Справа № 353/721/24
Провадження № 1-кп/353/114/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Тлумацького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тлумач кримінальне провадження № 0000072, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого жителя АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, розлученого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, не працюючого, депутатом не обирався, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, військовозобов`язаного, громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 умисно спричинив середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому, тобто умисне тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Кримінальне правопорушення було вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_4 є рідним братом ОСОБА_5 і вони разом проживають у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, тобто перебувають у сімейних відносинах.

21.06.2024 року, приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_4 та його рідний брат ОСОБА_5 знаходились у житловому будинку за місцем їх спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час обіднього відпочинку на побутовому ґрунті між братами вини конфлікт, під час якого ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання щодо здоров`я потерпілого, наніс останньому декілька ударів руками та ногами по різних ділянках тіла, спричинивши ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянках обличчя, лівої руки та обох ніг. Після цього, продовжуючи свої насильницькі дії, ОСОБА_4 взяв до рук металеву совкову лопату та умисно наніс нею декілька ударів по лівій нозі ОСОБА_5 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої малогомілкової кістки в нижній третині без зміщення, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечним для життя в момент спричинення, вчинивши таким чином кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 122 КК України визнав повністю та підтвердив всі обставини, зазначені в обвинувальному акті. Зокрема ствердив, що проживає разом зі своїм братом ОСОБА_5 у будинку за адресою: АДРЕСА_1 . 21.06.2024 року , приблизно 14 год. 00 хв., між ним та братом виник конфлікт, оскільки брат прийшов додому в стані алкогольного сп`яніння. В ході конфлікту він наніс брату декілька ударів руками та ногами по різних ділянках тіла, а потім вдарив брата по нозі металевою совковою лопатою, спричинивши йому тілесні ушкодження. Ствердив, що щиро розкаявся, більше такого вчиняти не буде, просив його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має та просить не карати його суворо.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні за ч. 1 ст. 122 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду, в т.ч. потерпілий, також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченго є: щире каяття, визнання вини, сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, є нетяжким злочином. Також судом враховується індивідуальний ступінь кримінального правопорушення, спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого, а також особу обвинуваченого.

Так обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку в психіатричному кабінеті та на обліку у лікаря-нарколога, не працює, розлучений, має на утриманні одну неповнолітню дитину.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

У досудовій доповіді Івано-Франківського районного сектору № 5 філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області від 25.09.2024 року зроблено висновок, що, беручи до уваги середню ймовірність вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та середній рівень небезпеки, що становить обвинувачений для суспільства, його виправлення без ізоляції від суспільства можливе при покладенні на нього обов`язків, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 76 КК України.

В судовому засіданні прокурор просив визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік та, застосувавши ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання, встановивши іспитовий строк 1 рік та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене ч. 3 ст. 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З врахуванням вищенаведеного, позиції прокурора, потерпілого та обвинуваченого, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі, яке буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Проте суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без реального відбування покарання і до нього можливо застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку. При цьому суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 судом не встановлено.

Питання речових доказів суд вирішує керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України. Цивільний позов до обвинуваченого не пред`являвся.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 370, 373-375 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання - 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки протягом іспитового строку:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Після вступу вироку в законну силу речові докази по справі:

- металеву совкову лопату, яка зберігається в кімнаті речових доказів ВП № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського Апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вручити сторонам кримінального провадження копію вироку негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

ГоловуючийОСОБА_6