У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання заступника начальника слідчого відділення відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за № 0000372, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 травня 2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника слідчого відділення відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у кримінальному провадженні за № 0000372, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 травня 2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за яким він просить накласти арешт на нерухоме майно із забороною відчуження та розпорядження такого майна, яке перебуває на праві приватної власності у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- закінчений будівництвом об`єкт приміщення, гаражний бокс, що за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 24.3 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100;

- об`єкт житлової нерухомості квартира, що за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 99.5 кв. м, житловою площею 38 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100, належить ОСОБА_5 на праві власності.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000372, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16 травня 2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у середині 2021 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шахрайським способом, умисно, з корисливим мотивом, під приводом здійснення операцій з нерухомим майном, а саме квартирами у багатоквартирному будинку на території Ужгородського району, шляхом обману ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснювали від її імені поза її волею укладення договорів, чим заволоділи грошовими коштами останньої у великих розмірах.

18.07.2024 до слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області в межах досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000372 надійшов цивільний позов в інтересах ОСОБА_7 її представника адвоката ОСОБА_8 та клопотанням про вжиття заходів забезпечення кримінального провадження з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до вказаного клопотання та матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 та ОСОБА_10 шляхом підробки підписів ОСОБА_7 в Попередньому договорі №27/01/22/3, Додатковій угоді до попереднього договору №27/01/22/3, Попередньому договорі №27/01/22/7, Додатковій угоді до попереднього договору №27/01/22/7, Попередньому договорі №27/01/22/5, Додатковій угоді до попереднього договору №27/01/22/5, Попередньому договорі №27/01/22/6, Додатковій угоді до попереднього договору №27/01/22/6, Попередньому договорі №27/01/22/2, Додатковій угоді до попереднього договору №27/01/22/2, Попередньому договорі №27/01/22, Додатковій угоді до попереднього договору №27/01/22, Попередньому договорі №27/01/22/8, Додатковій угоді до попереднього договору №27/01/22/8, Попередньому договорі №27/01/22/1, Додатковій угоді до попереднього договору №27/01/22/1, Попередньому договорі №27/01/22/4, Додатковій угоді до попереднього договору №27/01/22/4, Додатковій угоді до попереднього договору №20/01/23/2, та введення в оману ОСОБА_11 та зловживаючи довірою ОСОБА_7 заволоділи коштами в доларах США, яка еквівалентна сумі 15 814 686, 69 грн (п`ятнадцять мільйонів вісімсот чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят шість грн. 69 коп.) належними ОСОБА_7 чим заподіяли останній збитків на вказану суму при цьому точна сума заподіяних збитків на даний час встановлюється.

Вказане кримінальне правопорушення є тяжким, але органом досудового розслідування на даний час проводяться всі необхідні заходи з метою встановлення всіх обставин вчинення даного кримінального правопорушення, зокрема і встановлення збитків, які можуть бути і в особливо великих розмірах, що передбачено в ч. 5 ст. 190 КК України, яке є особливо тяжким та передбачає конфіскацію майна.

Крім цього, в межах кримінального провадження також перевіряється можливе вчинення зазначеними особами кримінальних правопорушень, передбачених ст. 358 та 209 КК України.

А тому, орган досудового розслідування вважає за доцільне накласти арешт на майно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_6 зареєстровано наступне нерухоме майно, а саме:

- Об`єкт житлової нерухомості квартира, що за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 71.6 кв. м, житловою площею 40.1 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 102, належить ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності у розмірі частки .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 ОСОБА_6 є власником транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ», моделі «GLK 250», д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_5 зареєстровано наступне нерухоме майно, а саме:

- Закінчений будівництвом об`єкт приміщення, гаражний бокс, що за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 24.3 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100, належить ОСОБА_5 на праві власності

- Об`єкт житлової нерухомості квартира, що за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 99.5 кв. м, житловою площею 38 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100, належить ОСОБА_5 на праві власності.

Беручи до уваги викладене і те, що вище зазначене майно може бути в подальшому відчужене, передане в оренду, на іншому праві користування, в заставу чи іпотеку, можуть бути предметом поділу, об`єднання, проведення реєстраційних та нотаріальних дії, що унеможливить їх подальше збереження та з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), орган досудового розслідування приходить до висновку про необхідність накладення арешту на вище вказане нерухоме майно, яке на праві приватної власності належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а з метою приховування кримінального правопорушення щодо об`єктів нерухомого майна, до початку розгляду клопотання про арешт майна, що може зашкодити меті забезпечення арешту на майно, є достатні підстави для розгляду вказаного клопотання про арешт майна без повідомлення осіб, на яких оформлено право власності на вище зазначені об`єкти нерухомого та рухомого майна.

Слідчий, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився. При цьому, подав заяву, згідно якої просив розглянути клопотання про арешт майна без його участі та зазначив, що клопотання підтримує повністю та просить його задовольнити.

Відповідно до положень ч.2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя на підставі ч.2 ст.172 КПК України вважає за можливе провести розгляд клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, без повідомлення власників майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У відповідності до ч.4 ст.107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям учасників судового провадження фіксування кримінального провадження в суді технічними засобами не здійснювалося.

Слідчий суддя дослідивши клопотання та долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань Слідчим відділенням відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000372, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 травня 2024 року за заявою ОСОБА_7 із попередньою правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 190 КК України із наступним коротким викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: у середині 2021 року невстановлена на даний час група осіб шахрайським способом, умисно, з корисливим мотивом, під приводом здійснення операцій з нерухомим майном, а саме квартирами у багатоквартирному будинку на території Ужгородського району, шляхом обману ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснювали від її імені поза її волею укладення договорів, чим заволоділи грошовими коштами останньої у великих розмірах.

З доданих до клопотання доказів та витягу з ЄРДР вбачається, що жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення у цьому кримінальному провадженні.

Заявнику ОСОБА_7 слідчим було вручено 30.05.2024 року пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Потерпілою ОСОБА_7 був поданий слідчому цивільний позов до першого відповідача ОСОБА_5 та другого відповідача ОСОБА_6 про солідарне стягнення збитків, завданих внаслідок вчинення злочину (у порядку ст. 128 і 129 КПК України) у розмірі 15 814 686,69 грн.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 30.05.2024 року № 380826688 за ОСОБА_5 зареєстровано наступне нерухоме майно:

- закінчений будівництвом об`єкт приміщення, гаражний бокс, що за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 24.3 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100, належить ОСОБА_5 на праві приватної власності вцілому;

- об`єкт житлової нерухомості квартира, що за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 99.5 кв. м, житловою площею 38 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100, належить ОСОБА_5 на праві приватної власності вцілому.

Зазначені об`єкти передані в іпотеку ОСОБА_12 за іпотечним договором від 26.04.2024 року № 169.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.ч. 6, 7, 8 цієї ж статті у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням викладеного слідчий суддя дійшов висновку, що слід відмовити у задоволенні клопотання слідчого, оскільки слідчим не доведено належними та допустимими доказами факт наявності у цьому кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, що є безумовною підставою задля накладення арешту з метою забезпечення цивільного позову, як це просить слідчий, та прямо передбачено п. 3 ч. 2 ст. 173 КПК України. За відсутності підозри неможливо встановити склад учасників за цивільним позовом, та його обґрунтованість, що є важливим задля встановлення розумності та спів розмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідків арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слід також зазначити, що ОСОБА_5 не має статусу підозрюваного у цьому кримінальному проваджені, а накладення арешту на майно третіх осіб допускається виключно з метою збереження речових доказів та/або забезпечення спецконфіскації, як це зазначено у ч. 3, 4 ст. 170 КПК України, якщо майно підпадає під ознаки ст. 98 КПК України або 96-2 Кримінального кодексу України, відповідно.

Крім того, за змістом положень ст. 2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 2 ст. 131 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Керуючись ст.ст. 131, 170-171, 309, 310КПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити повністю у задоволенні клопотання заступника начальника слідчого відділення відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за № 0000372, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 травня 2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1