та вийшов з будинку і вони надалі перебували на подвір`ї біля будинку, де ОСОБА_7 припинив свої агресивні дії по відношенню до неї. Після чого на подвір`я прийшла сусідка та вони розмовляли на різні теми, а син увійшов до будинку де зачинив і викликав поліцію. Також зазначила, що спілкуючись з ОСОБА_7 від останнього було чутно запах алкоголю.

Допитаний малолітній свідок ОСОБА_22 за участі психолога ОСОБА_23 суду показав, що 20.04.2023 близько 5-6 год прокинувся у власному будинку АДРЕСА_5 , від криків мами. Вийшовши з своєї кімнати побачив ОСОБА_7 , який погрожував мамі, що вона тут жити не буде. При цьому ОСОБА_7 утримуючи маму за шию поставив її на коліна. В свою чергу він забіг до кухні, де його закрив ОСОБА_7 . Перебуваючи у кухні намагався вилізти через вікно, проте двері у кухню відчинила мама, і він вибіг з неї та з будинку в цілому. Як біг то чув, як ОСОБА_7 кричав мамі, щоб вона його зупинила. ОСОБА_22 побіг за допомогою до сусідки ОСОБА_24 , після чого повернувся з нею до власного подвір`я, та в цей час мама знаходилась з ОСОБА_7 на подвір`ї і вони між собою розмовляли на різні теми, а він пройшов до будинку, та зачинившись у ньому викликав поліцію.

Свідок ОСОБА_24 суду показала, що 20.04.2023 близько 05 год до її будинку прибігла дитина ОСОБА_25 , який повідомив, що його мамі необхідна допомога, оскільки до неї незнайомий чоловік вчиняє насильницькі дії. Після чого на протязі 10 хв вона прийшла на подвір`я будинку АДРЕСА_5 , на якому знаходився ОСОБА_7 , а ОСОБА_11 на порозі будинку і між ними відбувалася розмова на різні теми, під час яких ОСОБА_7 вказував, що ОСОБА_11 є чужою у вказаному будинку. Також вказала, що за її участі ОСОБА_7 будь-яких тілесних ушкоджень для ОСОБА_11 не завдавав. Надалі на потязі 30 хв приїхала поліції та відбирала пояснення в ОСОБА_7 . Крім того зазначила, що наступного дня бачила у ОСОБА_11 синці на шиї та плечах.

Відповідно до заяв, протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_11 , а також витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000291 від 20.04.2023, № 0000304 від 25.04.2023 та рапорту інспектора-чергового СРПП ВПД № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_26 від 20 квітня 2023 року, було встановлено, що 20.04.2023 близького 05 год, ОСОБА_7 без будь-якого дозволу власника, незаконно проник до будинку АДРЕСА_5 , який належить ОСОБА_11 , а також під час словесного конфлікту, який виник вході розмови, з причин раптово виниклих неприязних відносин, спричинив тілесні ушкодження для ОСОБА_11 .

Згідно Паспорту громадянина України серії НОМЕР_7 , витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 163198806 від 11.04.2019, вбачається, що ОСОБА_11 зареєстрована та являється власником житлового будинку АДРЕСА_5 .

Даними протоколу огляду місця події від 25.04.2023, з фототаблицями до нього, згідно яких оглянуто територію подвір`я та житловий будинок АДРЕСА_5 , де вчинялися неправомірні дії ОСОБА_7 по відношенню ОСОБА_11 , а саме зафіксовано територію подвір`я, будинок та кімнати у ньому.

За даними висновку експерта № 108 судово-медичної експертизи, яка проведена 21.04.2023 судовим експертом ОСОБА_27 на підставі постанови ст. дізнавача СД Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_28 від 20.04.2023, встановлено, що у ОСОБА_11 виявлені такі тілесні ушкодження: синець на правому плечі, синець на лівому плечі, синець в лівій поперековій ділянці. Дані тілесні ушкодження утворились від, щонайменше, трьох травмуючи дій тупих твердих предметів або при падінні та ударі об такі, в швидкій послідовності одне за одним, могли виникнути в строк та при обставинах, вказаних в постанові та обстежуваною, за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Утворення даних тілесних ушкоджень внаслідок самоспричинення є малоймовірним.

Із висновку експерта № 274 від 05 травня 2023 року судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_7 виявляє параноїдну шизофренію, епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом, виявляв таку і на період інкримінованих йому злочинів. ОСОБА_7 не в повній мірі усвідомлює свої дії та не повною мірою може керувати ними. Також, на період інкримінованих йому злочинів не в повній мірі усвідомлював свої дії та не повною мірою міг керувати ними. Застосування до нього примусових мір медичного характеру не потребує. На період інкримінованих йому злочинів в тимчасовому розладі психічної діяльності та в стані патологічного сп`яніння не знаходився.

Також, згідно додаткового висновку експерта № 645 від 29 вересня 2023 року судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_7 підтверджено попередній діагноз, крім того у нього спостерігаються елементи установчої поведінки. Відповідно до діагнозу в даний час та на період інкримінованого йому кримінальних правопорушень не в повній мірі усвідомлював свої дії, та не повною мірою міг керувати ними і не повною мірою міг відповідати за них. На даний час, ОСОБА_7 виявляє параноїдну шизофренію, епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом, проте він не в повній мір усвідомлює свої дії та не повною мірою може керувати ними. Застосуванню примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не потребує.

Отже, даючи оцінку вказаним висновкам експертиз, суд визнає їх обґрунтованими, такими, що відповідають об`єктивній поведінці обвинуваченого під час судового розгляду, а тому, погоджуючись з ними, суд визнає ОСОБА_7 обмежено осудним і таким, що підлягає кримінальній відповідальності, що буде враховуватись при призначенні покарання.

Зазначені вище дані експертиз визнаються допустимими доказами, оскільки експертизи проведені особами, які можуть бути згідно із ст. 69 КПК України експертами у кримінальному провадженні, експерти були залучені з дотриманням вимог ст. ст. 242-244 КПК України, висновки експертів відповідають вимогам ст. ст. 101-102 КПК України.

Крім того, перебування ОСОБА_7 20 квітня 2023 року під час вчинення ним кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України в стані алкогольного сп`яніння підтверджується показами допитаними в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 та потерпілою ОСОБА_11 , а також вказаний факт не заперечувався ОСОБА_7 під час усього розгляду кримінального провадження.

Наведені вище докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено особу винного, подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у ст. 91 КПК України. Всі докази взаємодоповнюють один одного і в сукупності підтверджують вину ОСОБА_7 в інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

При цьому, відповідно до ст. ст. 84, 85 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Зважаючи на вказані приписи процесуального закону, суд через неналежність до кримінального провадження не приймає до уваги та не дає оцінку таким доказам: висновку експерта № СЕ-19/123-23/5432-ТР від 30.05.2023; протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 18.09.2023 з відповідним оптичним диском до нього, а також протоколу огляду оптичного диску, на якому міститься інформація відносно трафіка з`єднань абонентського номеру НОМЕР_8 ; фотографіям з камер відеоспостереження за 15.04.2023.

Вказані докази не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та не мають для нього будь-якого значення, а також не вказують на достовірність чи можливість використання інших доказів в кримінальному провадженні. Зокрема, в судовому засіданні не встановлено, що абонентський номер НОМЕР_8 належить ОСОБА_7 , а з фотографій з камер відеоспостереження за 15.04.2023 не можливо встановити особу, яка перебуває за кермом автомобіля.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати:

- за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом;

- за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно;

- за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла та іншого володіння ОСОБА_11 ;

- за ч. 1 ст. 125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження для ОСОБА_11 .

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" (з наступними змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В п. 3 зазначеної постанови вказано, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу обвинуваченого з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.

Тому, при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, відповідно до вищезазначених вимог, враховує наступне.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України є кримінальними проступками, а ч. 1 ст. 289 та ч. 2 ст. 289 КК України є нетяжким та тяжким злочином.

Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив вказані кримінальні правопорушення під час умовно-дострокового звільнення, за місцем проживання характеризується задовільно, ніде не працює, на час розгляду провадження є розведеним, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має. На обліку в наркологічному кабінеті не перебуває, однак перебуває на обліку в психоневрологічному кабінеті.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому за вчинення кримінальних правопорушень, судом не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання за вчинення кримінальних правопорушень: є рецидив злочинів, а також за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 125 КК України є вчинення кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 50 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує його психічний стан, а саме його обмежену осудність.

Відповідно до висновків судово-психіатричних експертиз № 274 від 05.05.2023, №645 від 29.09.2023, та № 91 від 31.01.2024, обвинувачений ОСОБА_7 , за станом свого здоров`я на даний час та на час інкримінованих йому кримінальних правопорушень виявляє параноїдну шизофренію, епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом, тобто є обмежено осудний.

Частиною 2 ст. 19 КК України встановлено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно з положеннями ст. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Системне тлумачення вищевказаних норм свідчить про те, що законодавець чітко відокремлює поняття неосудної особи від особи з обмеженою осудністю, посилаючись на те, що встановлення такої обставини в подальшому тягне за собою різні правові наслідки. Так, неосудною вважається особа, яка в цілому не може усвідомлювати свої дії або керувати ними, а тому не підлягає кримінальній відповідальності, тоді як особа з обмеженою осудністю лише не здатна повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, при цьому така особа підлягає притягненню до кримінальної відповідальності, а факт визнання її обмежено осудною зобов`язує суд врахувати цю обставину під час призначення покарання.

Неосудність або обмежена осудність є юридичними поняттями, тому висновок про можливість застосування до особи положень ст. 19 або ст. 20 КК України у конкретному провадженні робить суд, спираючись на результати судово-психіатричної експертизи.

Як вбачається з досліджених судом висновків судово-психіатричних експертиз, обвинувачений ОСОБА_7 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

За таких обставин суд вважає, що підстав для застосування до ОСОБА_7 положень ч. 2 ст. 20 КК України, тобто застосування до нього примусових заходів медичного характеру, у суду не має. Проте психічний стан обвинуваченого враховується судом при призначенні покарання.

Крім того, суд при призначенні обвинуваченому покарання, враховує його пом`якшуючі та обтяжуючі обставини вчинених ним кримінальних правопорушень, сукупність всіх обставин, що його характеризують, наслідки, що настали, його поведінку та оцінку скоєному, форму вини, а також позицію прокурора, думку потерпілих.

Таким чином, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до вчиненого, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, а також для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим та іншими особами, суд вважає, що ОСОБА_7 слід призначити покарання передбачених санкціями ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст.289 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України призначивши обвинуваченому покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, а надалі визначити йому остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.

Оскільки, вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13.11.2020 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, від відбування основного покарання якого останній звільнений 31.01.2023 з ДУ «Крюковська ВК (№ 29)» на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 23.01.2023 умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 24 дні, то суд вважає, що остаточне покарання обвинуваченому слід призначити за правилами ст. 71 КК України, застосувавши принцип часткового складання покарань, а також повного приєднання невідбутої частини додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами по день ухвалення вироку.

На думку суду, таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням характеризуючих особу ОСОБА_7 даних, наявності у нього непогашеної судимості, вчинення ним кримінальних правопорушень під час умовно-дострокового звільнення, що свідчить про стійке небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 та ст. 75 КК України суд не вбачає.

У зв`язку з тим, що обвинуваченому призначається покарання у виді позбавлення волі, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити до набрання вироком законної сили, однак не більше, ніж на 60 днів з моменту проголошення вироку.

Потерпілою ОСОБА_11 подано до суду цивільний позов про стягнення на її користь із обвинуваченого ОСОБА_7 50 000 грн моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

ОСОБА_7 цивільний позов не визнав, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Позов потерпілої вмотивований тим, що обвинувачений вчинив стосовно неї кримінальне правопорушення, внаслідок незаконного проникнення до її помешкання та нанесення їй тілесного ушкодження.

Моральна шкода потерпілої полягає в тому, що за наслідками отримання нею тілесних ушкоджень вона зазнала моральних страждань, зумовлених фізичним болем, погіршенням стану здоров`я, душевними стражданнями, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, незручністю внаслідок отримання травми, вчинення протиправних дій щодо неї у присутності її малолітніх дітей. ОСОБА_11 також зазначає, що внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, її та сина психологічний стан призвів до потреби звернення за медичною допомогою, за наслідками якої окрім фізичних травм, лікарем було встановлено й гостру реакцію на стрес, що є тимчасовим розладом, який розвивається як відповідь на тяжкий фізичний та психічний стрес. Також її постійно переслідує відчуття тривоги, кожен сторонній шум на вулиці в нічний час оцінюється як ймовірна спроба проникнення до житла. Після вчиненого стала погано спати і кожен новий день розпочинається з думок про вчинене та те, які негативні наслідки могли б настати для її дітей.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України суд, зокрема, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, судом враховується, що потерпіла перенесла фізичний біль, душевні страждання та хвилювання, яких зазнала у зв`язку з незаконним проникненням до її житла та з нанесенням їй тілесного ушкодження у присутності малолітніх дітей, чим було порушено її нормальний спосіб життя. Вказане безумовно негативно позначилось на психологічному стані ОСОБА_11 .

Внаслідок перенесеної травми потерпіла змушена протягом тривалого часу лікуватися, переживала незручності, пов`язані з лікуванням та необхідністю отримання сторонньої допомоги, психологічне потрясіння яке вони перенесли внаслідок вказаних дій, а тому виходячи з суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_7 діяння, що призвело до незаконного проникнення до чужого помешкання, заподіяння легкого тілесного ушкодження, з врахуванням характеру, обсягу та тривалості страждань потерпілої, а також засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне моральне відшкодування визначити в сумі 20 000 грн, яких буде достатньо для моральної компенсації потерпілій завданих їй моральних страждань від кримінального правопорушення.

Така грошова сума, на думку суду, є виваженою та справедливою, як стосовно потерпілої, так і обвинуваченого.

Судові витрати по справі по проведенню судової експертизи № СЕ-19/123-23/5432-ТВ від 30.05.2023в сумі 1912 грн 00 коп слід віднести на рахунок держави, оскільки даний висновок експерта, як доказ, не підтверджує вину ОСОБА_7 у вчиненні ним вказаних кримінальних правопорушень, та в основу обвинувачення останньому не покладено.

Витрати на залучення експертів для проведення судових експертизи № СЕ-19/123-23/4600-АВ від 15.05.2023, № СЕ-19/123-23/4601-Д від 09.05.2023, № СЕ-19/123-23/4561-АВ від 09.06.2023, № СЕ-19/102-23/10602-БД від 07.12.2023, в загальній сумі 32503 грн 24 коп у відповідності до ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-375, 474-475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень;

за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 визначити покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуте основне покарання за попереднім вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13.11.2020 остаточно призначивши основне покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна, та на підставі ч. 3 ст. 71 КК України, приєднати невідбуте додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, строком 1 рік 4 місяці 22 дні, та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік 4 місяці 22 дні, без конфіскації майна.

До набрання вироком законної сили, але не більше, ніж на 60 днів (до 07 листопада 2024 року включно), продовжити міру запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_7 обчислювати з 09 вересня 2024 року, зарахувавши в цей строк термін його попереднього ув`язнення, починаючи з 20 квітня 2023 року та по день вступу в законну сили вироку суду включно з розрахунку день за день.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_10, виданий Ізяславським РВ УМВС України в Хмельницькій області 08 лютого 1999 року, на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_9 , жительки АДРЕСА_5 , паспорт серії НОМЕР_7 , виданий Ізяславським РВ УМВС України в Хмельницькій області 29 березня 2011 року, 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

У задоволенні решти вимог цивільного позову ОСОБА_11 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 32503(тридцять дві тисячі п`ятсот три) грн 24 коп судових витрат за проведення судових експертиз.

Після набрання вироком законної сили скасувати арешти майна, накладені ухвалами слідчих суддів Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2023 року, та 27 квітня 2023 року, а саме: - на автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2101» державний номерний знак НОМЕР_3 , 1979 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , який належить на праві власності ОСОБА_9 , та перебуває у користуванні ОСОБА_5 ; - на автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21063» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_8 , та перебуває у фактичному володінні і користуванні ОСОБА_4 .

Речові докази:

-гіпсовий зліпок протектору низу підошви взуття, змив на марлевий тампон, 4 сліди папілярного узору, 5 слідів папілярних узорів, 6 змивів на марлевий тампон, фрагмент ізоляційної стрічки чорного кольору, змиви виконанні на марлеві тампони з внутрішніх ручок передніх (правих та лівих) дверей автомобіля та важеля КПП - знищити;

-автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2101» державний номерний знак НОМЕР_3 , 1979 року випуску - повернути потерпілому ОСОБА_5 ;

-куртку зимову темно-зеленого кольору 58 розміру, пару зимових кросівок чорного кольору 41 розміру - повернути ОСОБА_7 ;

-автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21063» державний номерний знак НОМЕР_1 , чохол з керма - повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, засудженому з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1