УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0001430 від 19.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001430, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що близько 21:58 год., 19 серпня 2024 року відповідно до розстановки сил та засобі УПП у Вінницькій області ДПП з 21 год. 00 хв. 19.08.2024 до 09 год. 00 хв. 20.08.2024 було сформовано автомобільний патруль для забезпечення охорони громадської безпеки та порядку з позивним Юнкер Т 1 у складі старшого сержанта поліції ОСОБА_8 та сержанта ОСОБА_9 , які згідно з ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» є працівниками правоохоронного органу, та відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію України», виконували обов`язки із забезпечення охорони громадської безпеки на території м. Вінниці.

Так, 19.08.2024 близько 21 год. 58 хв. перебуваючи по вулиці Пирогова, що в м. Вінниці було помічено транспортний засіб марки «ВАЗ» моделі «2108» з держаним номерним знаком НОМЕР_1 у корпусі білого кольору, який зухвало рухався в напрямку вулиці Пирогова з видимими ознаками технічної несправності, а саме непрацюючий задній правий габарит в темну пору доби, після чого екіпажом Юнкер Т 1 було здійснено спробу зупинити даний транспортний засіб шляхом світлового та звукового сигналу службового транспортного засобу марки «Toyota Prius» з держаним номерним знаком НОМЕР_2 на синьому фоні та водій автомобілю марки «ВАЗ» моделі «2108» з держаним номерним знаком НОМЕР_1 здійснив короткочасну зупинку після якої продовжив рух на заборонений червоний сигнал світлофору тим самим наражаючи оточуючих на небезпеку, де здійснив екстрений поворот в напрямку вулиці Блока, що в м. Вінниці та був заблокований службовим автомобілем марки «Toyota Prius».

В подальшому старший сержант ОСОБА_8 , вийшовши з службового транспортного засобу, направився до заблокованого автомобілю марки «ВАЗ», а саме до передньої водійської двері відчинивши яку намагався дістати водія даного транспортного засобу ОСОБА_6 у якого виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та залишення місце вчинення правопорушення, реалізовуючи який, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники поліції, умисно ввімкнув задній хід автомобіля на натиснув на педаль чим збив з ніг працівника поліції ОСОБА_8 .

Після чого, оцінивши ситуацію старшим наряду Юнкер 1 Т ОСОБА_9 було прийнято рішення про застосування табельної вогнепальної зброї відповідно до ст. 46 ЗУ «Про Національну поліцію» та здійснив постріли в ділянку коліс для зупинення транспортного засобу шляхом його пошкодження.

Згідно виписки № 16436 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_8 встановлено діагноз - розтягнення та перенапруження передньої хрестоподібної зв`язки колінного суглобу, розрив передньої хрестоподібної зв`язки лівого колінного суглобу.

«20» серпня 2024 встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст.ст. 42, 276, 277 та 278 КПК України, повідомлено: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець АДРЕСА_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , громадянину України, раніше не судимий, про те, що він підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення повністю підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме:

?Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.08.2024;

?Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ;

?Протоколом пред`явлення для впізнання з потерпілим ОСОБА_8 ;

?Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

?Протоколом пред`явлення для впізнання з свідком ОСОБА_9 ;

?Протоколом огляду місця події від 20.08.2024;

?Протоколами допитів свідків;

?Протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України;

?та іншими матеріалами кримінального провадження.

Підставою для обрання вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, окрім наявності вищевказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, стали наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину та усвідомлення невідворотності настання кримінальної відповідальності.

Також, той факт, що останній, обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, дає підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконанню підозрюваним ОСОБА_6 покладених обов`язків.

Наразі наявні реальні ризики переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування, вчинення ним незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення ним інших кримінальних правопорушень та перешкоджання таким чином кримінальному провадженню.

За таких обставин та беручи до уваги, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам, слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав думку захисника, вину визнав.

Слідчий суддя, вислухавши думку підозрюваного та його захисника, прокурора, дослідивши матеріали клопотання слідчого, матеріали кримінального провадження, характеризуючі дані підозрюваного, прийшов до наступного висновку.

У провадженні слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001430, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

В межах вказаного провадження ОСОБА_6 20.08.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України обґрунтована. Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання та доведена прокурором при розгляді даного клопотання.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зокрема ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді обмеження або позбавлення волі на строк до 5 років.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, ОСОБА_6 не одружений, утриманців немає, не працевлаштований, тобто відсутні соціальні стримуючі фактори, а тому існує високий ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи, що підозрюваному відомі персональні дані свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до переконання, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на вказаних осіб, шляхом проведення зустрічей з ними, спонуканням до зміни показів з метою надання останніми показань, які є вигідними саме для підозрюваного, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що кримінальне провадження перебуває на початковій стадії, продовжується відшукання речових доказів, без застосування дієвого запобіжного заходу, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та доведення вини останнього, а також перешкоджати здійсненню належного досудового розслідування.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 раніше не судимий, вину визнає, співпрацює зі слідством. Разом з тим, це не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини на даний час не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.

На момент розгляду клопотання відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_6 в умовах СІЗО при ДУ «Вінницька УВП (№ 1)», зокрема, за станом здоров`я, сторонами не надано, тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження. Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, які вказані слідчим та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним. Інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Таким чином, враховуючи обставини справи, а саме умисний мотив на заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, в період дії воєнного стану, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, особу підозрюваного, його відношення до вчиненого правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_6 на даному етапі досудового розслідування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на 60 днів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання особи, тобто з 19.08.2024 по 17.10.2024 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя