Справа № 192/2314/24
Провадження № 1-в/192/363/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України стосовно засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Маломихайлівка Покровського району Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України, засудженого вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2021 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України,

Початок строку: 03.03.2022 року

Кінець строку: 03.04.2025 року

В С Т А Н О В И В :

Начальник Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України звернувся до суду з поданням про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 вказаним вироком засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України.

У судове засідання прокурор, представник адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» та засуджений не з`явилися. Повідомлені про місце та час розгляду подання належним чином.

Враховуючи положення ч. 5 ст. 539 КПК України, згідно якої неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, судом здійснено судовий розгляд у відсутність належним чином повідомлених осіб без фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів, у відповідність до ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд дослідивши додані до подання матеріали вважає, що останнє підлягає задоволенню з таких підстав.

З вироку Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2021 року встановлено, що ОСОБА_3 був засуджений до 2 років позбавлення волі за вчинення 21 лютого 2020 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, а розмір завданої шкоди складає 888 гривень 10 копійок.

Остаточне покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі призначено за правилами ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання призначеного за даним вироком з покаранням, призначеним вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2020 року.

Вказаним вироком від 03 березня 2020 року ОСОБА_3 був засуджений до 3 років позбавлення волі за вчинення 31 січня 2020 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, а розмір завданої шкоди складає 777 гривень 16 копійок.

Остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі було призначено за сукупністю вироків за правилами ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання покарання призначеного за даним вироком до покарання, призначеного вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2020 року.

Згідно положень ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Закон № 3886-IX, яким було внесено зміни до ст. 51 (Дрібне викрадення чужого майна) Кодексу України про адміністративні правопорушення, набув чинності 09 серпня 2024 року.

За ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Суд вважає, що оскільки покарання ОСОБА_3 вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2021 року призначено за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, то питання про звільнення від покарання слід вирішувати стосовно обох вироків.

Оскільки вартість викраденого ОСОБА_3 майна на час вчинення діяння (21 лютого 2020 року та 31 січня 2020 року) не перевищувала 2 неоподаткованих мінімуму доходів громадян, тому до вказаних засудженим діянь слід застосовувати ст.ст. 5, 74 КК України.

Тому суд вважає, що ОСОБА_3 слід негайно звільнити від призначеного покарання за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2021 року в частині засудження за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 185 КК України та за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Разом з тим суд не вирішує питання про звільнення ОСОБА_3 від покарання за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2020 року в частині призначеного покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України відносно ОСОБА_3 задовольнити.

Негайно звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2021 року в частині засудження за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та в частині засудження за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Солонянський районний суд Дніпропетровської області, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1