У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , отримавши та ознайомившись із матеріалами скарги адвоката Кузьма- ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 на незаконне затримання, подане у порядку ст. 206 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі клопотанням на незаконне затримання в порядку статті 206 КПК України, в якому повідомила про те, що 17.10.2024 р. ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: адреса: АДРЕСА_1 ), зі слів його дружини, ОСОБА_5 , близько 11.00 год., на блок - посту на трасі біля с. Н. Ворота незаконно затримано та силоміць доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , звідки незважаючи на захворювання ніг: варикоз обох ніг з больовим синдромом, протрузіями хребта та грижою із випинання його переміщали по військовим частинам Львівської, Рівненської та Закарпатської області. Зі слів дружини ОСОБА_5 , станом на 23.10.2024 р. місцезнаходженням її чоловіка є ІНФОРМАЦІЯ_3 , або ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Того ж дня, 23.10.2024 р. адвокат Кузьма- ОСОБА_2 , прибула до входу ІНФОРМАЦІЯ_5 для захисту прав ОСОБА_3 , але їй не вдалося реалізувати право на доступ до спілкування та побачення з Клієнтом. Жодної інформації співробітники ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо Клієнта не надали, внаслідок чого адвокат викликала поліцію та написала заяву про злочин і надала пояснення.

Працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_3 , на момент звернення, порушуючи усі норми права, силоміць утримується співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_6 , йому не надають змогу на захист своїх законних прав та інтересів.

Не зважаючи на приписи чинного законодавства, ОСОБА_3 силоміць утримується співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_6 . Його тримають із 17.10.2024 року по сьогоднішній день, тобто 7 днів: нікуди не випускають, у примусовому порядку катають по військовим частинам Закарпатської, Львівської та Рівненської областях, де його, через хвороби, ніхто не приймає.

В діях співробітників ІНФОРМАЦІЯ_6 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст. ст. 146, 371 КК України.

У зв`язку з наведеним просить призначити скаргу до розгляду за особистою участю ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) та постановити ухвалу про доставлення ОСОБА_3 до Ужгородського міськрайонного суду, за адресою: м. Ужгород, вул. Загорська, 53. Постановити ухвалу, якою негайно звільнити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), що незаконно утримується працівниками ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Ознайомившись із скаргою, приходжу до висновку про наявність правових відстав для відмови у відкритті провадження у зв`язку із наступним.

Статтею 206 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), якою регламентовано загальні обов`язки слідчого судді щодо захисту прав людини, належить застосувати у комплексі із іншими нормами КПК України, в тому числі із загальними положеннями КПК України, які визначають статус слідчого судді та межі його повноважень.

Відповідно до положень ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

В п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Аналіз наведених вище положень КПК України свідчить про те, що слідчий суддя уповноважений на здійснення ним судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у конкретному кримінальному провадженні на стадії його досудового розслідування та його повноваженнями не охоплюється вирішення питання щодо законності позбавлення особи свободи, яке здійснюється у межах процедур, врегульованих іншими, окрім КПК України, нормативно-правовими актами (у тому числі Законам України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу» тощо).

Із змісту ч. 2,3 ст. 206 КПК України, на яку посилається скаржник, обґрунтовуючи вимоги клопотання, слідує, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тобто слідчий суддя за наслідками розгляду клопотання, поданого у порядку ст. 206 КПК України на стадії досудового розслідування кримінального провадження, наділений правом ухвалити лише рішення про звільнення особи, яка тримається під вартою та за наявності двох підстав: 1) не надання органом державної влади чи відповідною службовою особою судового рішення, яке набрало законної сили, яке би уповноважувало їх на таке утримання особи під вартою; 2) не доведення органом державної влади чи відповідною службовою особою наявності інших правових підстав для позбавлення особи свободи шляхом її тримання під вартою.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Згідно зі ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Із змісту поданого клопотання слідує, що ОСОБА_3 не є особою, яка тримається під вартою у зв`язку із застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст. 208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою у порядку ст. 207 КПК України, не утримається правоохоронними органами у зв`язку із розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах жодного порушеного кримінального провадження.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду клопотання у порядку ст. 206 КПК України.

У даному випадку належним способом реагування на незаконне, за твердженням заявника, позбавлення особи волі, є звернення до працівників правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями Кримінального процесуального Кодексу України не врегульовано питання щодо відмови у відкритті провадження за клопотанням, яке подано в порядку ст. 206 КПК України.

Однак, згідно ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Так, ч.4 ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження за скаргою адвоката Кузьма- ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 на незаконне затримання, подане у порядку ст. 206 КПК України.

У зв`язку із викладеним, приходжу до висновку, про наявність правових відстав для відмови у відкритті провадження.

Керуючись ст.ст.303, 304 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за скаргою адвоката Кузьма- ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 на незаконне затримання, подане у порядку ст. 206 КПК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1