Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.09.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-кп/4806/447/24 за апеляційною скаргою захисника особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.07.2024.

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора й продовжено строк дії запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги - Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (49006, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Алексєєнко Надії, буд. 84) в умовах, що виключають його небезпечну поведінку на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів - до 20.09.2024 включно, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, несудимого, щодо якого вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні № 0000802 від 05.11.2023 за ч. 2 ст. 345 КК України.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000802, відомості про яке 05.11.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 2 ст. 345 КК України.

Прокурор подав до суду першої інстанції клопотання про продовження строку запобіжного заходу до ОСОБА_7 у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку. В обґрунтування клопотання зазначив, що наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на свідків та потерпілих, вчинення інших кримінальних правопорушень. Просив врахувати, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 346 від 23.11.2023, проведеним Закарпатською філією судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», ОСОБА_7 страждає психічним захворюванням у вигляді параноїдальної шизофренії безперервно-прогресивного типу перебігу з дефектом особистості. По психічному стану ОСОБА_7 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння і не може у теперішній час. ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру - лікування у

-2-

спеціалізованому закладі з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом, а тому інший запобіжний захід буде недостатньо ефективним для запобігання вищевказаним ризикам.

Ухвала суду мотивована тим, що при вирішенні питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у виді поміщення ОСОБА_7 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України та встановлених під час досудового розслідування слідчим суддею при обрані запобіжного заходу, а також при продовженні строку запобіжного заходу та його зміні. Підстави, за яких слідчим суддею було застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід, а також обставини, які при цьому враховувались, не змінились, а ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати. На даній стадії розгляду клопотання, обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку останнього, є виправданим, а тому підстав для його зміни чи скасування суд не вбачає. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що ОСОБА_7 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання, а також приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку останнього.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 вказує на необґрунтованість та незаконність ухвали суду, просить її скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту. Стверджує, що підозра ОСОБА_7 є необґрунтованою, зібрані стороною обвинувачення докази - недопустимими, а затримання ОСОБА_7 було безпідставним та незаконним і відбулося з грубим порушенням прав ОСОБА_7 , у тому числі і права на захист. Висновок судово-психіатричного експерта № 346 від 23.11.2023 є недопустимим доказом, оскільки експертиза проведена без участі ОСОБА_7 , така призначена постановою слідчого, однак ОСОБА_7 не надавав згоди на її проведення. При цьому, експерти Закарпатської філії судових експертиз ДУ «ІСП МОЗ» вийшли за межі постановлених слідчим питань. ОСОБА_7 більше дев`яти місяців перебуває в психіатричному закладі з суворим наглядом на підставі висновку судово-психіатричної експертизи, зробленої без будь-якої правової підстави, тобто всупереч нормам права, у зв`язку з чим підданий безпідставному катуванню та нелюдському поводженню, у тому числі такому, що принижує його гідність. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 22.04.2024 у даному кримінальному провадженню призначено судово-психіатричну експертизу, встановлено строк її виконання до 19.06.2024, однак станом на 23.07.2024 така не проводиться. Судовий розгляд проводиться без участі законного представника, тобто відбувається в загальному порядку як до осіб, які повністю усвідомлюють значення своїй дій та можуть керувати ними, що і свідчить про те, що ОСОБА_7 не є психічно-хворим. Відомостей про наявність чи відсутність у ОСОБА_7 стану неосудності чи факту, що після вчинення злочинних дій ОСОБА_7 захворів на психічну хворобу, матеріали кримінального провадження не містять, а тому в силу ст. 503 КПК України, сторона обвинувачення не могла звертатися з клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру, а відтак застосування та продовження строку дії запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги є свавільним, незаконним та таким, що суперечить вимогам ст. 503, 508, 509 КПК України. Сторона захисту зобов`язується забезпечити явку ОСОБА_7 на амбулаторну судово-психіатричну експертизу, яка відповідно до

-3-

листа Дніпровської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» від 23.07.2024 № 729, буде проведена 16.09.2024 з 09 по 13 год 30 хв. При цьому, матеріали кримінального провадження містять заяву дідуся ОСОБА_7 - ОСОБА_10 , в якій зазначено місце реєстрації їх проживання, в якій останній просить суд передати онука під опіку і буде проживати за адресою АДРЕСА_2 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, думку прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали контрольного провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що на розгляді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 345 КК.

Прокурором було подано клопотання про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Суд першої інстанції, задовольняючи дане клопотання, виходив з того, що продовжують існувати передбачені ст. 177 КПК ризики, а саме: переховування від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих, вчинення іншого кримінального правопорушення. А тому, слід продовжити застосування до ОСОБА_7 даного запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

При цьому, виходячи з положень ч. 3 ст. 508 КПК України, застосування вищевказаних запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Крім того, під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу суд, крім наявності зазначених у ст. 177 КПК України ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст. 178 цього Кодексу обставини.

Також розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

-4-

На переконання апеляційного суду, рішення про продовження запобіжного заходу у виді поміщення ОСОБА_7 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що такі не зменшилися та продовжують існувати, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на свідків та потерпілих, вчинення іншого кримінального правопорушення, і для їх запобігання необхідно продовжити строк поміщення ОСОБА_7 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, щодо якого вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру.

З матеріалів провадження вбачається, що підставою для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, стала наявність ризиків того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків і потерпілих та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що на час вирішення питання про продовження строку поміщення ОСОБА_7 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, зазначені ризики не відпали і не зменшились.

Зокрема, на підтвердження існування вказаних ризиків свідчать ті обставини, що ОСОБА_7 інкримінується вчинення нетяжкого злочину, яке становить підвищений ступінь суспільної небезпеки, та за яке передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк. Крім того, матеріали контрольного провадження не містять відомостей про наявність у ОСОБА_7 місця роботи та постійного законного джерела доходу, він є неодруженим, що в своїй сукупності свідчить про відсутність у нього міцних та сталих соціальних зв`язків.

Також встановлено, що відповідно до висновку № 346 судово-психіатричного експерта Закарпатської філії судових експертиз державна установа «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» від 23.11.2023, ОСОБА_7 страждає психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії безперервно-прогредієнтного тип перебігу з дефектом особистості. По стану здоров`я ОСОБА_7 не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, так і у теперішній час та потребує застосування примусових заходів медичного характеру - примусового лікування у спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Отже, беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів уважає, що судом першої інстанції цілком обґрунтовано продовжено запобіжний захід у виді поміщення ОСОБА_7 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку. Таке рішення суду відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та забезпечує стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, продовження такого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя.

-5-

З огляду на зазначене, твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, є непереконливими.

Всупереч протилежним доводам захисника, лише сама наявність у особи психічного захворювання, не була єдиною підставою для продовження строку, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 508 КПК України запобіжного заходу, натомість судом першої інстанції враховано сукупність усіх встановлених у даному кримінальному провадженні обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку поміщення ОСОБА_7 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

На переконання колегії суддів, застосування до ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде відповідати регламентованій законом меті таких заходів, а також характеру і ступеню суспільної небезпечності діяння, вчинення якого інкримінується ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги про недоведеність суспільної небезпеки ОСОБА_7 не можуть вважатися обґрунтованими з огляду на висновок № 346 судово-психіатричного експерта Закарпатської філії судових експертиз державна установа «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» від 23.11.2023 та характер встановленого у ОСОБА_7 хронічного психічного захворювання. При цьому будь-яких даних про те, що на даний час психічний стан ОСОБА_7 стабілізувався або покращився і він не є небезпечним для оточуючих, суду не надано.

Колегія судів не перевіряє доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри та незаконне затримання ОСОБА_7 , а також про недопустимість висновку експертизи № 346, оскільки суд апеляційної інстанції не повинен дублювати повноваження суду першої інстанції і може перевірити вищевказані доводи тільки під час оскарження остаточного рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційний суд, позбавлений можливості надати оцінку сукупності доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, об`єктивно встановити стадію судового провадження, на якій знаходиться розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, визначити ступінь готовності суду ухвалити остаточне рішення по кримінальному провадженню та обсяг дій, які необхідно виконати суду до завершення судового розгляду кримінального провадження та встановити причини тривалого розгляду кримінального провадження з урахуванням процесуальної поведінки сторін протягом розгляду кримінального провадження.

Колегія суддів приймає до уваги те, що на стадії судового розгляду кримінального провадження суд першої інстанції самостійно вирішує питання про застосування чи продовження особі запобіжного заходу з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, яка дозволить розглянути кримінальне провадження у розумні строки.

При цьому, колегія суддів також зазначає, що на цій стадії судового розгляду (вирішення питання щодо запобіжного заходу на час судового провадження), як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій обвинуваченого, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Наявність заяви дідуся ОСОБА_7 - ОСОБА_10 , в якій зазначено місце реєстрації їх проживання, в якій останній просить суд передати онука під опіку і буде проживати за адресою АДРЕСА_2 , на яку посилається сторона

-6-

захисту, не може бути беззаперечним стримуючим фактором подальшої належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 та, за встановлених обставин, не дає законних підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді передання на піклування близьким родичам з обов`язковим лікарським наглядом.

З урахуванням наведеного вище, як такі, що жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність на даний момент продовження ОСОБА_11 строку запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, апеляційний суд не бере до уваги та визнає непереконливим й інші доводи апеляційної скарги, у тому числі й про те, що сторона захисту зобов`язується забезпечити явку ОСОБА_7 на амбулаторну судово-психіатричну експертизу, яка відповідно до листа Дніпровської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» від 23.07.2024 № 729 буде проведена 16.09.2024 з 09:30 по 13:30, а також про те, що судовий розгляд проводиться без участі законного представника, тобто відбувається в загальному порядку як до осіб, які повністю усвідомлюють значення своїй дій та можуть керувати ними, що і свідчить про те, що ОСОБА_7 не є психічнохворим.

Тому, вимоги апеляційної скарги про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту не можуть бути задоволені.

Колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу ОСОБА_7 за наслідками апеляційного розгляду.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі не вказується в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1, 508КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.07.2024, щодо ОСОБА_9 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді