Справа № 466/8410/24
Провадження № 1-кп/466/730/24
У Х В А Л А

14 жовтня 2024 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :

В процесі розгляду Шевченківським районним судом м. Львова обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0000567 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України , від прокурора поступило клопотання про продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зазначає, що в інший спосіб неможливо забезпечити його належну процесуальну поведінку , так як процесуальні ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися при застосуванні до обвинуваченого даного виду запобіжного заходу і його продовженні, на час розгляду зазначеного кримінального провадження у суді не відпали , не зменшилися й виправдовують тримання ОСОБА_4 під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання з підстав, наведених у зверненні.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначивши, серед іншого, що вказані в клопотанні прокурора ризики, не доведені та необґрунтовані матеріалами, а тому з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, просили обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час, за адресою проживання його батьків. У разі, якщо суд прийде до переконання про необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили зменшити розмір застави, що є для обвинуваченого непомірним.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника ОСОБА_5 , дослідивши матеріали судового провадження , дійшов наступного висновку.

Відповідно до чч. 1, 2 ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Як передбачено ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

На даному етапі розгляду кримінального провадження суд не вправі визнавати особу винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, водночас суд доходить висновку, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України , у клопотанні прокурора є обґрунтованою і достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Суд також враховує, що за своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій, перелік яких визначений ч.1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах про ймовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у один із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, виходячи з ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Суд також ураховує, що згідно з положенням ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики ЄСПЛ обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів.

На думку суду, продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, в даному випадку, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

На виконання вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом. Застава і є тим альтернативним запобіжним заходом, який слід застосувати до обвинуваченого для забезпечення його належної процесуальної поведінки. Розмір такої було визначено судом та на даний час відсутні підстави для його зменшення.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що клопотання прокурора підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 376 КПК України, суд,-

постановив :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому за ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою , строком на 60 днів до 13 грудня 2024 року включно.

У відповідності до положень ст. ст. 182, 183 КПК України, визначити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в межах 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (3028,00грн.), що становить 151 400,00 грн.

У разі внесення застави у вищевказаному розмірі крім обов`язків обвинуваченого, визначених ст.42 КПК України, встановити обвинуваченому ОСОБА_4 такі обов`язки:

- не відлучатись з м.Львова без дозволу прокурора чи суду;

- повідомляти прокурора або суд про зміну місця свого проживання та роботи;

- утримуватись від спілкування з свідками, експертами у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду з України і в`їзду в Україну.

Строк дії ухвали в частині виконання обов`язків два місяці.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 .

На ухвалу протягом семи діб з дня виготовлення повного тексту може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 16 жовтня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1