Справа № 188/950/23
Провадження № 1-кп/188/69/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі судді, що головує ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000047 від 15 березня 2023 року, стосовно ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 дистанційно,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом і проходячи її на посаді оператора-сапера відділення польового водопостачання інженерно-технічного взводу інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 15.03.2023 близько 18.35, перебуваючи на АДРЕСА_1 , на порушення вимог ст.ст. 3, 17, 28, 65, 68 Конституції України, ч.ч. 1, 2 ст. 1, ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 28-33. 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, із застосуванням зброї - гранати М-50 виробництва Фінляндії, будучи невдоволеним виконанням обов`язків з військової служби своїм начальником за посадою та званням - інженером групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_7 , а саме: виявленням порушень трудової дисципліни ОСОБА_3 , через що останнього притягнуто до відповідальності, вчинив погрозу заподіяння тілесних ушкоджень щодо начальника капітана ОСОБА_8 , що виразилось у киданні та розірванні гранати М-50 виробництва Фінляндії у напрямку капітана ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 405 КК України, - погроза заподіянням тілесних ушкоджень начальникові у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинена із застосуванням зброї, в умовах воєнного етану.

В судових засіданнях 18.07.2023 та 19.03.2024 обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні цього кримінального правопорушення не визнав повністю, пославшись на неправильну кваліфікацію його дій; не заперечуючи фактичних обставин, заявив, що ці дії він вчинив, протестуючи проти вимагання командирами з нього грошей за неповідомлення ВСП про перебування його у стані сп`яніння. Наміру налякати саме ОСОБА_7 він не мав. Від подальшого допиту ОСОБА_3 відмовився.

Потерпілий ОСОБА_7 21.11.2023 показав, що за посадою був інженером заступником командира групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 . Під час перебування в АДРЕСА_1 у березні 2023 року після шикування він мав тривалу розмову з ОСОБА_3 з приводу зловживання останнім алкогольними напоями, за що ОСОБА_3 притягувався до адміністративної та дисциплінарної відповідальності, втрачав значну частину його зарплати. Після цього приблизно о 19 годині потерпілий ішов по центральній вулиці села, почув шерхіт позаду себе, а потім пролунав вибух. Потерпілий неподалік знайшов ОСОБА_3 , який заперечував, що це він кинув гранату. Потім, коли приїхали поліцейські, ОСОБА_3 зізнався, що то він кинув гранату і видав ще одну гранату без запалу, яка була серед його речей. Діями ОСОБА_3 шкоди йому не завдано.

Свідок ОСОБА_9 30.01.2024 показав, що він як командир групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 особисто мав бесіду з ОСОБА_3 з приводу вживання останнім алкогольних напоїв та психотропних речовин. ОСОБА_3 неодноразово притягувався до відповідальності за перебування у стані сп`яніння. У стані сп`яніння ОСОБА_3 поводив себе агресивно, погрожував усім вбивством, наголошуючи, що він сапер, всіх підірве. Про те, що ОСОБА_3 15 березня 2023 року в с. Лозове Дніпропетровської області кинув гранату в бік ОСОБА_7 і того врятувало лише дерево, йому розповів сам капітан ОСОБА_7 . Очевидцем події свідок не був.

Свідок ОСОБА_10 30.01.2024 показав, що він сапер військової частини НОМЕР_1 . Проходив службу разом з ОСОБА_3 з 2022 року. 15 березня 2023 року свідок з командиром взводу ОСОБА_11 проживали в с. Лозове Дніпропетровської області. Увечері почули вибух. У будинок до них зайшов капітан ОСОБА_7 і повідомив, що на нього вчинив замах ОСОБА_3 , який кинув гранату. Свідок бачив воронку неподалік цього будинку.

Свідок ОСОБА_12 21.11.23 показав, що він є заступником командира роти з морально-психологічного забезпечення групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 . Десь 15 березня 2023 року, коли вони перебували у АДРЕСА_1 , приблизно о 19 годині йому зателефонував капітан ОСОБА_7 і повідомив про вибух гранати. Свідок приїхав на місце події. Там були ОСОБА_7 і ОСОБА_3 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Приїхали ВСП і поліція, оглянули місце події, знайшли запал і осколки від гранати біля деревини, оглянули речі ОСОБА_3 , де знайшли ще одну гранату. Деревина захистила ОСОБА_7 від осколків, інакше він міг отримати тілесні ушкодження. У цей день раніше із ОСОБА_3 проводили бесіду ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та свідок з приводу припинення зловживання ним спиртними напоями.

Свідок ОСОБА_11 19.03.2024 показав, що у березні 2023 року займав посаду командира взводу, виконувач обов`язків командира роти. ОСОБА_7 був заступником командира батальону. З ОСОБА_3 свідок служив з березня 2022 року. ОСОБА_3 був підпорядкований свідку. ОСОБА_3 порушував вимоги Статутів, порушував правопорядок, в тому числі вживав алкогольні напої, за що на нього складалися протоколи, які передавалися до Військової служби правопорядку. 15 березня 2023 року вони перебували у с. Лозове Петропавлівської громади Дніпропетровської області. Приблизно після 18 години проводилося вечірнє шикування особового складу, на якому були присутні ОСОБА_7 , свідок та інше керівництво. ОСОБА_3 не був у строю, лежав у ліжку у стані алкогольного сп`яніння і висловлював обурення тим, що його потурбували. ОСОБА_3 відвели в кімнату, де він давав пояснення. Свідок там не був і хто там ще був, не знає. Після шикування свідок знаходився в будинку, в якому проживав разом з ОСОБА_10 . ОСОБА_7 проживав трохи далі по тій же вулиці. Свідок і ОСОБА_10 чули "хлопок" на вулиці, але не звернули на нього уваги. Через деякий час у двері постукали. Це прийшов ОСОБА_7 , який був у шоковому стані і стверджував, що ОСОБА_3 кинув в його сторону гранату. Вони викликали поліцію і ВСП. Під час розмови з ними ОСОБА_3 все заперечував, але поліції зізнався, що це він кинув гранату. Вибухом було пошкоджено деревину та два автомобілі. Особисто свідку ОСОБА_3 не погрожував. Свідок ніяких протиправних дій стосовно ОСОБА_3 не вчиняв, гроші з нього не вимагав.

Вина ОСОБА_3 підтверджується також дослідженими судом письмовими доказами:

протоколом огляду місця події від 15.03.2023, під час якого було виявлено воронку від вибуху, пошкоджені осколками дерево, будинок та два автомобілі і вилучено запал від гранати М-50, з якого на липку стрічку знято відбиток пальця руки;

протоколом огляду від 16.03.2023 мобільного телефону марки «Redmi 9A», який добровільно надав обвинувачений ОСОБА_3 , і у якому мається відео з погрозами ОСОБА_3 , який тримав у руках гранату, ОСОБА_13 ;

протоколом від 30.05.2023 добровільної видачі обвинуваченим ОСОБА_3 мобільного телефону марки «Redmi 9A», у якому мається відео з мотивами дій ОСОБА_3 , що кидав гранату в командира;

протоколом слідчого експерименту від 16.03.2023 за участю потерпілого ОСОБА_7 , під час якого він показав, де він знаходився у момент, коли ОСОБА_3 кинув гранату і де він його знайшов після вибуху;

протоколом слідчого експерименту від 30.05.2023 за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , який показав, де він кинув гранату, щоб налякати, як він стверджував, командира свого взводу ОСОБА_11 , який нібито вимагав з нього гроші за неповідомлення про вживання ОСОБА_3 алкогольних напоїв;

висновком судової трасологічної експертизи № СЕ-19/104-23/10673-Д від 05.04.2023, яким підтверджено, що на запалі від гранати, вилученому 15.03.2023 при огляді місця події, виявлено слід середнього пальця лівої руки ОСОБА_3 ;

висновком судової вибухо-технічної експертизи № СЕ-19/104-23/11247-ВТХ від 21.03.2023, згідно з яким на місці події мав місце вибух бойового припасу, для здійснення якого було використано ручну осколкову гранату М-50 промислового виготовлення, яка відносилася до категорії бойових припасів.

Дослідивши надані стороною обвинувачення належні і допустимі докази у їх достатній кількості, суд поза розумним сумнівом дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому діяння доведена, кваліфікація його дій є правильною за ч. 4 ст. 405 КК, - погроза заподіянням тілесних ушкоджень начальникові у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинена із застосуванням зброї, в умовах воєнного етану.

Суд не погоджується із позицією сторони захисту, що правильною є попередня кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 296 КК України, а оскільки прокурор не бажає змінити обвинувачення, то обвинуваченого слід виправдати. Суд вважає, що мотивом дій ОСОБА_3 був не хуліганський, а невдоволення ОСОБА_14 правомірними службовими діями його начальників, а метою - залякати їх, про що він записав відео, знайдене у його телефоні. Наявність у ОСОБА_3 невдоволення діями своїх начальників за вжиття ними заходів по виявленню його протиправної поведінки та притягнення його до адміністративної та дисциплінарної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень підтверджується протоколами про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтями 172-11, 173 та 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наказами командира військової частини НОМЕР_1 про невиплату ОСОБА_3 премій, довідками про нарахування та виплату ОСОБА_3 заробітної плати за період з січня 2022 року до квітня 2023 року, внаслідок чого він втратив значну частину грошових виплат, передбачених контрактом, укладеним ОСОБА_3 у 2021 році. Свідок ОСОБА_9 наголошував, що ОСОБА_3 вважав винними у втраті ним частини грошового забезпечення не себе, а командирів, які, на переконання ОСОБА_3 , занадто прискіпливо ставилися до нього і висловлював їм неодноразові погрози. На думку суду, для кваліфікації дій ОСОБА_3 не має значення на кого з командирів була спрямована його погроза, реалізована шляхом кидання гранати, оскільки всі допитані свідки, крім ОСОБА_10 , підтвердили, що вживали заходів по припиненню та попередженню протиправних дій ОСОБА_3 , зокрема, перебування його у стані сп`яніння під час виконання обов`язків військової служби в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 405 КК, є умисним військовим злочином, а згідно зі ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, проходить військову службу за контрактом, по службі характеризується негативно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, безальтернативний характер санкції ч. 4 ст. 405 КК України, суд призначає покарання у виді позбавлення волі.

Строк відбування покарання необхідно рахувати з моменту затримання ОСОБА_3 16 березня 2023 року.

Враховуючи, що ухвалою слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2023 року ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід попереднє ув`язнення зарахувати у строк покарання день за день.

Підстав для зміни або скасування обраного обвинуваченому запобіжного заходу не вбачається, його слід продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів.

Майнова шкода злочином не завдана.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати на проведення судової трасологічної експертизи № СЕ-19/104-23/10673-Д від 05.04.2023 в розмірі 1 132 грн 68 коп. та на проведення судової вибухо-технічної експертизи № СЕ-19/104-23/11247-ВТХ від 21.03.2023 в розмірі 755 грн 12 коп. слід стягнути з обвинуваченого.

Речові докази спусковий важель запалу гранати М-50, фрагменти гранати М-50 у пакеті АВ 1010445, що згідно з квитанцією № 158 зберігаються у камері зберігання речових доказів ВП № 4 Синельниківського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області, слід знищити.

Речовий доказ одну липку стрічку зі слідом папілярного візерунку слід залишити у матеріалах кримінального провадження, де вона зберігається.

Арешт речового доказу - мобільного телефону марки «Redmi 9A» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 в чохлі рожевого кольору з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_4 , накладений ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2023 року, необхідно скасувати і повернути цей речовий доказ власнику ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, ст. ст. 369-371, 373-374, 392-395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 16 березня 2023 року.

Зарахувати ОСОБА_3 строк тримання під вартою з 16 березня 2023 року до набрання вироком законної сили день за день.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на проведенняґ судової трасологічної експертизи № СЕ-19/104-23/10673-Д від 05.04.2023 в розмірі 1 132 (одна тисяча сто тридцять дві) грн 68 коп. та на проведення судової вибухо-технічної експертизи № СЕ-19/104-23/11247-ВТХ від 21.03.2023 в розмірі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) грн 12 коп.

Речові докази спусковий важель запалу гранати М-50, фрагменти гранати М-50 у пакеті АВ 1010445, що згідно з квитанцією № 158 зберігаються у камері зберігання речових доказів ВП № 4 Синельниківського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області, знищити.

Речовий доказ одну липку стрічку зі слідом папілярного візерунку залишити у матеріалах кримінального провадження, де вона зберігається.

Скасувати арешт речового доказу - мобільного телефону марки «Redmi 9A» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_4 , накладений ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2023 року.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Redmi 9A» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_4 , який у сейф-пакеті ДБР № НОМЕР_5 зберігається у камері зберігання речових доказів ТУ ДБР у м. Полтаві, повернути власнику ОСОБА_3 .

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення вироку судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1