Справа: № 148/1809/24
Провадження №1-кс/148/414/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2024 року м. Тульчин

Слідчий суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000282 від 02.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000282 від 02.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

До чергової частини Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області 02.08.2024 надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що на протязі липня 2024 року невідома особа шляхом зриву навісного замка проникла в сарайне та гаражне приміщення домогосподарства АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звідки здійснила крадіжку електроінструментів та інших речей, чим спричинила матеріального збитку.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що до вчинення вищевказаної крадіжки причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає, за адресою: АДРЕСА_3 , який надав зізнавальні покази та вказав, що 06.07.2024 близько 19:00 год, з метою вчинення крадіжки він прийшов до домогосподарства, за адресою: АДРЕСА_2 , де зайшовши на подвір`я пройшов до господарського приміщення, в якому знаходиться сарайне та гаражне приміщення.

У подальшому, зірвавши навісний замок на вхідних дверях сарайного приміщення, ОСОБА_6 проник в приміщення звідки здійснив крадіжку сокири та мотка кабелю, в якому були відрізки різної довжини та діаметру, які склав до поліетиленового мішка, що приніс із собою та залишив територію вищевказаного домогосподарства.

Наступного дня, тобто 07.07.2024 ОСОБА_6 на території свого домогосподарства обпалив викрадений ним кабель та отриману з нього мідь, того ж дня здав на металобрухт ОСОБА_7 , де загальна вага міді становила 4 кг. Окрім того, того ж дня, ОСОБА_6 продав ОСОБА_7 викрадену ним сокиру, за що отримав грошові кошти.

Допитаний в межах кримінального провадження, в якості свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає, за адресою: АДРЕСА_4 , покази ОСОБА_6 підтвердив та добровільно видав працівникам поліції сокиру, яку він придбав у останнього, яку в присутності понятих оглянуто, поміщено до спец. пакету НПУ PSP4252047 та вилучено до Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області. З приводу брухту міді ОСОБА_7 пояснив, що через декілька днів продав її невідомим йому особам та на даний час вона у нього не збереглась.

Вилучена в ході проведення огляду сокира має значення по кримінальному провадженню, яку вилучено як тимчасово вилучене майно, що передбачено ст. 234 та ч. 1 і ч. 2 ст. 167 КПК України.

Так, постановою слідчого від 05.08.2024 року вилучений об`єкт визнано речовим доказом, який приєднано до кримінального провадження.

На думку слідчої є достатньо підстав вважати, що вказані об`єкти мають значення по справі, а саме містять на собі сліди вчиненого злочину, яке вилучено та доставлено до Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, як тимчасово вилучене майно, що передбачено ч. 7 ст. 237 та ч. 1 і ч. 2 ст. 167 КПК України.

Слідча у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд клопотання у її відсутність, заявлені вимоги просила задовольнити у повному обсязі.

Неявка сторін кримінального провадження у судове засідання, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду даного клопотання.

В зв`язку з чим, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Таким чином, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

На підставі частини 2 цієї ж статті, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстав вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

На підставі ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на вищенаведене слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити зокрема застосувавши заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту на тимчасово вилучене майно: сокиру, оскільки вона є доказом, яка необхідна для встановлення істини у кримінальному провадженні і проведення належного досудового розслідування.

На підставі викладеного і керуючись ст. 170, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на сокиру, яка належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та яку добровільно видав працівникам поліції ОСОБА_7 , що поміщена до спец. пакету PSP4252047, шляхом заборони її використання і відчуження, залишивши на зберіганні в камері зберігання речових доказів Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області.

Визначити строк дії ухвали щодо зберігання вказаного майна до вирішення питання в порядку визначеному КПК України.

Виконання ухвали доручити старшій слідчій Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітану поліції ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді щодо накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: