У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16.10.2024 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, громадянка України, не одруженої, позбавленої батьківських прав відносно дітей, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимої,

- підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України,

- обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 грудня 2024 року включно з визначенням застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень,

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7 ( ( в режимі відеоконференції)

захисник: ОСОБА_5 ( в режимі відеоконференції)

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 грудня 2024 року включно з визначенням застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень,

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

На думку захисника, ризики, передбачені ч.1 ст. 171 КПК України стороною обвинувачення не було доведено в судовому засіданні.

Також захисник зазначає, що враховуючи наявність у підозрюваної соціальних зв`язків, а саме, що вона проживає з матір`ю, а також має дітей та надає періодично гроші на їх утримання, хоч і позбавлена батьківських прав, наявна можливість застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчим суддею встановлені наступні обставини.

СВ відділення поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000399 від 10 вересня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_6 08 вересня 2024 року приблизно о 16 год. 00 хв. по 16 год 10 хв. діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на здійснення протиправних дій у сфері автоматизованих систем, маючи злочинний намір, спрямований на особисте збагачення, шляхом отримання вигоди у протизаконний спосіб, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, використовуючи мобільний телефон марки «Redmi Not 11-S» IMEI: НОМЕР_1 , IME2: НОМЕР_2 , належний її синові ОСОБА_8 , на якому, на момент вчинення кримінального правопорушення, встановлений мобільний додаток до автоматизованої системи Інтернет-банкінгу «Приват 24», при цьому маючи сім карту мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 , яка належить її матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у полях вводу відповідних даних на веб сторінці Інтернет-банкінгу «Приват24» особисто ввела фінансовий номер телефону матері та перейшла до особистого кабінету вищевказаного клієнта, після чого без згоди та відома власника, змінила пін-код від банківської картки № НОМЕР_4 , виданої AT КБ «Приват Банк» чим не санкціоновано, тобто самочинно, повторно, без дозволу держателя спеціального платіжного засобу або уповноваженої особи, втрутилась у роботу автоматизованої системи АТ КБ «ПриватБанк», інтернет-банкінгу «Приват 24» та змінила пін код від банківської картки № НОМЕР_4 , виданої AT КБ «Приват Банк», яка належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого підійшла до автоматизованого програмно-технічного комплексу з вмонтованою електронно-обчислювальною машиною СANI 5434 (банкомат), який знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , видавши себе за законного володільця персональної інформації - клієнта банку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з використанням її банківської картки № НОМЕР_4 , виданої AT КБ «ПриватБанк», що знаходилась в її користуванні, без згоди та відома остатньої, здійснила несанкціоноване втручання в роботу банкомату AT КБ «ПриватБанк», як електронного програмно-технічного комплексу, призначеного для здійснення автоматизованих операцій, шляхом подачі картки до спеціального отвору для карток, ввівши необхідну інформацію.

Також, 08 вересня 2024 року у період часу з 16 год. 11 хв. по 16 год. 12 хв., під час дії воєнного стану, ОСОБА_6 , достовірно знаючи про наявність грошових коштів на банківській карті АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , яка належить її матері - ОСОБА_9 , якими вона захотіла розпорядитись на власний розсуд у зв`язку з чим виник корисливий умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів з даної картки.

З метою реалізації свого злочинного умислу, переслідуючи корисливу мету та ціль незаконного збагачення, ОСОБА_6 , діючи повторно, в умовах воєнного стану, непомітно для потерпілої, з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, направленого на зняття грошових коштів із карткового рахунку даної картки, підійшла до автоматизованого програмно-технічного комплексу з вмонтованою електронно-обчислювальною машиною СANI 5434 (банкомат), який знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , видавши себе за законного володільця персональної інформації - клієнта банку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з використанням її банківської картки № НОМЕР_4 , виданої AT КБ «ПриватБанк», зняла грошові кошти в сумі 12 000 грн, якими в подальшому розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 12 000 грн.

15 жовтня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_6 ,, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому зазначено, що остання підозрюється у вчиненні в тому числі тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що неможливо запобігти вказаним у клопотанні ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушеннях, вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній в разі визнання винуватою, послався на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, слідчим суддею взято до уваги, що СВ відділення поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000399 від 10 вересня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України.

Зауважено, що 15 жовтня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать на даний час про правильність висновку суду щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях. Підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, що характеризують особу, колегія суддів вважає, що є правильним висновок слідчого судді про існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що існує ризик того, що ОСОБА_6 розуміючи наслідки вчиненого, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винною у вчиненні інкримінованих злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді і щодо наявності таких ризиків: ризику незаконного впливу на свідка у цьому кримінальному провадженні та ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, а на цей час свідка ще не допитано судом, а отже підозрювана може здійснювати вплив на нього з метою спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин.

Також, з врахуванням того, що підозрювана не має офіційного місця роботи та не має легальних джерел доходу, раніше вже неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, в тому числі таких, що відносяться до категорії особливо тяжкого злочину проти власності, все в сукупності свідчить про ймовірність продовження підозрюваною злочинної діяльності.

За такого, не є слушними доводи апелянта відносно того, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України

Враховуючи фактичні обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, їх суспільну небезпечність, відомості про особу підозрюваної, а саме те, що вона має постійне місце проживання, офіційного джерела доходу не має, раніше неодноразово судима, а також встановлені ризики, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Твердження захисника, що зважаючи на відомості про особу підозрюваної, а саме, що вона має постійне місце проживання, а також має дітей та надає періодично гроші на їх утримання, хоч і позбавлена батьківських прав, то до неї може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не є слушними, оскільки ці обставини суттєво не зменшують наявні ризики.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.

З огляду на наведене апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16.10.2024 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: