Провадження № 1-кп/712/834/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000173 від 24.04.2023, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Заліське, Тальнівського району, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , одруженого, маючого на утриманні дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23.09.2022 начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 , з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу, здійснено призов ОСОБА_4 на військову службу за призовом під час мобілізації та направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

23.09.2022 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 , та згідно наказу командира військової частини від 23.09.2022 №305 старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду кулеметника відділення охорони взводу охорони 1164 роти охорони військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992, з 23.09.2022 ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця, і у подальшому почав проходити військову службу за призовом під час мобілізації, у зв`язку з чим повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, та ст.ст.1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

В подальшому, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.02.2023 №51, ОСОБА_4 вибув для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_2 та військової частини НОМЕР_3 , яка дислокується у АДРЕСА_3 .

07.03.2023 ОСОБА_4 вибув у відрядження з військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 , куди повинен був прибути 08.03.2023.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді кулеметника відділення охорони взводу охорони 1164 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з мотивів тимчасово не виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, у порушення вимог ст.ст.11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 08.03.2023 не з`явився вчасно без поважних причин на службу з відрядження в умовах воєнного стану до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_4 , та проводив час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки, 08.04.2023 не прибув до розташування військової частини та приступив до виконання службових обов`язків.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, він же, проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді кулеметника відділення охорони взводу охорони 1164 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , 07.05.2023 не пізніше 08 год. 00 хв., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, діючи з прямим умислом, з мотивів тимчасово не виконувати обов`язки військової служби, та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_4 , та проводив час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, і не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки, 02.10.2024 не був доставлений військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_6 до Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що розташовується за адресою: АДРЕСА_5 .

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні ОСОБА_4 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав в повному обсязі та підтвердив обставини вчинення кримінальних правопорушень, викладені в обвинувальному акті, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій. ОСОБА_4 показав, що 08.03.2023 він не з`явився вчасно без поважних причин на службу з відрядження до військової частини НОМЕР_1 , та проводив час на власний розсуд; 08.04.2023 самостійно прибув до розташування військової частини та приступив до виконання службових обов`язків. Крім того, ОСОБА_4 показав, що 07.05.2023 він самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з недостатнім розміром виплачуваного грошового забезпечення та необхідністю утримувати сім`ю. Цей час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. 02.10.2024 ОСОБА_4 був доставлений до Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві. Обвинувачений зазначив, що він щиро розкаюється у вчиненому, та має намір продовжити проходити військову службу в Збройних Силах України.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. В порядку ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 . Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.5 ст.407 КК України, а саме: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану; та самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується положеннями ст.ст.65-67 КК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи вид та міру покарання суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що скоєні злочини, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

У зв`язку із набранням 27 січня 2023 року чинності Законом України від 13.12.2022 №2839-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» посилено кримінальну відповідальність за вчинення військових кримінальних правопорушень, та обмежено застосування ст.ст.69, 75 КК України у випадках засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене ст.407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці. Тобто, вказаний Закон вносить зміни до статей 69 та 75 Кримінального кодексу і виключає можливість призначення більш м`якого покарання та звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, враховуючи те, що в умовах воєнного стану обвинуваченим ОСОБА_4 було вчинено кримінальні правопорушення, передбачені ч.5 ст.407 КК України, відсутні правові підстави застосування положень ст.69 та ст.75 КК України.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості та обґрунтованості покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах, установлених санкцією ч.5 ст.407 КК України, у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, вироком Зборівського районного суду Тернопільської області суду від 05.02.2024 затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 07.03.2023 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000041 від 24.02.2023; визнано винним ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України, призначено йому покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на один рік, та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 31.10.2024 ОСОБА_4 звільнено від покарання у виді 5 років позбавлення волі, призначеного вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 05.02.2024 за ч.4 ст.185 КК України, в зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Враховуючи вищевикладене, суд не враховує покарання за вироком Зборівського районного суду Тернопільської області суду від 05.02.2024.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, необхідно зарахувати у строк покарання, призначеного за даним вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з 02.10.2024 до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Майнова шкода кримінальними правопорушеннями не завдана.

Цивільний позов у кримінальному провадженню не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 376, 394, ч.15 ст.615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати у строк покарання, призначеного за даним вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з 02.10.2024 до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1