Справа № 629/2299/22
провадження № 1-кс/632/142/24

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2024 року місто Златопіль

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу потерпілого ОСОБА_2 на рішення дізнавача СД Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, -

В С Т А Н О В И В:

03 жовтня 2024 року до Первомайського міськрайонного суду Харківської області, на підставі ухвали Харківського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року, надійшла скарга потерпілого ОСОБА_2 на рішення дізнавача СД Лозівського РВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 16 серпня 2024 року.

Із змісту скарги вбачається, що ОСОБА_2 , який є потерпілим у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000089 від 13 березня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, 14 серпня 2024 року звернувся до дізнавача СД Лозівського РВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 з клопотанням про надання йому, потерпілому ОСОБА_2 , дозволу на розголошення відомостей, що стали йому відомі у зв`язку з участю у статусі потерпілого в зазначеному вище кримінальному провадженні, Лозівському міському голові, який одночасно є головою територіальної громади міста Лозова.

Постановою дізнавача від 16 серпня 2024 року у задоволені клопотання потерпілого ОСОБА_2 , зокрема в цій його частині, відмовлено, тобто останньому рішенням дізнавача, уповноваженому на проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, відмовлено у наданні дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування, які стали йому відомі у зв`язку з участю в ньому.

Постанова дізнавача від 16 серпня 2024 року потерпілим ОСОБА_2 отримана засобами поштового зв`язку 14 вересня 2024 року.

Не погоджуючись із згаданим рішенням дізнавача потерпілий ОСОБА_2 18 вересня 2024 року звернувся зі скаргою до слідчого судді.

З огляду на викладене, потерпілий ОСОБА_2 просить: 1) поновити строк на подачу скарги від 18 вересня 2024 року на постанову дізнавача СД Лозівського РВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 по об`єднаному кримінальному провадженню № 0000089 від 13 березня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України, так як він пропущений з поважних причин; 2) визнати дії дізнавача СД Лозівського РВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 по об`єднаному кримінальному провадженню № 0000089 від 13 березня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України при винесені постанови про часткову відмову в задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_2 від 14 серпня 2024 року протиправними; 3) скасувати постанову дізнавача СД Лозівського РВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 по об`єднаному кримінальному провадженню № 0000089 від 13 березня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: пункт 2 абзацу 2 від 16 серпня 2024 року; 4) направити потерпілому ОСОБА_2 до початку слухання справи на адресу мешкання та електронну пошту, ухвалу слідчого судді про відкриття провадження по справі, та ухвалу про розгляд скарги від 18 вересня 2024 року в режимі відеоконференції, якщо справа буде розглядатися не слідчими суддями Лозівського міськрайонного суду Харківської області.

Згідно із протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 03 жовтня 2024 року, справа передана на розгляд слідчому судді ОСОБА_1

Судовому розгляду скарги передує процесуальна діяльність слідчого судді, метою якої є належна організація та ефективне проведення її розгляду. Ознайомившись зі скаргою та додатками до неї, вирішуючи питання про відкриття провадження за скаргою, доходжу висновку, що у відкритті провадження за скаргою слід відмовити, з наступних підстав.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Стаття 55 Конституції України, гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Частиною 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно із положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача та прокурора під час досудового розслідування.

Частиною 1 ст. 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Відповідно до п. 53 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 березня 2019 року у справі за № 807/1456/17, наведений у частині першій цієї статті перелік рішень, дій або бездіяльності, що можуть бути предметом судового оскарження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У частині другій статтій 303 КПК України закріплена пряма заборона окремого оскарження інших рішень, дій або бездіяльності слідчого, прокурора.

Водночас, положеннями ч. 4 ст. 40 КПК України передбачено, що дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

Як вбачається із змісту та матеріалів скарги, ОСОБА_2 , який є потерпілим у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000089 від 13 березня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, 14 серпня 2024 року звернувся до дізнавача СД Лозівського РВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 з клопотанням про надання йому, потерпілому ОСОБА_2 , дозволу на розголошення відомостей, що стали йому відомі у зв`язку з участю у статусі потерпілого в зазначеному вище кримінальному провадженні, Лозівському міському голові, який одночасно є головою територіальної громади міста Лозова.

У відповідності до положень ст. 220 КПК України клопотання, окрім інших, потерпілого про виконання будь-яких процесуальних дій дізнавач зобов`язаний розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити його за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання.

Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

16 серпня 2024 року дізнавачем СД Лозівського РВП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 винесено постанову про відмову у задоволенні зазначеного клопотання потерпілого ОСОБА_2 .

Таким чином, клопотання останнього розглянуто у строки, визначені ч. 1 ст. 220 КПК України. Дізнавач здійснив належне процесуальне реагування на це клопотання - виніс постанову, як того вимагає ч. 2 ст. 220 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_2 не погоджується з даною постановою, у зв`язку з чим звернувся до суду із скаргою, в порядку ст. 303 КПК України.

Проте можливість оскарження рішення (постанови) дізнавача про відмову в задоволенні клопотання про надання потерпілому дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування, які стали йому відомі у зв`язку з участю в ньому, на досудовому провадженні не передбачена.

Як зазначалось вище, пунктами 1-11 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Згідно із вказаним переліком на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема рішення (постанова) дізнавача: про зупинення досудового розслідування; про закриття кримінального провадження; про відмову у визнанні потерпілим; про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, а також рішення дізнавача при застосуванні заходів безпеки, повідомлення дізнавача про підозру та відмова дізнавача в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Так, зокрема, п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено право оскарження на досудовому провадженні до слідчого судді рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником. Даною нормою регламентовано право на оскарження до слідчого судді рішення дізнавача про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій.

Натомість, потерпілим ОСОБА_2 фактично оскаржується рішення дізнавача, що стосується відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування, що відповідно не є слідчою дією.

Так, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Перелік слідчих (розшукових) дій визначений Главою 20 КПК України.

З огляду на наведене, рішення дізнавача про відмову в задоволенні клопотання про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування не може бути оскаржено до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України, оскільки можливість оскарження такого рішення на досудовому провадженні не передбачена.

На підставі наведеного слідчий суддя зауважує, що клопотання потерпілого ОСОБА_2 про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування розглянуте дізнавачем у відповідності до положень ст. 220 КПК України, дізнавач здійснив належне процесуальне реагування на клопотання потерпілого та виніс постанову, як того вимагає ч. 2 ст. 220 КПК України. Можливість оскарження постанови дізнавача про відмову в задоволенні клопотання про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування на досудовому провадженні не передбачена.

Згідно з ч. 4 ст. 304 КПК України у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню, то в такому разі слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження.

З цих підстав, враховуючи ту обставину, що потерпілим ОСОБА_2 оскаржується рішення дізнавача, яке не підлягає оскарженню на досудовому провадженні, то в такому разі належить відмовити у відкритті провадження за його скаргою.

Керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою потерпілого ОСОБА_2 на рішення дізнавача СД Лозівського РВП ГУНП в Харківській області.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів із дня її оголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Суддя:ОСОБА_1