ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/563/24 Справа № 705/2820/23 Категорія: ч.3 ст.190, ч.1 ст.209 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 квітня 2024 року, згідно якого затверджено угоду від 29.04.2024 про визнання винуватості між прокурором Уманської окружної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Умань, Черкаської області, українки, громадянки України, освіта вища, заміжньої, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючої на посаді молодшого наукового співробітника травянистих рослин НДП «Софіївка», зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої.

ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч.1 ст. 209 КК України та призначено їй покарання

1) за ч.3 ст.190 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

2) за ч.1 ст.209 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та/або займатись діяльністю, пов`язаними з виконанням адміністративно-господарських функцій стосовно розпорядження земельними ділянками чи іншим майном, а також державною реєстрацією прав на таке майно, на строк 1 рік, без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_8 до відбування покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та/або займатись діяльністю, пов`язаними з виконанням адміністративно-господарських функцій стосовно розпорядження земельними ділянками чи іншим майном, а також державною реєстрацією прав на таке майно, на строк 1 рік.

Відповідно до статей 75, 76 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, поклавши на неї обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.100 КПК України,

в с т а н о в и л а:

Згідно вироку районного суду ОСОБА_8 визнана винною та засуджена за те, що вона, в травні 2018 року, точний час та місце органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в м. Умані Черкаської області, маючи корисливий умисел на отримання у приватну власність земельної ділянки на території м. Умань, діючи умисно та цілеспрямовано, за попередньою змовою з невстановленою органом досудового розслідування особою, матеріли відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, надала невстановленій органом досудового розслідування особі копію власного паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_8 , серії НОМЕР_1 , виданого Уманським MB УМВС України в Черкаській області 21.11.2006 року та копію власного реєстраційного номеру облікової картки платника податків (РНОКПП № НОМЕР_2 ), з метою оформлення на власне ім`я правовстановлюючих документів на земельну ділянку комунальної форми власності, яка розташована на території м. Умані Черкаської області.

В подальшому, невстановлена органом досудового розслідування особа, матеріли відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , використовуючи попередньо надані копії документів останньої, в невстановлені органом досудового розслідування час, спосіб та місці, переслідуючи корисливий умисел на незаконне заволодіння ОСОБА_8 чужим майном, а саме земельною ділянкою, яка належала територіальній громаді м. Умань, в період часу з 02.05.2018 по 18.05.2018, без будь-яких документів, визначених чинним цивільним законодавством, які б уповноважували сторонню особу діяти в інтересах ОСОБА_8 , у правовідносинах, які виникають з державними органами, установами та організаціями, отримала на ім`я ОСОБА_8 завідомо підроблений документ, а саме: витяг з рішення Уманської міської ради № 4.50-41/7 від 11.04.2018, згідно до якого ОСОБА_8 передано у власність земельну ділянку з кадастровим номером 0:02:005:0105, площею 0,0391 га, за адресою: АДРЕСА_2 .

Переслідуючи корисливий умисел, скерований на незаконне збагачення ОСОБА_8 , 02.05.2018 о 13 год. 19 хв., невстановлена органом досудового розслідування особа, матеріли відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, перебуваючи в приміщенні службового кабінету державного реєстратора виконавчого комітету Родниківської сільської ради Уманського району Черкаської області ОСОБА_10 , що за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно та цілеспрямовано, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме з метою отримання ОСОБА_8 у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером 0:02:005:0105, площею 0,0391 га, за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що будь-яких дій, направлених на підготовку та збір документів для оформлення земельної ділянки на ім`я ОСОБА_8 , не вчинялось, відповідних звернень до уповноважених органів державної влади, установ та організацій не скеровувалось, жодні особи, діяти в інтересах ОСОБА_8 у відносинах, які виникають з державними органами, установами та організаціями у відносинах, пов`язаних з реалізацією права на отримання громадянами земельних ділянок із фонду земель комунальної власності, не уповноважувались, використала, як підставу для реєстрації права власності на вище вказану земельну ділянку на ім`я ОСОБА_8 , а саме надала державному реєстратору виконавчого комітету Родниківської сільської ради Уманського району Черкаської області ОСОБА_10 завідомо підроблений офіційний документ - витяг з рішення Уманської міської ради № 4.50-41/7 від 11.04.2018, за результатами опрацювання якого вище вказаним державним реєстратором 02.05.2018 о 13 год. 19 хв., внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0:02:005:0105, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарським будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0391 га, за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_8 , внаслідок чого з комунальної власності територіальної громади м. Умані в особі Уманської міської ради вище вказана земельна ділянка вибула без належних на те правових підстав.

Таким чином. ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з невстановленою органом досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, з використанням завідомо підробленого офіційного документу, шляхом обману, заволоділа комунальним майном територіальної громади м. Умані, а саме: земельною ділянкою з кадастровим номером 0:02:005:0105, вартість якої становить 240 300,78 грн., що підтверджується листом Уманської міської ради від 19.05.2023 за № 01/01-20/4105, там самим спричинила інтересам територіальної громади м. Умані в особі Уманської міської ради матеріального збитку на вище вказану суму, що в двісті сімдесят два рази перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Вона ж, з метою легалізації майна, одержаного злочинним шляхом, а саме - земельної ділянки з кадастровим номером 0:02:005:0105, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарським будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0391 га, за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яке остання набула внаслідок вчинення 02.05.2018 суспільно-небезпечного протиправного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, вчинила правочин щодо вищевказаного майна за наступних обставин.

Так, 18.05.2018, в невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_8 , діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, перебуваючи в службовому кабінеті приватного нотаріуса Уманського міського нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_4 , з метою відчуження неправомірно набутого майна - вищевказаної земельної ділянки, в присутності приватного нотаріуса ОСОБА_11 уклала договір купівлі-продажу земельної ділянки, який зареєстрований в реєстрі за № 1239 від 18.05.2018, що в розумінні ст. 202 ЦК України відноситься до категорії двостороннього правочину, згідно з яким ОСОБА_8 передала у приватну власність громадянину ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , земельну ділянку з кадастровим номером 0:02:005:0105, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарським будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0391 га, за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим відчужила право приватної власності на майно, набуте 02.05.2018 внаслідок вчинення останньою суспільно - небезпечного протиправного діяння.

Такі дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.190 КК України, як шахрайство, вчинене за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах; за ч. 1 ст. 209 КК України, як вчинення правочину з майном, одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів.

29.04.2024 року між прокурором Уманської окружної прокуратури ОСОБА_9 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000836 від 26.05.2023, та обвинуваченою ОСОБА_8 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_8 визнала свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.1 ст. 209 КК України.

За вказаною угодою сторони погодили покарання ОСОБА_8 ч. 3 ст. 190 КК України - позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 1 ст. 209 КК України позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права обіймати посади та/або займатись діяльністю, пов`язаними з виконанням адміністративно-господарських функцій стосовно розпорядженням земельними ділянками чи іншим майном, а також державною реєстрацією прав на таке майно, на строк 1 рік.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання ОСОБА_8 визначено у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права обіймати посади та/або займатись діяльністю, пов`язаними з виконанням адміністративно-господарських функцій стосовно розпорядженням земельними ділянками чи іншим майном, а також державною реєстрацією прав на таке майно, на строк 1 рік. Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, особу ОСОБА_8 , повне визнання винуватості останньою у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, щире каяття, перебування у обвинуваченої на утриманні двох неповнолітніх дітей, складне матеріальне становище, що є пом`якшуючими обставинами в силу ст. 66 КК України, відсутність обставин, які б обтяжували покарання, а також позицію представника потерпілого ОСОБА_13 , яка надала згоду на укладення цієї угоди з умовою звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, сторони погоджуються на звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Місцевий суд затвердив угоду від 29.04.2024 про визнання винуватості між прокурором Уманської окружної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 .

Не погоджуючись із вироком місцевого суду в апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку в частині призначеного покарання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд всупереч вимог законодавства України, судової практики та угоди про визнання винуватості від 29.04.2024 при призначенні Фабриці покарання застосував положення ст.75 КК України, як до основного покарання у виді 4 років позбавлення волі так і до додаткового покарання позбавлення права обіймати посади та/або займатись діяльністю, пов`язаними з виконанням адміністративно-господарських функцій стосовно розпорядженням земельними ділянками чи іншим майном, а також державною реєстрацією прав на таке майно строком на 1 рік, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягає застосуванню та прийняв покарання менш суворе, ніж узгоджене сторонами, а відтак призначене покарання не відповідає основним засадам кримінального закону.

Прокурор просить вирок районного суду скасувати в частині призначеного покарання. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватою та засудити за ч. 3 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 209 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та/або займатись діяльністю, пов`язаними з виконанням адміністративно-господарських функцій стосовно розпорядженням земельними ділянками чи іншим майном, а також державною реєстрацією прав на таке майно строком на 1 рік, без конфіскації майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та/або займатись діяльністю, пов`язаними з виконанням адміністративно-господарських функцій стосовно розпорядженням земельними ділянками чи іншим майном, а також державною реєстрацією прав на таке майно строком на 1 рік, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену від відбування призначеного основного покарання у виді 4 років позбавлення волі з випробуванням та покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. У решті вказаний вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, доводи обвинуваченої та його захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ці вимоги закону місцевим судом виконані не в повному обсязі.

Дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.190 КК України, як як шахрайство, вчинене за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах; за ч. 1 ст. 209 КК України, як вчинення правочину з майном, одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів.

Зі змісту оскаржуваного вироку була затверджена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_8 , яка визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованих діяннях, а також була з`ясована думка обвинуваченої щодо добровільності укладання угоди.

Відповідно до вимог п.2 ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений прокурором виключно з підстав: призначення покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди.

Враховуючи вимоги п.2 ч.4 ст.394 КПК України і ту обставину, що в апеляційній скарзі оскаржується вирок лише в частині призначеного покарання, тобто зміст, умови про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_8 не оспорюються, то в такому разі колегія суддів вважає недоцільним проводити детальний аналіз і відповідно до статті 404 КПК України переглядає вирок суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно оскаржуваного вироку затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_8 .

В угоді про визнання винуватості від 29.04.2024 між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_8 , за участі захисника обвинуваченої узгоджено сторонами підстави для звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Сторони погодились на призначення обвинуваченій ОСОБА_8 покарання: за ч.3 ст.190 КК України 3 роки позбавлення волі; за ч.1 ст.209 КК України 4 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та/або займатись діяльністю, пов`язаними з виконанням адміністративно-господарських функцій стосовно розпорядженням земельними ділянками чи іншим майном, а також державною реєстрацією прав на таке майно, на строк 1 рік, без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_8 до відбування покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та/або займатись діяльністю, пов`язаними з виконанням адміністративно-господарських функцій стосовно розпорядження земельними ділянками чи іншим майном, а також державною реєстрацією прав на таке майно, на строк 1 рік.

Врахувавши особу обвинуваченої, тяжкість кримінальних правопорушень, передбачені статтями 66, 67 КК України, обставини справи, сторони погодились на звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Відповідно до вимог ст.75 КК України суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з положеннями ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання тільки у вигляді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7 визначено, що судам необхідно мати на увазі, що ч. 1 ст. 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.

При звільненні з випробуванням від відбування основного покарання суд відповідно до ст. 77 КК може призначити додаткові покарання: штраф (за умови, що він передбачений санкцією закону, за яким засуджується особа); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. Додаткові покарання підлягають реальному виконанню, про що суд зазначає в резолютивній частині вироку.

За вказаних обставин, місцевий суд, в порушення вищевказаних норм законодавства України, судової практики та угоди про визнання винуватості від 29.04.20224 призначив покарання менш суворе, ніж узгоджено сторонами, а саме застосував положення ст.75 КК України, як до основного покарання у виді 4 років позбавлення волі, так і до додаткового позбавлення права обіймати посади та/або займатись діяльністю, пов`язаними з виконанням адміністративно-господарських функцій стосовно розпорядження земельними ділянками чи іншим майном, а також державною реєстрацією прав на таке майно, на строк 1 рік.

Враховуючи вищевикладене, районний суд при призначенні Фабриці покарання допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також призначив покарання менш суворе ніж узгоджене сторонами.

Виходячи з вимог п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає необхідним ОСОБА_8 призначити те покарання, яке було погоджено між прокурором та обвинуваченою, а саме: за ч.3 ст.190 КК України 3 роки позбавлення волі; за ч.1 ст.209 КК України 4 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та/або займатись діяльністю, пов`язаними з виконанням адміністративно-господарських функцій стосовно розпорядження земельними ділянками чи іншим майном, а також державною реєстрацією прав на таке майно, на строк 1 рік, без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та/або займатись діяльністю, пов`язаними з виконанням адміністративно-господарських функцій стосовно розпорядження земельними ділянками чи іншим майном, а також державною реєстрацією прав на таке майно, на строк 1 рік, без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді 4 років позбавлення волі з випробуванням. На підстав ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 відповідні обов`язки.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а вирок суду в частині призначеного ОСОБА_8 покарання - скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та з підстав призначення судом покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами, з постановленням нового вироку в цій частині.

Керуючись статтями 374, 404, 407, 409, 418, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.04.2024 стосовно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.1 ст.209 КК України та призначити покарання за ч.3 ст.190 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі; за ч.1 ст.209 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та/або займатись діяльністю, пов`язаними з виконанням адміністративно-господарських функцій стосовно розпорядження земельними ділянками чи іншим майном, а також державною реєстрацією прав на таке майно, на строк 1 рік, без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та/або займатись діяльністю, пов`язаними з виконанням адміністративно-господарських функцій стосовно розпорядження земельними ділянками чи іншим майном, а також державною реєстрацією прав на таке майно, на строк 1 рік, без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді 4 років позбавлення волі з випробуванням, якщо остання протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч.1, пункту 2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_14 залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий-суддя

Судді -