1-кп/205/1016/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001786 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-31.07.2015 року Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська від 31 липня 2015 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 14 жовтня 2017 року звільнений умовно-достроково, невідбута частина покарання 1 рік 4 місяці 18 днів звільнений 06.10.2017 року;

-06.03.2020 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України, до позбавлення волі на строк 2 роки, звільнений 03.06.2022 року по відбуттю покарання,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за кримінальне правопорушення проти власності, маючи в установленому законом порядку не зняту та не погашену судимість, знову скоїв корисливий злочин.

Так, 15.05.2024 року об 18:00 год. ОСОБА_3 знаходячись на проспекті АДРЕСА_2 , зустрів раніше знайому потерпілу ОСОБА_6 , та побачив, що остання мала при собі мобільний телефон, після чого у нього виник злочинний умисел заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно. Так, для реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_3 обрав об`єктом свого злочинного посягання майно, належне ОСОБА_6 , а саме її мобільний телефон.

Після чого, керуючись корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, повторно, переконав потерпілу ОСОБА_6 передати йому мобільний телефон «Xiaomi redmi note 11 pro plus 128 gb імеі НОМЕР_1 » під приводом необхідності здійснення дзвінка.

При цьому, потерпіла ОСОБА_6 , будучи введеною в оману, помиляючись про дійсні наміри ОСОБА_3 , знаходячись напроти будинку АДРЕСА_2 , передала ОСОБА_3 мобільний телефон «Xiaomi redmi note 11 pro plus 128 gb імеі НОМЕР_1 », який під приводом здійснення дзвінка почав відходити від потерпілої ОСОБА_6 на декілька метрів, збільшуючи дистанцію, доки остання втратила його з поля зору.

Таким чином, ОСОБА_3 заволодів чужим майном ,а саме мобільним телефоном «Xiaomi redmi note 11 pro plus 128 gb імеі НОМЕР_1 », шляхом обману та з місця вчинення злочину зник разом з вказаним майном, після чого розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 7 428 гривень 90 копійок.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно.

05 серпня 2024 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладена угода про примирення відповідно до вимог ст. 471 КПК України.

Згідно з угодою обвинувачений та потерпіла дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 190 та узгодили покарання, яке необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_3 .

Згідно даної угоди ОСОБА_3 розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, вибачився перед потерпілою, цивільний позов потерпілою не заявлено, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, і, враховуючи викладене, сторони угоди узгодили призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу у розмірі три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_6 , підтвердили факт укладання угоди, просили затвердити укладену між ними угоду про примирення і призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене покарання.

Прокурор проти затвердження угоди та призначення передбаченого нею покарання не заперечував.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Відповідно до ч. 1 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України відносить нетяжких злочинів.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а тому у суду не виникає необхідності витребувати документи, а також викликати в судове засідання інших осіб та опитувати їх для з`ясування добровільності укладеної угоди. Укладення угоди є правомірним, та таким, що відповідає інтересам суспільства, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема узгоджена сторонами міра покарання встановлена в межах санкції передбаченої ч. 2 ст. 190 КК України та відповідає загальній меті призначення кримінального покарання, встановленій в загальній частині КК України та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, є достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для примирення.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений та потерпіла розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст.473 КПК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні було проведено судову товарознавчу експертизу № 2737 від 29.07.2024 року, витрати на яку складають 200,00 грн., витрати на проведення якої відповідно до ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , укладену 05 серпня 2024 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 200,00 грн. (двісті гривень) витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 2737 від 29.07.2024 року.

Речові докази:

- відеозапис з камер спостереження від 15.05.2024 року, з приміщення ломбарду «Онікс», що знаходиться на DVD диску та зберігається при матеріалах кримінального провадження продовжити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Роз`яснити сторонами, що відповідно до ч. 1 ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

На вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1