печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

представника власника майна - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за клопотанням слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні № 0000016 від 18.01.2023,-

ВСТАНОВИВ:

15.08.2024 засобами поштового зв`язку слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Так, слідчий обґрунтовує клопотання тим, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000016 від 18.01.2023 за ознаками кримінальним правопорушень, передбачених ч. ч. 1,2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 (в редакції статті станом на 07.05.2022), ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.

14.08.2024 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18.07.2024 у справі № 757/31147/24-к проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_6 .

У ході обшуку виявлено та вилучено: Банківські карти: НОМЕР_1 (Приват банк); НОМЕР_2 (Приват банк); НОМЕР_3 (Приват банк) ; НОМЕР_4 (Універсал).

Мобільний телефон Samsung Galaxy A54 imei: НОМЕР_5 , чорного кольору, у чохлі чорного кольору із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» номер НОМЕР_6 .

Мобільний телефон Redmi синього кольору M1908C3XG, в чохлі червоного кольору. Мобільний телефон Lenovo K30-T imei: НОМЕР_7 у корпусі чорного та жовтого кольору.Ноутбук Lenovo 81W1 сірого кольору із зарядним пристроєм.Ноутбук Lenovo 80XL білого кольору із зарядним пристроєм.Носій інформації USB (без назви) 256 Gb.Носій інформації USB «Mi».

Грошові кошти зовні схожі на долари США: купюри номіналом 100 доларів США у кількості 28 шт., купюри номіналом 50 доларів США у кількості 2 шт., купюри номіналом 20 доларів США у кількості 4 шт., купюри номіналом 10 доларів США у кількості 3 шт., на загальну суму 3010 доларів США.

Постановою 15.08.2024 вищевказані мобільні телефони, ноутбуки, носії інформації та банківські картки визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Так, слідчий вказує, що з метою збереження речових доказів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протиправним шляхом виникла необхідність у накладанні арешту на матеріальні об`єкти на раніше вказані речі та документи.

Крім того, санкцією статті ч. 2 ст. 255 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. У зв`язку з цим є достатні підстави для накладення арешту на вилучені грошові кошти зовні схожі на долари США, а саме: купюри номіналом 100 доларів США у кількості 28 шт., купюри номіналом 50 доларів США у кількості 2 шт., купюри номіналом 20 доларів США у кількості 4 шт., купюри номіналом 10 доларів США у кількості 3 шт., на загальну суму 3010 доларів США.

Незастосування арешту на зазначені матеріальні об`єкти, а саме речові докази, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протиправним шляхом, може призвести до їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Представник власника майна заперечував в судовому засіданні щодо задоволення клопотання та зазначив, що частково вилучене майно належить третій особі, а саме дружині підозрюваного, а тому слідчий не уповноважений на звернення з клопотанням про арешт майна.

Вивчивши клопотання, заслухавши учасників процесу, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Так, під час судового розляду слідчим суддею було встановлено, що частково вилучене майно на яке просить накласти арешт слідчий, є майном дружини ОСОБА_6 , що підтверджується долученими документами наданими адвокатом.

Відтак, з урахуванням даної обставини вбачається, що слідчий просить накласти арешт і на майно третьої особи, яка немає жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Враховуючи те, що у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 не має процесуального статусу особи підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, тобто є третьою особою у розумінні положень ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК України, то з таким клопотання про накладення арешту може звернутись лише прокурор, а не слідчий, що приводить до висновку, що клопотання подане не уповноваженою особою.

Окрім цього, слідчий суддя звертає увагу, що слідчий при зверненні до слідчого судді з даним клопотанням не зазначив, який процесальний статус має ОСОБА_6 у даному криімнальному провадженні та чи вручена йому підозра.

За таких умов слідчий суддя приходить до висновку, що дане клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, у зв`язку з чим підлягає поверненню слідчому для усунення недоліків в сімдесят дві години.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 26, 100, 107, 117, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні № 0000016 від 18.01.2023,- повернути, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_8