В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2602/23

Провадження № 1-кп/348/150/24

11 листопада 2024 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

представника служби у справах дітей

Надвірнянської міської ради

Івано-Франківської області - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

його захисника, адвоката - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Надвірна кримінальне провадження №0000357 від 20.08.2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, на момент вчинення злочину: військовослужбовця за призовом під час мобілізації - гранатометника 2 гірсько-штурмового відділення 2 гірсько-штурмового взводу 3 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , з військовим званням «солдат», розлученого, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, судимого вироком Садгірського районного суду м.Чернівці від 24.01.2023 року за ч.5 ст.407 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, українця, громадянина України,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.304 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану. Також останній вчинив втягнення неповнолітніх дітей у протиправну діяльність, вчинене батьком.

Злочини ним вчинено при наступних обставинах.

25.02.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 було призвано на військову службу за мобілізацією на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» і направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2022 року №39 солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення даної військової частини і призначено на посаду гранатометника 2 гірсько-штурмового відділення 2 гірсько-штурмового взводу 3 гірсько-штурмової роти даної військової частини.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст.11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ від 24.02.2022 року, на території України з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року введено воєнний стан, який триває по теперішній час (востаннє продовжено Указом Президента України № 451/2023 від 26.07.2023 року на 90 діб (на момент вчинення злочинів).

Проте, обвинувачений ОСОБА_5 , будучи засудженим за умисний тяжкий злочин, на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив та у період відбуття покладеного на нього судом іспитового строку вчинив нові умисні злочини.

Зокрема, 19.08.2023 року близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, і знаходячись разом із своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 поблизу торгового центру «Полярис», що за адресою: АДРЕСА_2 , керуючись корисливим мотивом, вирішив таємно викрасти чуже майно, а саме вазони із квітами, що знаходилися на огорожі, яка відмежовує тротуар від автомобільної дороги.

При цьому, обвинувачений, діючи умисно, посягаючи на нормальний моральний розвиток своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залучив останніх до вчинення задуманої ним крадіжки вищевказаних вазонів із квітами, шляхом психічного впливу на них, а саме обману, видаючи чуже майна за йому належне, з простим проханням ніби то допомогти у перенесенні вказаних вазонів із квітами до їхнього місця проживання.

Тому, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав шляхом вільного доступу вазони з квітами в кількості 6 штук, що знаходилися на огорожі поблизу Надвірнянського ліцею № 2 Надвірнянської міської ради, за адресою: Івано-Франківська область, м.Надвірна, вул.Гетьмана Мазепи, 18, які є комунальною власністю Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області, а саме Комунального підприємства «Надвірнакомунсервіс».

В подальшому, ОСОБА_5 , продовжуючи свою кримінально-протиправну діяльність, перенісши викрадені ним вазони з квітами в кількості 6 штук до задньої частини будівлі торгового центру « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що за вказаною вище адресою, залучив шляхом обману до вчинюваного ним протиправного діяння своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які, не усвідомлюючи протиправність своїх дій, на прохання свого батька, разом з останнім перенесли дані вазони з квітами в кількості 6 штук до підсобного приміщення, яке розташоване неподалік їхнього місця проживання, а саме будинку АДРЕСА_3 .

Після цього, обвинувачений ОСОБА_5 мав можливість розпорядитися викраденим ним майном на власний розсуд до 15 год. 00 хв. 19.08.2023 року, тобто до моменту вилучення вказаних вазонів з квітами працівниками поліції, чим спричинив Комунальному підприємству Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області «Надвірнакомунсервіс» майнову шкоду на суму 4545 грн. 00 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив, що дійсно 19.08.2023 року десь близько 01 год. ночі він проходив разом з своїми неповнолітніми синами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повз ТЦ «Полярис», що в АДРЕСА_4 . Побачивши на огорожі, що поставлена вздовж тротуару, вазони з квітами, вирішив декілька штук вкрасти. До крадіжки даних квітів він залучив своїх дітей, які не здогадувались про його намір вкрасти квіти, бо він сказав їм просто допомогти перенести йому квіти за ТЦ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », а звідти знову попросив їх віднести до кладовки будинку де вони проживають АДРЕСА_3 .

Вказав, що вчинив дану крадіжку та втягнув до її вчинення своїх дітей тому, що перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що всі спричинені потерпілому: КП «Надвірнакомунсервіс» збитки він повністю відшкодував, а саме повернув викрадені шість вазонів з квітами.

Просить суворо його не карати, у вчиненому щиро розкаюється, обіцяє стати на шлях виправлення та розуміє, що вчинив умисні тяжкі злочини. Крім того, просив суд, до набрання даним вироком законної сили, змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки йому необхідно звернутись за медичною допомогою до кваліфікованих лікарів, а також відновити втрачені документи, про що подав суду письмове клопотання.

Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених у обвинувальному акті та зважаючи на те, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового процесу, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши надані прокурором матеріали, які долучені в судовому засіданні до кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю, а умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої в умовах воєнного стану, а також втягненні неповнолітніх дітей у протиправну діяльність, вчиненому батьком, вірно кваліфіковано за ч.4 ст.185 та ч.2 ст.304 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 та ч.2 ст.304 КК України, які відносяться відповідно до вимог чинної ст.12 КК України до тяжких злочинів, обставини вчинення кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого: має постійне місце проживання, за яким характеризуються нейтрально, по місцю проходження військової служби - негативно, на обліку в психіатричному і наркологічному кабінетах на момент вчинення інкримінованих йому злочинів не перебував, його поведінку до і після вчинення кримінальних правопорушень, ставлення до скоєного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ч.ч.1, 2 ст.66 КК України, суд враховує його повне визнання вини у вчиненні вказаних вище злочинів, каяття, сприяння розкриттю злочинів, думку потерпілих щодо призначення обвинуваченому несуворого покарання за вчинення злочинів, відсутність до нього матеріальних чи моральних претензій з їх боку, а також наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Як обтяжуючі покарання ОСОБА_5 обставини, відповідно до ч.1 ст.67 КК України, судом враховано рецидив злочинів та вчинення останнім кримінальних правопорушень, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно досудової доповіді Надвірнянського районного сектору філії державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області у обвинуваченого встановлено високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб.

Беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, спосіб життя, а особливо історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (а.к.п.38-44).

Суд констатує, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, його поведінки до і після вчинення злочинів, думки потерпілих щодо призначення обвинуваченому покарання, суд прийшов до висновку, що йому слід призначити покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, в межах, встановлених в санкціях інкримінованих йому відповідних частин статей КК України, що передбачають покарання за вчинені злочини, а саме у виді позбавлення волі.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Таким чином, суд вважає, що на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_5 слід визначити у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України при призначенні ОСОБА_5 покарання, суд не вбачає.

Разом з тим, в ході судового розгляду встановлено, що відповідно до вироку Садгірського районного суду м.Чернівці від 24.01.2023 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України і призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України останнього було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Вказаний вирок - 23.02.2023 року набрав законної сили.

Проте, будучи судимим за вчинення умисного злочину, обвинувачений ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив, і повторно, у період іспитового строку, вчинив дані умисні злочини, передбачені ч.4 ст.185 та ч.2 ст.304 КК України.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК України: спочатку - за правилами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч.4 ст.70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

Як визначено ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Разом з тим, у відповідності до ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що на підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного даним вироком слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Садгірського районного суду м.Чернівці від 24.01.2023 року та визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Обраний обвинуваченому такий вид покарання, на переконання суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчинених ОСОБА_5 злочинів та обставинам провадження, але й особі самого обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати меті покарання.

Відносно запобіжного заходу, суд констатує наступне:

Згідно ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08.09.2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, строком на 2 місяці, заборонивши йому покидати житло за місцем свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , - цілодобово, та покладено передбачені ст.194 КПК України обов`язки, а саме: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи місця служби; здати до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Відповідно до ухвал Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01.11.2023 року та 20.12.2023 року запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 було продовдено на строк 60 днів, тобто до 17.02.2024 року включно, заборонивши йому цілодобово залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 , без дозволу суду, а також продовжено відносно нього строк дії обов`язків, визначених ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08.09.2023 року, зокрема: прибувати до суду за кожною вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи місця служби; здати до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

В подальшому, згідно ухвали суду від 09.05.2024 року, з підстав, наведених у ній, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, на 60 (шістдесят) днів до 14год. 00 хв. 07.07.2024 року, помістивши його в Державну установу «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ, вул.Є.Коновальця, 70 А).

Разом з тим, вказаною ухвалою постановлено визначити ОСОБА_5 заставу в сумі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151400 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста) грн. 00 коп., яка може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок: НОМЕР_2 ; МФО: 820172; Код отримувача: 26289647; Банк отримувача: ДКС України, м.Київ, та покладено на нього відповідні обов`язки, у разі її внесення, а саме: прибувати до суду чи прокурора за викликом; повідомляти суд чи прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця проходження військової служби; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає - АДРЕСА_2 , без дозволу суду чи прокурора; здати до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну, зобов`язавши Управління ДМС України в Івано-Франківській області прийняти відповідний паспорт на зберігання.

Зазначена ухвала була оскаржена захисником обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокатом ОСОБА_11 в апеляційному порядку, однак згідно ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 04.06.2024 року, його апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09.05.2024 року - без змін, яка відповідно, 04.06.2024 року набрала законної сили.

Відповідно до ухвал Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.07.2024 року, 23.08.2024 року (дана ухвала також була оскаржена обвинуваченим ОСОБА_5 в апеляційному порядку, однак згідно ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 12.09.2024 року, його апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.08.2024 року - без змін, яка відповідно, 12.09.2024 року набрала законної сили) та 18.10.2024 року обраний щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою було продовжено до 16.12.2024 року до 13 год. 45 хв.

Вказаною ухвалою залишено без змін розмір застави, визначений ухвалою суду від 09.05.2024 року в сумі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151400 грн. 00 коп., і обов`язки у разі її внесення, покладені на ОСОБА_5 .

Як зазначено вище, 08.11.2024 року обвинувачений ОСОБА_5 подав суду письмове клопотання, в якому він просить суд, до набрання даним вироком законної сили, змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Разом з тим, суд звертає увагу, що в ході апеляційного перегляду ухвали Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.08.2024 року щодо продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, Івано-Франківський апеляційний суд у своїй ухвалі від 12.09.2024 року зазначив, що гарантій запобігти встановленим та існуючим реальним ризикам у даний час немає інакше, як в умовах відповідного нагляду під вартою.

Разом з тим апеляційний суд констатував, що «… продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 під час здійснення цього кримінального провадження ще не вийшло за межі розумних строків за умов оперативного завершення розгляду».

Отже, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, з урахуванням тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , його особи (раніше судимий), вагомості наявних доказів вчинення ним злочинів, тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочинів, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків (розлучений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей), що вказує на відсутність стійких соціальних зв`язків, а також те, що існує ризик можливості у обвинуваченого переховуватися від суду, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу до задоволення не підлягає.

Таким чином, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою необхідно залишити застосованим до набрання даним вироком законної сили.

З огляду на викладене, строк відбування остаточно призначеного покарання ОСОБА_5 слід рахувати з 09.05.2024 року, тобто з часу обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Питання речових доказів належить вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні №0000357 від 20.08.2023 року не заявлявся, арешт на майно не накладався.

Судові витрати у даному кримінальному провадженні, питання щодо яких має вирішувати суд відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 369, 370, 371, 373, 374, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.304 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі;

- за ч.2 ст.304 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Садгірського районного суду м.Чернівці від 24.01.2023 року, і визначити ОСОБА_5 остаточне покарання 5 (п`ять) років 2 (два) місяці позбавлення волі.

Строк відбування остаточно призначеного покаранняОСОБА_5 рахувати з 09.05.2024 року, тобто з часу обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишити застосованим до набрання даним вироком законної сили.

Речові докази: 6 (шість) вазонів (горщиків) з квітами, які згідно постанови слідчого СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_12 від 20.08.2023 року, після проведення слідчих дій передано на відповідальне зберігання потерпілому: Комунальному підприємству Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області «Надвірнакомунсервіс», після набрання даним вироком законної сили повернути власнику: Комунальному підприємству Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області «Надвірнакомунсервіс», місцезнаходження: м.Надвірна, вул.Комунальна, 2, Івано-Франківської області.

Речові докази: компакт-диск CD-R, з маркувальними позначеннями «HP», із відеозаписом з камер відеоспостереження, що розміщені за адресою: АДРЕСА_2 , який згідно постанови слідчого СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_12 від 13.09.2023 року зберігається при матеріалах кримінального провадження №0000357 від 20.08.2023 року, після набрання даним вироком законної сили залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 в той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1