Справа № 215/3479/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 4 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 25.06.2024 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, ОСОБА_4 , продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 23.08.2024 р..

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в зв`язку з призначенням слідуючого судового засідання за межами його дії.

Обвинувачений заперечує проти клопотання прокурора, так як він не буде ні на кого впливати, не працює бо травмований, переховуватися не має наміру і можливості, так як в Україні воєнний стан. Просить змінити тримання під вартою на домашній арешт або застосувати заставу.

Захисник ОСОБА_5 заперечує проти клопотання прокурора, так як ризики не підтверджені доказами, а є лише припущенням прокурора, тримання під вартою тривалий час, фактично 2 роки, виключає такий ризик як переховування. Просить зінити запобіжний захід на домашній арешт, або зменшити заставу до мінімального розміру.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, попередню ухвалу суду від 25.06.2024 р., вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, виходячи і слідуючого.

Дійсно, згідно ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього кодексу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується в тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного (обвинуваченого); міцність його соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; постійного місця роботи, навчання; репутація, його майновий стан; наявність судимостей; повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (обвинувачується) особа.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, повинно містити в тому числі виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечує особам, яким обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а також і мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою. При цьому рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватися на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд має з`ясувати можливість застосування до особи, яка тримається під вартою, будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

Суд вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України.

Тобто, оскільки обставини, на які посилався суд при обранні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовженні строку його дії та на які посилається прокурор не змінилися, суд вважає, що інший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як він раніше судимий, не є інвалідом, або особою похилого віку, за станом здоров`я утримуватися в слідчому ізоляторі може, обвинувачується у тому, що вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі, на момент взяття під варту офіційно не працював, тому він може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, що може підлягати допиту в суді, вчинити інше кримінальне правопорушення, чим перешкоджати кримінальному провадженню, яке є суспільним інтересом, що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім цього, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вказані ризики, на які посилався слідчий суддя при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та суд при продовженні строку його дії, а також посилається прокурор у клопотанні, продовжують існувати та не зменшилися.

Сама по собі наявність обіцянки обвинуваченого, що він не буде здійснювати впливу на учасників процесу, не має наміру та можливості переховуватися, так як в Україні діє воєнний стан та того, що він з-за травми не міг працювати офіційно, та тримається під вартою фактично 2 роки, не є підставою для відмови прокурору в клопотанні, або зміни запобіжного заходу на інший, непов`язаний з триманням під вартою.

Крім цього, вказівка відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, на можливість внесення застави та визначення її розміру, є неможливою, враховуючи обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення з застосуванням насильства, та те, що це передбачено п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України. Також про це свідчить ухвала від 17.08.2022 р. слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд вважає, що до можливої зміни кваліфікації дій обвинуваченого з виключенням ознаки застосування насильства до потерпілого, вказівка на застосування застави одночасно з запобіжним заходом тримання під вартою, не входить до компетенції місцевого суду, а відноситься до компетенції Апеляційного суду, при перегляді саме ухвали від 17.08.2022 р..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовільнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по 21.10.2024 р..

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з дня вручення її копії.

Суддя: