Справа № 933/516/24
Провадження № 1-кп/933/47/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року смт Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

прокурора - ОСОБА_2

особи, стосовно якої

розглядається клопотання - ОСОБА_3

законного представника - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

представника служби у

справах дітей - ОСОБА_6

представника ВнП № 1

Краматорського РУП ГУНП

в Донецькій області - ОСОБА_7

секретаря судового засідання - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт Олександрівка матеріали кримінального провадження № 0000041 від 25.06.2024 року за клопотанням прокурора про застосування заходів виховного характеру у відношенні неповнолітнього

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Львівка, Краматорського району Донецької області, українця, громадянина України, учня 9 класу Очеретинської ЗЗСО 1-3 ступенів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

17.06.2024 року, близько 11 год. 00 хв.. більш точний час дізнанням встановити не вдалося, ОСОБА_3 , будучи особою, що не досягла віку з якого наступає кримінальна відповідальність, разом з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , з метою протиправного отримання доступу до будинку, яким користується ОСОБА_9 , діючи умисно, протиправно, шляхом вільного доступу, через незаперту хвіртку незаконно проник на територію вказаного домоволодіння. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 , разом з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, діючи умисно, з метою протиправного отримання доступу до приміщення житлового будинку за вказаною адресою, без відповідного дозволу, в порушення ст. 30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканність житла, через вхідні двері, які були зламані особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, незаконно проник до будинку за вищевказаною адресою.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_4 до досягнення ним повноліття, вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітнім нового злочину.

У судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_3 пояснив, що вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння визнає повністю, у скоєному щиро кається. 17.06.2024 року він прийшов до свого друга у с. Михайлівка, та оскільки їм нічого було робити то друг запропонував йому піти разом до хати у якій ніхто не мешкає, а перед цим мешкали військові, щоб знайти щось цікаве. Вони пішли, зайшли до подвір`я через хвіртку, на подвір`ї нікого не було. Двері були підперті пеньком. Зайшли до хати, нічого не знайшли, трохи нашкодили, розкидали речі, конфетки, порозкривали консервні банки. Коли виходили то їх побачила сестра потерпілої, стала кричати та вони втекли. Наступного дня за пропозицією поліцейського він прийшов до потерпілої та навів лад у будинку. У судовому засіданні просив у потерпілої вибачення. Просив задовольнити клопотання прокурора.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 надала показання, відповідно до яких, того дня вона прийшла з роботи, та їй повідомили, що двоє хлопців вискочили з будинку по АДРЕСА_1 . Коли вона зайшла у хату там був безлад, до цього жили військові - такого не було, був порядок. Хата замикалася на навісний замок, але вони витягни скоби кріплення та проникли до будинку. Вона по дорозі на роботу їх зустріла, а після роботи пішла до одного з них додому, хотіла дізнатися причину та щоб до цього це дійшло. Але виник конфлікт з його мамою і вона звернулась до поліції. Наступного дня до неї прийшов ОСОБА_3 та навів порядок у будинку. Претензій до нього вона не має, сподівається, що він більш не буде таке робити. Вважає, що запропонований прокурором примусовий захід є достатнім.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 його мама ОСОБА_4 просила суд передати сина під її нагляд, обіцяла забезпечити належний догляд за ним, приділяти більшу увагу його вихованню та розвитку.

Захисник ОСОБА_5 не заперечив проти задоволення клопотання.

Представник служби у справах дітей Олександрівської селищної військової адміністрації ОСОБА_6 не заперечувала щодо задоволення клопотання.

Представник ВнП № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_7 не заперечив проти задоволення клопотання, вважав його достатнім.

У судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 які підтвердили обставини суспільно-небезпечного діяння.

У судовому засіданні досліджений протокол процесуальної дії.

- протокол огляду місця події від 17.06.2024 року, з фотознімками, відповідно до якого в період часу з 13:10 до 13:30 годин, у с. Михайлівка, начальником СД Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_12 за участю потерпілої ОСОБА_9 , у присутності понятих із застосуванням фотоапарата «Canon», проведено огляд під час якого встановлено, що місцем огляду є територія домоволодіння АДРЕСА_1 , яка частково огороджена шиферним парканом. Вхід на територію здійснюється через металеву хвіртку зі східного напрямку. При вході на територію ліворуч є одноповерховий жилий будинок. За будинком та більш праворуч є господарські будівлі. Вхід до будинку здійснюється через дерев`яні двері з північного напрямку. На момент огляду двері в будинок зачинені. Вхідні двері в будинок зачиняються на навісний замок. На момент огляду металеві дужки, які утримують навісний замок, відірвані від стіни будинку. При вході в будинок є коридор, зальна кімната, кухня, спальня. При огляді всіх кімнат на підлозі виявлені розкидані різноманітні речі (а.с.55-62).

Протокол процесуальної дії, суд вважає належними та допустимими доказами що прямо підтверджують участь неповнолітнього у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, як такі, що отримані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Судом досліджені надані прокурором процесуальні документи:

-Заяву потерпілої ОСОБА_9 (а.с.54);

-витяг з ЄРДР від 25.06.2024 року про реєстрацію кримінального провадження № 0000041 за ст. 162 ч. 1 КК України про вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку (а.с.38);

-постанова начальника СД Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області від 25.06.2024 року про призначення групи дізнавачів у кримінальному провадженні № 0000041 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 ч. 1 КК України (а.с.40);

-постанова про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000041 (а.с.41);

-доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 18.07.2024 року (а.с.27);

-наказ ГУНП в Донецькій області від 12.02.2024 року за № 278 та наказ Краматорської окружної прокуратури від 09.04.2024 року за № 10 (42-49)

-постанова про виділення матеріалів досудового розслідування від 25.06.2024 року (а.с.50-51).

Досліджені документи суд визнає належними та допустимими доказами на підтвердження наявності підстав для відкриття кримінального провадження, та підтвердження повноважень осіб, які проводили досудове розслідування, захист неповнолітнього та підтримання клопотання у суді.

Сукупність досліджених в судовому засіданні доказів, які є взаємопов`язаними між собою, є достатньою для постановлення ухвали.

Суд, розглядаючи питання про правильність кваліфікації дій неповнолітнього ОСОБА_3 , приходить до висновку, що його участь у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, поза розумним сумнівом повністю доведена.

За ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2ст. 97 КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Суд ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Дії неповнолітнього ОСОБА_3 , мiстять ознаки суспiльно-небезпечного дiяння, пеpедбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, згідно ст. 22 КК України ОСОБА_3 не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність (а.с.62).

З врахування того, що ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, свою вину у скоєному визнав повністю, щиросердечно розкаюється, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не знаходиться, позитивно характеризується за місцем навчання та проживання, а тому, враховуючи обставини провадження, суд вважає, що до неповнолітнього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме: передання під нагляд матері, яка позитивно характеризується за місцем мешкання та виховує 4-х неповнолітніх дітей (а.с.63-69).

З огляду на викладене, клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 22, ст. 97, ст. 105 КК України, ст.ст. 369-372, 376, 392-395, 498, 500, 501 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про застосування заходів виховного характеру у відношенні неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 строком на 1 (один) рік.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Олександрівський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити неповнолітньому, його представнику та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Олександрівського

Районного суду ОСОБА_1