Справа № 509/4482/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000496 від 18.07.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, із базовою середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , в період часу близько з 01 жовтня 2022 року по 31 січня 2023 року, тимчасово проживав у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_3 , яка на праві власності належить його сину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишивши при собі один екземпляр ключів від механізму замків вхідних дверей від зазначеної квартири.

Так, 17 липня 2024 року, обвинувачений ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, маючи злочинний намір спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого -незаконного збагачення, обрав безпосереднім предметом свого злочинного досягання будь-яке майно, яке належить потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке остання зберігала у приміщенні зазначеної квартири за вказаною адресою, та у якій тимчасово проживає починаючи з 12.07.2024 року.

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді неправомірного заволодіння чужим майном та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, 17 липня 2024 року о 10:40 годині обвинувачений ОСОБА_4 , не бажаючи бути викритим при вчинені правопорушення, як спосіб вчинення своїх протиправних дій обрав таємне заволодіння чужим майном, підійшов до вхідний дверей приміщення квартири, де наперед передбачаючи, що у приміщенні вказаної квартири знаходиться цінне майно, яким можливо таємно заволодіти, користуючись відсутністю потерпілої ОСОБА_6 у той час у приміщенні квартири, за допомогою заздалегідь заготовленого екземпляру ключів, не пошкодивши циліндрового механізму врізаного замку, відчинив його, тим самим за відсутності права перебувати в місці, у якому знаходиться майно, всупереч волі законного володільця, зайшов у приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_3 , де одразу приступив до пошуку цінного майна, яким можливо таємно заволодіти.

Продовжуючи свій злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_4 , в результаті пошуків обрав безпосереднім предметом свого злочинного посягання належний потерпілій ОСОБА_6 : ноутбук ASUS VivoBook 17Х M3704Y Notebook PC S/N: 12MRANOCX04036243B MFD: 2023-10, вартістю 26499 грн., а також сумку від ноутбуку чорного кольору із написом білого кольору «Color Way», комп`ютерна USB миша Genius NX-7015 РСС ID: FSUGMZLL S/N: НОМЕР_1 , комп`ютерна USB колонка без маркувальних символів та знаків, одну зв`язку ключів із 3 металевими ключами та одним магнітним ключом та брелком з написом «Для моєї донечки», зошит із червовими та робочими записами, що для потерпілої ОСОБА_6 матеріальної цінності не представляє, та склавши усе зазначене майно у сумку від ноутбуку чорного кольору із написом білого кольору «Color Way» виніс з приміщення вказаної квартири, тим самим незаконно заволодів майном, яке належить потерпілій ОСОБА_6 ..

В подальшому, обвинувачений ОСОБА_4 , разом із викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись зазначеним чужим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 26499 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, за обставин викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, надавши показання, що вчинив кримінальне правопорушення при викладених вище обставинах, докази, що маються в матеріалах кримінального провадження не оспорює, як і не оспорює фактичні обставини вчиненого ним злочину.

У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати, не позбавляти волі, дати шанс на виправлення, збитки відшкодовано.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, подав до суду заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності. Цивільний позов не заявила.

За згодою учасників судового провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, з врахуванням свідчень обвинуваченого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд впевнився у правильності розуміння обвинуваченим ОСОБА_4 та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом було роз`яснено обвинуваченому, учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Заслухавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази в частині характеризуючих матеріалів, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину є встановленою і доведеною належними і допустимими доказами, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, не одружений, утриманців не має, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вчинення обвинуваченим умисного тяжкого злочину, позицію потерпілої, яко не заявлено цивільний позов, що свідчить про відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого, особу винного, його сімейний стан, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України слід призначити у межах мінімальної санкції даної статті у виді позбавлення волі, та із застосуванням ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, так як, на думку суду, виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного виду покарання.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим.

У зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, на обвинуваченого ОСОБА_4 слід покласти обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 30.07.2024 року, слід скасувати.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 30.07.2024 року, -скасувати.

Речові докази після набрання вироком суду законної сили:

- сумку від ноутбуку чорного кольору із написом білого кольору «tag1 Way», ноутбук ASUS VivoBook 17X M3704Y Notebook PC S/N: 12MRANOCX04036243B MFD: 2023-10, комп`ютерна USB миша Genius NX-7015 PCC ID: FSUGMZLL S/N: НОМЕР_1 , комп`ютерна USB колонка без маркувальних символів та знаків, одну зв`язку ключів із 3 металевими ключами та одним магнітним ключем та брелком з написом «Для моєї донечки», зошит із червовими та робочими записами, які знаходяться під зберігальної розпискою у потерпілої ОСОБА_6 вважати повернутими потерпілій ОСОБА_6 ;

- 1 змив на марлевий тампон та 3 відрізка зі слідами пальців рук, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, - надалі зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- циліндровий механізм змиву вхідних дверей зі штатним ключем, який зберігається в камері зберігання речових доказів ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області, - знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1