Справа № 190/2052/24
Провадження №1-в/190/279/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. П`ятихатки справу за клопотанням засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання в Державній установі «П`ятихатська виправна колонія №122»,

про приведення вироку у відповідність до нового закону,-

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить вирішити питання щодо декриміналізації його діяння за вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 28.09.2020 року на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року (далі за текстом Закон № 3886-ІХ).

Представник Державної установи «П`ятихатська виправна колонія (№122)» та засуджений в судове засідання, проведення якого було призначене в режимі відеоконференції з Державною установою «П`ятихатська виправна колонія № 122», не з`явились, про місце та час слухання справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи без їхньої участі, подання підтримали та просять його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив привести вирок у відповідність до вимог діючого законодавства.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, судом встановлено наступне.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

З матеріалів особової справи ОСОБА_4 вбачається, що він відбуває покарання за вироком суду в ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)», що надає П`ятихатському районному суду право розглянути подане ним клопотання.

Судом встановлено, що:

1) Вироком Дніпровського апеляційного суду від 07.10.2019, ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст.309, ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі. Цим вироком ОСОБА_4 засуджений зокрема за вчинення крадіжки, що спричинила потерпілому матеріальної шкоди на суму 5652,84 грн.

2) Вироком Центрально-міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.11.2019, ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 307, ч.2 ст.311 КК України до 6 років позбавлення волі, остаточне покарання призначено у відповідності до ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання, покарання призначеного за вироком Дніпровського апеляційного суду від 07.10.2019 та визначено до відбуття 6 років 4 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна .

3) Вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 28.09.2020 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2, ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі. Цим вироком ОСОБА_4 засуджений за вчинення крадіжок, які вчинялись ним протягом 2019 року, що спричинили потерпілим матеріальної шкоди на суму 5868,22, грн., 14174,88 грн., 2225 грн., 3910,56 грн., 5376,60 грн., 8542,92 грн., 1008 грн., 2000 грн., 4954,7 грн., 3549,75 грн. Остаточне покарання ОСОБА_4 призначено на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком, покаранням призначеним за вироком Центрально-міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.11.2019, та призначено до відбуття 6 років 4 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон № 3886-ІХ, який набув чинності 09 серпня 2024 року.

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст.190, ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

На переконання суду, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Неоподатковуваний мінімум в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу, для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімума доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2019 року, ця сума становила 1921 грн.

Отже враховуючи, що ОСОБА_4 згідно вироку Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 28.09.2020 року завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_5 на суму 1008 грн., тобто меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки, його дії необхідно перекваліфікувати за даним епізодом з ч.3 ст.185 КК України на ч.1 ст.162 КК України.

При цьому, за іншими епізодами крадіжок матеріальна шкода заподіяна кожному з потерпілих перевищує два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжок.

За таких обставин, клопотання засудженого ОСОБА_4 є таким, що підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 щодо декриміналізації його діяння за вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 28.09.2020 року, - задовольнити частково.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_4 за вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 28.09.2020 року по епізоду викрадення майна ОСОБА_5 , з ч.3 ст.185 КК України на ч.1 ст.162 КК України та призначити покарання за дане кримінальне правопорушення у виді 2 (двох) років обмеження волі.

В іншій частині вирок Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 28.09.2020 року стосовно ОСОБА_4 , залишити без змін.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим у той же термін після отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1