У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області, лейтенант поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001727 від 31.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся до суду з клопотанням посилаючись на те, що 30.10.2024 року у період часу з 20 год. 00 хв. 29.10.2024 по 10 год. 00 хв. 30.10.2024 на автомобільній стоянці поблизу будинку АДРЕСА_1 невідома особа, в умовах воєнного стану, незаконно заволоділа автомобілем ВАЗ 21011, д.н.з. НОМЕР_1 , в кузові помаранчевого кольору, 1974 року випуску, належного на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу заявнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході проведення досудового розслідування, з метою встановлення осіб причетних до вчинення вище вказаного кримінального правопорушення, працівникам ВКП Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надано доручення в порядку ст. 40 КПК України.

Таким чином, в ході виконання вказаного доручення встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення можливо причетний гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Вже 14.11.2024, в ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_2 , на відкритій загальнодоступній ділянці місцевості, гр. ОСОБА_5 , добровільно, не законну вимогу слідчого видів наявний у нього металевий механізм замка запалювання до легкового автомобіля. Видавши зазначений механізм, останній повідомив, що зняв його з легкового автомобіля марки ВАЗ-21011 в кузові помаранчевого кольору, котрим незаконно заволодів 30.10.2024. Видане по завершенню слідчої дії вилучено та поміщено до спец. пакету НПУ RIC2126528.

Того ж дня, 14.11.2024 вказаний механізм визнано речовим доказом в межах кримінального проваджеення №0001727 від 31.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Згідно ч.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч.2. ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій прохав клопотання задовольнити, та розглянути клопотання у його відсутність.

Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного. Згідно п. 7 ч. 2ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту, вказаного в клопотаннях сторони обвинувачення майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на вилучений у ОСОБА_5 , 14.11.2024 в ході проведення огляду по АДРЕСА_2 , а саме металевий механізм замку запалювання легкового автомобіля.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1