УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000453 від 01.04.2023 року за апеляційною скаргою представника ПРАТ «Страхова компанія «ВУСО» адвоката ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2024 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою - спеціальною освітою, працюючий водієм ФОП " ОСОБА_7 ", одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2018 року народження, не має зареєстрованого місця проживання, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 просить вирок суду змінити, стягнути з ПРАТ СК ВУСО на користь ОСОБА_9 страхового відшкодування моральної шкоди 20200, 00 грн. Доповнити вирок словами: провадження в частині цивільного позову ОСОБА_10 до ПРАТ СК ВУСО про стягнення на її користь страхового відшкодування моральної шкоди 84200,00 грн. закрити у зв`язку зі смертю.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 /два/ роки.

На підставі ст. 76 КК України, зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ПрАТ Страхова Компанія "ВУСО" - задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ Страхова Компанія "ВУСО" на користь ОСОБА_9 страхове відшкодування в рахунок відшкодування моральної шкоди - 40200 грн. (сорок тисяч двісті гривень).

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 89800 грн. (вісімдесят дев`ять тисяч вісімсот гривень).

Цивільний позов прокурора в інтересах КНП ММР "Міська лікарня швидкої медичної допомоги" до ОСОБА_6 про стягнення витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_12 у сумі 10 970,58 грн. задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь КНП ММР "Міська лікарня швидкої медичної допомоги" в рахунок витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_12 - 10970 грн. 58 коп. (десять тисяч дев`ятсот сімдесят гривень) 58 коп.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 до ТОВ "Трилайт"-відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_6 витрати на проведення:

- судової автотехнічної експертизи № СЕ 19/115-23/4888-ІТ від 19.04.2023 року у сумі 956,00 грн.;

- судової експертизи по дослідженню технічного стану транспортних засобів № СЕ-19/115-23/4887-ІТ від 12.04.2023 року в сумі 1912,00 грн.;

- судової автотехнічної експертизи № 23-2112 від 03.05.2023 року в сумі 1672,86 грн. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі представник ПрАТ «СК» «ВУСО» ОСОБА_5 зазначає, що вирок суду першої інстанції є незаконним та підлягає зміні в частині вирішення цивільного позову з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що суд незаконно розрахував стягнення з ПРАТ СК ВУСО в розмірі 40 200,00 грн, не врахував приписи ст. 35 спеціального закону № 1961 щодо наявного факту здійснених взаєморозрахунків осіб, відповідальність яких застрахована за заподіяну моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн, сплачених ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 про що йдеться в мотивувальній частині вироку і встановлено під час судового розгляду (без повідомлення страховика про такі взаєморахунки). Тобто інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих є суттєвою для визначення страховиком розміру страхового відшкодування, який не має перевищувати суму завданих збитків. Вважає, що суд не врахував, що ОСОБА_9 було відшкодовано матеріальну шкоду в розмірі 20 000,00 грн завдавачем шкоди - страхувальником ОСОБА_6 , а тому стягнення моральної шкоди зі страховика має бути в розмірі 20 200,00 грн. з урахуванням від суми страхового відшкодування ( 80400,00 грн), що визначено п. 27.3 ст.27 Закону №1961.

На думку апелянта, з урахуванням зазначеного в цій частині вирок має бути змінений: на стягнути з ПРАТ СК ВУСО на користь ОСОБА_9 страхового відшкодування моральної шкоди в розмірі 20200,00 грн.

Крім того, зауважує, що суд ухвалюючи вирок не вирішив питання щодо цивільного позову ОСОБА_13 (доньки потерпілого), яка померла під час розгляду справи, що прямо суперечить кримінальному процесуальному закону. Пояснює, що ОСОБА_10 подала цивільний позов від 03.07.2023 року у справі про стягнення з ПРАТ СК ВУСО страхового відшкодування моральної шкоди в розмірі 80400,00 грн., 26 липня 2023 року суд прийняв цей позов до провадження (у мотивувальній частині ухвали про це зазначено ). Ухвалюючи вирок, суд, в мотивувальній частині зазначив, що до початку судового розгляду адвокатом ОСОБА_14 в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_15 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ), були подані цивільні позови, але у резолютивній частині вироку питання цивільного позову ОСОБА_10 до ПРАТ СК ВУСО не було вирішено.

Вважає, що питання щодо померлої особи - цивільної позивачки ОСОБА_15 не було вирішено і під час розгляду справи, принаймні представнику ПРАТ СК ВУСО про це не відомо, так як не було надано доступ до матеріалів справи у електродному вигляді для ознайомлення. У зв`язку зі смертю фізичної особи суд мав підстави і обов`язок закрити провадження щодо цивільного позову позивачки ОСОБА_10 після того як про це стало відомо, але таке процесуальне рішення не прийняв, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 01.04.2023р. близько 08 год. 40 хв., водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , у світлий час доби, здійснював маневр руху заднім ходом по тротуарній, пішохідній зоні, розташованій в районі магазину «Міда» по АДРЕСА_2 .

У цей же час, на вищевказаній тротуарній, пішохідній зоні, в напрямку магазину «Міда», рухався пішохід ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обернений задньою лівою поверхнею тіла до зазначеного транспортного засобу. Під час руху на вищевказаній ділянці дороги, водій автомобілю марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , у порушення вимог п.п. 2.3 «б», 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не переконавшись, що перед початком руху, в тому числі заднім ходом, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, знехтував вищевказаними вимогами ПДР та допустив наїзд задньою частиною керованого ним транспортного засобу на пішохода ОСОБА_12 , який рухався по тротуарній, пішохідній зоні, в напрямку магазину «Міда», обернений задньою лівою поверхнею тіла по відношенню до напрямку руху зазначеного транспортного засобу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_12 , отримав тілесні ушкодження у вигляді тупоi поєднаної травми тіла у вигляді множинних, переломів кісток та хрящів носу, перелому носової перетинки зі зміщенням кісткових фрагментів, уламкового перелому верхньощелепної пазухи та перелому задньої, медіальної стінок лівої верхньощелепної пазухи, крововиливів під павутинну оболонку в лівій скроневій та обох лобних часток зі сторони базальної поверхні, локальних переломів 2-8-го ребер між лопатковою та задньо-підпахвовою лінією зліва, забою лівої легені, крововиливів в області судинного пучка селезінки, в при нирковій клітковині лівої нирки, множинних ран обличчя, лівої кисті, від яких 08.04.2023р. у медичній установі настала смерть потерпілого.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав, що вирок суду підлягає скасуванню в частині вирішення цивільного позову, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені вказаного кримінального правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України є правильною і апелянтом не оспорюється. А тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Що стосується доводів представника цивільного відповідача ПрАТ «СК» «ВУСО» ОСОБА_5 , щодо неправильного вирішення цивільного позову, колегія суддів вважає їх такими, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до приписів ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

З огляду на це при вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників і характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також визначити порядок її відшкодування.

Суд апеляційної інстанції вбачає, що при вирішенні питання щодо позовних вимог потерпілих ОСОБА_9 . ОСОБА_13 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 та цивільного відповідача - ПрАТ «СК» «ВУСО» зазначених вище вимог закону суд першої інстанції належним чином не дотримався.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, до початку судового розгляду адвокатом ОСОБА_14 в інтересах ОСОБА_9 (сина загиблого) та ОСОБА_10 (доньки загиблого, яка померла 20.07.2023 року) було подано цивільні позови, про стягнення з ПрАТ СК "ВУСО" 80400 грн. страхової виплати за шкоду заподіяну життю, в яких заявлено максимальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди на кожну особу.

Оскаржуваним вироком цивільний позов ОСОБА_9 до ПрАТ Страхова Компанія "ВУСО" - задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ Страхова Компанія "ВУСО" на користь ОСОБА_9 страхове відшкодування в рахунок відшкодування моральної шкоди - 40200 грн. (сорок тисяч двісті гривень).

Колегія суддів вважає слушним зауваження апелянта про те, що суд ухвалюючи вирок не вирішив питання щодо цивільного позову ОСОБА_13 (доньки потерпілого), яка померла під час розгляду справи. При цьому суд у мотивувальній частині зазначив, що адвокатом ОСОБА_14 в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_15 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ), були подані цивільні позови, але у резолютивній частині вироку питання цивільного позову ОСОБА_10 до ПРАТ СК ВУСО не було вирішено.

Крім того, суд першої інстанції хоча і зазначив, але не взяв до уваги те, що ОСОБА_6 вказав, що він намагався відшкодувати завдану шкоду, але потерпіла сторона відмовлялась від отримання коштів, однак ним було частково на загальну суму 20 000 грн. перераховано ОСОБА_9 кошти в рахунок відшкодування завданої шкоди, що підтверджується копіями платіжних доручень наданих суду.

З огляду на вищезазначене, суд не врахував приписи ст. 35 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" щодо наявного факту здійснених взаєморозрахунків осіб, відповідальність яких застрахована за заподіяну моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн, сплачених ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 про що йдеться в мотивувальній частині вироку і встановлено під час судового. Тобто інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих є суттєвою для визначення страховиком розміру страхового відшкодування, який не має перевищувати суму завданих збитків.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції допустив суперечливих висновків щодо вирішення цивільного позову.

Допущені судом першої інстанції порушення кримінального процесуального закону, на думку суду апеляційної інстанції, є істотними в розумінні ч.1 ст.412 КПК України, що, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення в частині вирішення цивільного позову, та задоволення апеляційний вимог представника ПРАТ «Страхова компанія «ВУСО» адвоката ОСОБА_5 частково.

Разом з тим вказані порушення, як просить апелянт, апеляційний суд самостійно усунути не має можливості, а тому, наявні підстави, передбачені ст.ст. 412, 415 КПК України для скасування вироку суду першої інстанції у частині вирішення цивільного позову з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. У ході цього розгляду суду першої інстанції слід урахувати наведене та постановити рішення, яке відповідатиме приписам ст. 263 ЦПК України.

Керуючись ст.376, 405,407, 409, 412, 415, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ПРАТ «Страхова компанія «ВУСО» адвоката ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2024 року, стосовно ОСОБА_6 , в частині вирішення цивільного показову скасувати.

Призначити в цій частині новий судовий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді