ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1498/24 Справа № 225/1753/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 15 лютого 2024 року відносно ОСОБА_9 ,

В СТ А Н О В И Л А:

Вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 15 лютого2024 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк Донецької області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1, ч. 1, 2 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна та з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язаних із наданням публічних послуг, виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських функцій строком на 15 (п`ятнадцять) років. Стягнуто з нього процесуальні витрати. Вирішено долю речових доказів.

Згідно з вироком суду першої інстанції, Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ст. 5 Конституції України, носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до Рішень Конституційного Суду № 6-рп/2005 від 05.10.2005,

№ 6-рп/2008 від 16.04.2008 зазначені норми визначають, що влада народу є первинною, єдиною і не відчуженою та здійснюється народом шляхом вільного волевиявлення через вибори, референдум, інші форми безпосередньої демократії у порядку визначеному Конституцією та законами України, через органи державної влади та органи місцевого самоврядування, сформовані відповідно до Конституції та законів України. Тільки народ має право безпосередньо шляхом всеукраїнського референдуму визначати конституційний лад в Україні, який закріплюється Конституцією України, а також змінювати конституційний лад внесенням змін до Основного Закону України в порядку, встановленому його розділом XIII.

Стаття 6 Конституції України передбачає, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 69, 72 та 73 Конституції України передбачено, що народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії. Всеукраїнський референдум призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених цією Конституцією. Виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно - територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

У березні - квітні 2014 року в м. Донецьку та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія Російської Федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Так, 07.04.2014 у м. Донецьку Донецької області видано «Акт о провозглашении государственной самостоятельности Донецкой народной республики», яким публічно закликано місцеве населення до проведення 11.05.2014 так названого «загального обласного референдуму» на території Донецької області з питання визнання державної самостійності «ДНР» та чинення збройного опору державній владі України, військовим підрозділам Міністерства оборони України та Міністерства внутрішніх справ України. При цьому протягом квітня - травня 2014 року в окремих містах Донецької області організовано та проведено низку мітингів з метою привернення уваги та схилення громадян України з числа місцевих мешканців до визнання державної самостійності «ДНР».

За таких обставин 11.05.2014 в окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України проведено так названий «загальний обласний референдум», за результатами якого 12.05.2014 проголошено про суверенітет «ДНР» на території Донецької області.

Надалі представниками самопроголошеної «ДНР», які контролюються окупаційною адміністрацією Російської Федерації, з числа своїх громадян та місцевого населення області сформовано політично - управлінські (т.зв. «органи державної влади ДНР») та силові органи.

Так, на учасників органів силового блоку покладено обов`язки підтримки збройної агресії Російської Федерації та вчинення дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, зокрема шляхом:

- систематичної організації та здійсненні актів застосування збройної сили проти держави України у особі Збройних Сил України, інших військових формувань, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, зокрема шляхом ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню їх службових обов`язків, обстрілів населених пунктів тощо;

- створення не передбачених законом озброєних підрозділів та участь у їх діяльності;

- вербування нових учасників до складу силового блоку «ДНР» та, організація їх у групи, навчання, озброєння та керівництво їхніми діями;

- захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Донецької області з метою їх виводу з-під контролю органів державної влади України та їх включення до самопроголошеного псевдодержавного утворення «ДНР»;

- захоплення чи заволодіння у інший спосіб зброєю, боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами з метою оснащення незаконних збройних формувань, які вчиняють дії, направлені на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- координації та узгодження своїх дій з діями регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, з метою спільного та ефективного протистояння Збройним Силам України, іншим військовим формуванням;

- блокування виконання правоохоронними органами та підрозділами Збройних Сил України передбачених Конституцією та законодавством України функцій на тимчасово окупованій території України;

- силового подолання опору цивільного населення окупаційній адміністрації шляхом фізичної розправи та незаконного позбавлення волі;

- силової підтримки учасників органів політичного та управлінського блоку незаконних утворень «ДНР», захопленні, укріпленні та охороні зайнятих ними будівель та споруд.

Водночас, на учасників органів політичного блоку покладено обов`язки підтримки збройної агресії Російської Федерації та вчинення дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом:

- створення та участі в діяльності окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні Російській Федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях Донецької області;

- видачі нормативно-правових актів від імені окупаційної адміністрації Російської Федерації та самопроголошених органів влади «ДНР»;

- проведення агітаційної роботи серед населення щодо діяльності псевдодержавного утворення «ДНР» з метою схиляння їх до участі у вказаній організації, приховування факту збройної агресії Російської Федерації проти України, отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України;

- організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників організації та осіб, лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу;

- налагодження взаємодії з незаконним псевдодержавним утворенням «ДНР» та її лідерами з метою координації дій, спрямованих на насильницьку зміну конституційного ладу України;

- налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності, що перебувають за кордоном з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для протидії правоохоронним органам та Збройним Силам України;

- координація та узгодження своїх дій з радниками та інструкторами Російської Федерації, з метою спільного та ефективного протистояння Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, та вчинення умисних дій, спрямованих на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітації, висвітлення діяльності «ДНР», дискредитації діяльності органів державної влади України та осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції і заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, стримування і відсічі російської збройної агресії в Донецькій та Луганській областях, та формування думки серед населення про законність власних дій;

- надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам силового блоку «ДНР» для забезпечення їх протиправної діяльності;

- забезпечення учасників «ДНР» транспортом, символікою, агітаційними матеріалами тощо.

При цьому, кожний учасник органів політичного та силового блоків «ДНР» (у т. ч. які долучалися в подальшому до їх складу) усвідомлював, що головним їх завданням є підтримка збройної агресії Російської Федерації та зміна меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня - вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій Російської Федерації на території Донецької області, які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями.

Одночасно, з метою зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, на тимчасово окупованій частині Донецької області з числа представників політичного блоку «ДНР» створено органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, які узурпували виконання владних функцій, та, згідно з Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, є органами окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Так, 15.12.2015 на тимчасово окупованій території Донецької області представниками так званої «ДНР» прийнято документ з ознаками нормативності «конституцію Донецької народної республіки». Відповідно до вказаного документу, одним із так званих «органів влади ДНР» є «народна рада Донецької народної республіки - парламент Донецької народної республіки», котрий є постійно діючим вищим та єдиним законодавчим (представницьким) органом державної влади «Донецької Народної Республіки», обирається на чотири роки та складається із 100 депутатів.

До повноважень вказаного «органу», відповідно до так званої «конституції ДНР», серед іншого, входять:

- прийняття «Конституції Донецької Народної Республіки» та «законів Донецької Народної Республіки», внесення до них змін;

- прийняття «постанов Народної Ради Донецької Народної Республіки» та внесення до них змін;

- встановлення адміністративно-територіального устрою «Донецької Народної Республіки» та порядку його зміни;

- розгляд питань щодо зміни кордонів «Донецької Народної Республіки»;

- призначення референдуму «Донецької Народної Республіки»;

- затвердження угоди про зміну кордонів «Донецької Народної Республіки».

Місцем розташування вказаного псевдоргану є:

АДРЕСА_2 лютого 2022 року керівники російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей звернулися до Президента Російської Федерації з проханням визнати незалежність так званих Донецької та Луганської народних республік.

В цей же день, Президент Російської Федерації скликав позачергове засідання Ради безпеки Російської Федерації, де обговорено питання щодо доцільності визнання незалежності Донецької та Луганської народних республік.

Службові особи з числа вищого керівництва РФ, які входять до складу Ради безпеки РФ, публічно підтримали звернення Державної думи РФ та заявили про необхідність визнання Президентом РФ незалежності «Донецької народної республіки» та «Луганської народної республіки», а одним із основних аргументів для прийняття такого рішення членами Ради безпеки РФ було проживання на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей громадян Російської Федерації, у кількості понад 800 тисяч осіб, а також понад 1,2 мільйонів осіб, котрі подали документи на громадянство РФ.

Цього ж дня Президент Російської Федерації підписав указ про визнання незалежності Донецької народної республіки та Луганської народної республіки.

У подальшому, президент Російської Федерації (далі - РФ), а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації ОСОБА_10 від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил РФ (далі по тексту - ЗС РФ) на територію України.

24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який неодноразово був продовжений.

Як наслідок, агресія ЗС РФ та інших військових формувань, що діють на їх боці, призвела до тимчасової окупації частини території Донецької області.

Громадянин України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи вищенаведені обставини, діючи умисно, у невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 19.11.2018, був обраний на так званих «виборах до народної ради ДНР» так званим «депутатом народної ради ДНР».

19.09.2022, більш точний час не встановлено, до «голови ДНР», стосовно якого досудове розслідування триває в рамках іншого кримінального провадження, головою так званої «громадської палати ДНР», стосовно якого досудове розслідування триває в рамках іншого кримінального провадження, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, направлено звернення з ініціативою проведення на тимчасово окупованій території Донецької області так званого «референдуму» з питання приєднання до Російської Федерації на правах адміністративно-територіальної одиниці РФ (далі за текстом - референдум).

На підставі вказаного звернення, 20.09.2022, більш точний час не встановлений, у будівлі так званої «адміністрації Пролетарського району м. Донецька ДНР», за адресою: Донецька область, м. Донецьк, Пролетарський район, вул. Героїв Сталінграду, 1, головою «народної ради ДНР», стосовно якого досудове розслідування триває в рамках іншого кримінального провадження, скликано та проведено позачергове засідання так званої «народної ради ДНР», у якому прийняв участь ОСОБА_9 , під час якого винесено на розгляд та одноголосно прийнято так званий «Закон « ІНФОРМАЦІЯ_3 » і постанову про призначення такого «референдуму», а «голова ДНР», підписав даний «закон», чим ввів його у дію. ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, як «депутат народної ради ДНР» особисто схвально проголосував за його прийняття, шляхом підняття руки.

У подальшому, не пізніше 20.09.2022, на виконання вказаного документу так званою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », стосовно голови та членів якої здійснюється досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні, організовано процес проведення зазначеного «референдуму», запланованого з 23.09.2022 по 27.09.2022 на усій тимчасово окупованій території Донецької області та на так званих «закордонних дільницях» та території РФ, який фактично розпочався о 08 годині 00 хвилин 23.09.2022 та закінчився 27.09.2022 о 18 годині 00 хвилин. За результатами «референдуму» представники « ІНФОРМАЦІЯ_5 » оголосили, що за приєднання тимчасово окупованої території Донецької області до РФ проголосувало 99,23 %.

Як наслідок, 30.09.2022 президент РФ ініціював зустріч із так званими «головами республік», а фактично тимчасово окупованих території Донецької, Луганської, Запорізької та Херсонської областей, у тому числі із так званим «головою ДНР», у м. Москва РФ, більш точні місце та час не встановлені, в ході якої публічно визнав результати так званих «референдумів», у тому числі на тимчасово окупованій території Донецької області.

Під час вказаної зустрічі 30.09.2022, перебуваючи у м. Москва РФ, більш точні час та місце не встановлено, так званий «голова ДНР» та президент РФ підписали так званий «договор между Российской Федерацией и Донецкой народной республикой о принятии в Российскую Федерацию Донецкой народной республики и образовании в составе Российской Федерации нових субъектов», чим порушили територіальну цілісність України, у кордонах, визначених Конституцією України.

На вказане рішення захисником ОСОБА_8 подана апеляційна скарга, в якій він просить вирок відносно ОСОБА_9 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Зазначає, що суд першої інстанції не дотримався вимог КПК України та виніс незаконне та необґрунтоване рішення відносно ОСОБА_9 . Крім того, суд першої інстанції всупереч нормам КПК у мотивувальній частині свого вироку лише виклав формулювання обвинувачення згідно обвинувального акту органів досудового розслідування, але не зазначив формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, що свідчить про істотне порушення судом процесуального закону.

Заслухавши суддю - доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України, при викладених у вироку обставинах, підтверджені наявністю зібраних у встановленому законом порядку доказами, перевіреними у суді та докладно наведеними у вироку.

Відповідно до протоколу огляду від 23.09.2022 та скріншотів до нього, вбачається, що при огляді Інтернет - відеохостингу за назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 », який розміщений за посиланням - ІНФОРМАЦІЯ_6 використанням застосунку « VPN » в інтернет - браузері « Opera » був виявлений відеозапис «Установлены законодательные основы проведения референдума о вхождении Республики в состав РФ». В ході огляду встановлено, що на даному відеозаписі відображено процес «чрезвычайного пленарного заседания народного совета ДНР» під головуванням т.зв. «председателя народного совета ДНР» ОСОБА_13 та т.зв. «главы ДНР - ОСОБА_14 ».

Відповідно до відеозапису з оптичного диску, доданого до протоколу огляду від 23.09.2022, на "чрезвычайному пленарному заседании народного совета ДНР " був присутній обвинувачений ОСОБА_9 . Всі присутні на цьому засіданні, в тому числі ОСОБА_9 проголосували за прийняття проекту закону № 1408 «О референдуме Донецкой Народной Республики по вопросу о вхождении в состав ОСОБА_15 на правах субъекта Российской Федерации».

Відповідно до протоколу огляду від 23.09.2022 та скріншотів до нього, об`єктом огляду є публікації «ІНФОРМАЦІЯ_12» в НС ДНР» та «Депутаты фракции « ІНФОРМАЦІЯ_7 » у мережі Інтернет, розміщені за відповідним посиланням. При огляді сторінок за відповідними посиланнями встановлено, що вони являють собою перелік так званих,

- «депутатов народного совета Донецкой народной республики от депутатской фракции «Донецкая Республика», дану сторінку роздруковано та додано до протоколу як додаток № 2 всього на 8 аркушах,

- «депутатов народного совета Донецкой народной республики от депутатской фракции «Свободный Донбасс», дану сторінку роздруковано та додано до протоколу як додаток № 1 всього на 4 аркушах.

Зазначені переліки відображені на сторінках у вигляді карток із зображенням «депутата», його прізвища, ім`я та по батькові (російською мовою) та його посади у т.зв. «Народном Совете ДНР». Під час огляду сторінки «ІНФОРМАЦІЯ_12» в НС ДНР» встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 (російською мовою - ОСОБА_16 ) є заступником голови Комітету Народної Ради ДНР «російською мовою - заместитель председателя Комитета Народного Совета ДНР по здравоохранению, охране материнства и детства, № 9 г.Донецк, Куйбышевский район». З метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет, створено посилання на ці сторінки у вигляді QR коду та здійснено архівацію вказаних публікацій. Крім того, всі фото так званих «депутатів», які виявлені на зазначених сторінках, записано на диск CD-R та додано до протоколу огляду від 23.09.2022 як додаток № 3.

Відповідно до протоколу огляду від 16.03.2023 та скріншотів до нього, об`єктом огляду є публікація у мережі Інтернет, розміщена за відповідним посиланням. В ході огляду встановлено, що за зовнішніми ознаками сайт схожий на офіційний сайт «Общественного движения «Донецкая республика», про що свідчить також опис сайту внизу сторінки. У даній статті говориться про те, що т.зв. «народною радою ДНР» розглянуто та проголосовано за так званий закон «О референдуме Донецкой Народной Республики по вопросу о вхождении в состав ОСОБА_15 на правах субъекта Российской Федерации». Під текстом статті містяться зображення присутніх під час голосування осіб з іншого ракурсу, ніж той, який виявлено в ході досудового розслідування раніше. З метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет було створено посилання на цю сторінку у вигляді QR коду та здійснено архівацію сторінки, дані зображення збережено на внутрішню пам`ять ноутбуку, записані на диск CD-R та долучено до протоколу огляду від 16.03.2023.

Відповідно до протоколу огляду від 16.03.2023 та скріншотів до нього, об`єктом огляду є публікація у мережі Інтернет, розміщена за відповідним посиланням. В ході огляду встановлено, що дана публікація розміщена у спільноті в месенджері «Telegram» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 » під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_9 ». У вказаній публікації виявлено відеозапис, який являє собою уривок сюжету новин щодо підписання так званих «договорів» між РФ та відповідно т.зв. «ДНР», «ЛНР», Запорізькою та Херсонською областями про входження до складу РФ на правах суб`єкта федерації. Даний відеозапис записано на диск DVD-R та додано до протоколу як додаток № 1.

Відповідно до протоколу огляду від 16.03.2023 та скріншотів до нього, об`єктом огляду є сайт так званої «народної ради ДНР», розміщений за відповідним посиланням. В ході огляду встановлено, що за зовнішніми ознаками сайт схожий на офіційний сайт законодавчого органу, а насправді псевдо -органу так званої «Донецької Народної Республіки» «народної ради». Під час огляду даного сайту, в меню «руководство» виявлено зображення керівництва зазначеного псевдооргану. З метою відображення виявлених відомостей було здійснено збереження знімків екрану із зазначеними особами. Під час огляду вказаної сторінки також був виявлений список так званих депутатів народної ради діючого скликання та у іншій вкладці - першого скликання. У обох списках депутатів розділено за так званими «общественными движениями»: «Донецкая Республика» та « ІНФОРМАЦІЯ_7 », які за своєю суттю схожі на фракції у легітимних парламентах. З метою збереження вказаної інформації було надруковано дану сторінку із списком діючих «депутатів» та «депутатів першого скликання», як додаток № 2 та № 3, які було додано до протоколу огляду від 16.03.2023. Із додатків № 2, №3, №4 до протоколу огляду від 16.03.2023 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 є депутатом діючого скликання «народної ради ДНР». Також, під час огляду був виявлений документ під номером «410-ПНС», із назвою «Закон Донецкой Народной Республики « ІНФОРМАЦІЯ_10 », текст якого роздруковано та додано до протоколу від 16.03.2023 як додаток № 5 на 17 аркушах.

Відповідно до протоколу огляду від 25.10.2022 та скріншотів до нього, об`єктом огляду є публікація у мережі Інтернет, розміщена за відповідним посиланням. При огляді встановлено, що вказана публікація має назву «Договор между Российской Федерацией и Донецкой Народной Республикой о принятии в Российскую Федерацию Донецкой Народной Республики и образовании в составе Российской Федерации нового субъекта от 30 сентября 2022 года (ратифицирован Федеральным законом от 4 октября 2022 года № 372ФЗ, вступил в силу 5 октября 2022 года, письмо МИД России от 05.10.2022 № 19696/дн)». При огляді сторінки встановлено, що вона являє собою інформаційний ресурс із нормативно - правовими актами РФ з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_11 », даний файл записано на диск CD-R (додаток № 1 до протоколу) та в надрукованому вигляді долучено до протоколу огляду як додаток № 2, всього на 4 аркушах. З метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет було створено посилання на цю сторінку у вигляді QR коду та здійснено архівацію вказаної публікації за відповідним посиланням.

Відповідно до висновку експерта № 311 від 14.08.2023 встановлено, що на відеозаписі із процесом голосування 20.09.2022, так званих «депутатів народної ради ДНР», в результаті чого прийнято так званий «Закон «О референдуме Донецкой Народной Республики по вопросу о вхождении в составе Российской Федерации на правах субъекта РФ», на проміжках часу з: 6 хв. 00 с. до 6 хв. 01 с (у кадрі 1 з правого боку на задньому плані) та на особовій картці ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чиє зображення надане як зразок для дослідження, зображена одна й та ж сама особа.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд першої інстанції за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до ч. 3 ст. 17 КПК України ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а сукупність зібраних доказів, суд оцінює з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що події кримінальних правопорушень мали місце, вина обвинуваченого повністю доведена, а вчинені обвинуваченим ОСОБА_9 правопорушення правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України, як зміна меж території та державного кордону України встановлені Конституцією України та участь в організації незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, за попередньою змовою групою осіб.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 на думку колегії суддів, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року)

Призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Обговорюючи доводи захисту з приводу відсутності формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, колегія суддів вважає їх необґрунтованим з огляду на наступне.

За змістом вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку, окрім іншого, зазначається формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» №5 від 26 вересня 1990 року, суди націлюються на те, що мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу, вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. Відсутність належного формулювання обвинувачення унеможливлює якісний і повний захист, і, як наслідок, має бути беззаперечною підставою для скасування вироку.

Як вбачається із оскарженого вироку, суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог закону та встановив і виклав у мотивувальній частині вироку чітке формулювання обсягу обвинувачення, визнаного доведеним судом, із наведенням доказів, на яких ґрунтуються висновки суду щодо цього обвинувачення, в тому числі щодо місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах апеляційних вимог, колегія суддів, підстав для його скасування або зміни, передбачених ст. 409 КПК України, не вбачає, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 - 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 15 лютого 2024 року відносно ОСОБА_9 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_17 без задоволення.

Ухвала набуває чинності негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді