КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/4207/2024 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

26 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.03.2024, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

засудженого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.03.2024 у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання - відмовлено.

Обґрунтовуючи рішення, суд вказав, що як вбачається із матеріалів справи, вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 31.01.2018 року щодо ОСОБА_6 набрав законної сили 21.01.2022 року, тобто період з 22.01.2022 року вже не є його попереднім ув`язненням, а є строком відбування покарання за вищевказаним вироком. При цьому, судом зазначено, що як передбачено положеннями п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді. Ураховуючи, що в рамках кримінального провадження, де ОСОБА_6 залучався в якості свідка, запобіжний захід відносно нього не обирався, а питання щодо його залишення в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» вирішувалося в порядку вимог процесуального закону, пов`язано з виконанням вироку, то суд вважав, що не має правових підстав для зарахування у строк відбування покарання ОСОБА_6 строку перебування його під вартою у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на підставі ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 01.07.2022 року. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання засудженого.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить застосувати до нього в редакції Закону №838-VІІІ положення п. «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України, перерахувати період перебування у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» з 01.07.2022 по 11.01.2023.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги засуджений вказує, що згідно ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 01.07.2022 він перебував в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» задля участі в іншому кримінальному провадженні і таким чином він підпадає під дію Закону №838-VІІІ від 26 листопада 2015 року а саме під положення п. «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України.

Апелянт вказує, що Бориспільський міськрайонний суд дійшов хибних висновків, не врахував фактичних обставин справи, а саме, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що запобіжний захід щодо нього не обирався, посилаючись на п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України, але положення цієї статті не вирішують обрання міри запобіжного заходу, оскільки застосовуються вже до засудженої особи, а згідно п. «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України перебування у слідчому ізоляторі саме дорівнюється до попереднього ув`язнення у таких випадках.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838 - VIII « Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зараховується судом строк попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 засуджено вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 31.01.2018 за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 122, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років. Крім цього, відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 22.01.2017 до набранням вироку законної сили, виходячи із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі. В подальшому, ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21.08.2018 вищевказаний вирок в частині рішення прийнятого на підставі ч. 5 ст. 72 КК України скасовано і призначено у вказаній частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку ст. 537, 539 КПК України. В іншій частині вирок залишено без змін.

Далі, постановою Верховного Суду від 10.04.2019 ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 21.08.2018 щодо ОСОБА_6 скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.12.2020 вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 31.01.2018 щодо ОСОБА_6 змінено. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) зараховано засудженому ОСОБА_6 в строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 22.01.2017 по 21.08.2018 , а також з 10.04.2019 по 21.12.2020, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Далі, постановою Верховного Суду від 07.07.2021 ухвалу Одеського апеляційного суду від 21.12.2020 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.01.2022 вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 31.01.2018 щодо ОСОБА_6 змінено, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) зараховано ОСОБА_6 в строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 22.01.2017 по 21.08.2018, з 10.04.2019 по 21.12.2020 та з 07.07.2021 по 21.01.2022, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 31.01.2018 набрав законної сили 21.01.2022.

Разом з тим, ухвалою Одеського апеляційного суду від 31.01.2022 залишено засудженого ОСОБА_6 в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та надано йому час для ознайомлення із матеріалами кримінального провадження № 0000080 від 22.01.2017 на період ознайомлення з матеріалами провадження.

Також, ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 01.07.2022 ОСОБА_6 залишено в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», до закінчення допиту у якості свідка по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125 КК України.

Отже, як правильно встановив суд першої інстанції, вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 31.01.2018 набрав законної сили 21.01.2022, і період з 22.01.2022 вже не є попереднім ув`язненням ОСОБА_6 , а є строком відбування покарання за вищевказаним вироком, а тому правових підстав для зарахування у строк відбування покарання ОСОБА_6 строку перебування його під вартою у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на підставі ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 01.07.2022, якою його було залишено у якості свідка у іншому провадженні, не має.

Що стосується доводів засудженого про те, що п. «г» ч.5 ст. 72 КК України встановлено, що перебування у слідчому ізоляторі дорівнюється до попередньому ув`язненню, а тому період його перебування ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на підставі ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 01.07.2022, підлягає зарахуванню у строк відбування покарання за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 31.01.2018, то колегія суддів вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) у строк попереднього ув`язнення включається строк: перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

При цьому, зазначене положення закону, стосується випадків, коли особа, яка відбуває покарання, до якого вона була засуджена в іншому кримінальному провадженні (іншій кримінальній справі), залишається в установі попереднього ув`язнення або тимчасово переводиться до неї з метою участі в слідчих діях або судовому розгляді нового кримінального провадження, що прирівнюється до попереднього ув`язнення в межах цього нового кримінального провадження до набрання вироком законної сили.

Також, положення пункту «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) не поширюються на час перебування особи в установі попереднього ув`язнення після набрання вироком законної сили, у тому числі у зв`язку з участю в касаційному розгляді відповідного кримінального провадження, у судових засіданнях щодо розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, щодо роз`яснення судового рішення чи виправлення в ньому описки, а також щодо вирішення інших питань, що виникають на стадії виконання вироку, адже після набрання вироком законної сили ув`язнення вже не є попереднім.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_6 в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» залишався до закінчення допиту у якості свідка в іншому кримінальному проваджені, де щодо нього запобіжний захід не обирався, а питання вирішувалося в порядку вимог процесуального закону після набрання законної сили вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 31.01.2018, правових підстав для зарахування у строк відбування покарання за даним вироком строку перебування його під вартою у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на підставі ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 01.07.2022 не було, а тому доводи засудженого в цій частині є безпідставними.

Відтак, будь - якого неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, як про це вказує засуджений в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість оскаржуваної ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.03.2024 тапідстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання - без змін.

Ухвала оскарженю в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

__________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4