Провадження № 11-кп/824/5823/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 23.10.2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121КК України.

Під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування та продовження цього виду запобіжного заходу. Зокрема, перебуваючи під дією більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, обвинувачений може: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя особи, що може свідчити про схильність обвинуваченого до вчинення дій насильницького характеру, зокрема, і до інших учасників кримінального провадження. Прокурор просив врахувати, що ОСОБА_6 є військовослужбовцем військової служби за призовом на час мобілізації, на особливий період, що обумовлює ймовірність вчинення ним військового кримінального правопорушення, пов`язаного з ухиленням від виконання обов`язків військової служби, у разі переховування ним від органу досудового розслідування та/або суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Разом з тим прокурор зазначив, що відносно ОСОБА_6 у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за ч. 2 ст. 296 КК України, яке зупинене і не розглянуто по суті, а за фактом підробки документів Синельниківським РУП ГУНП в Дніпропетровські області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000147 від 12.10.2023, до вчинення якого може бути причетний ОСОБА_6 . Крім того, прокурор просив не визначати обвинуваченому розмір застави, з огляду на положення п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину, який вчинено із застосуванням насильства.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2024 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 21 грудня2024 року включно.

Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченогопід вартою, зазначив, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання на строк до 8 років позбавлення волі, а також враховано характер та обставини вчинення інкримінованого йому злочину, який вчинений військовослужбовцем в умовах воєнного стану та спричинив тяжке тілесне ушкодження людини, обвинувачений не одружений, не має міцних соціальних зв`язків. Судом також враховано особу обвинуваченого, який раніше не судимий, приймав участь у бойових діях в Херсонській області, має визначене місце проживання, однак ризик переховування від суду з огляду на можливість призначення йому покарання у випадку встановлення його вини, а також ризик незаконно впливати на потерпілого та свідків, які не допитані, також судом враховано існування відносно ОСОБА_6 інших кримінальних проваджень, свідчить про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить ухвалу суду скасувати та відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 .

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на наявність процесуальних порушень, допущених судом під час розгляду клопотання прокурора, та зазначає, що ухвала суду не містить обставин про не зменшення ризиків або наявність нових ризиків відносно обвинуваченого, а також посилається на порушення права особи на справедливий суд та безсторонність, оскільки суддею акцентується увага на обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину саме військовослужбовцем, а часткове визнання обвинуваченим своєї вини, що потягло обрання загального порядку дослідження доказів, свідчить про порушення принципу змагальності.

Також зазначає, що ухвала суду не містить обгрунтувань неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання ризику переховування від суду.

Відповідно до вимог ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Захисник та прокурор про час та місце апеляційного розгляду повідомлені, особистих клопотань про розгляд апеляційної скарги за їх участю до суду апеляційної інстанції не надходило. Обвинувачений ОСОБА_6 заявив про те, що під час розгляду апеляційної скарги не бажає участі захисника.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, який підтримав вимоги апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для подальшого його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_6 на час судового розгляду.

Як випливає із змісту ухвали про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України, та ухвалив судове рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Посилання захисника на відсутність обгрунтувань неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання ризику переховування від суду, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом першої інстанції надано оцінку кожному із заявлених прокурором ризиків та підтверджено їх існування та суд прийшов до висновку про наявність підстав для продовження дії саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Є безпідставними доводи апеляційної скарги про порушення права на захист обвинуваченого у зв`язку з неотриманням його захисником Швачком копії клопотання прокурора , оскільки його інтереси представляли ще два захисника, які висловлювали думку про доводи клопотання прокурора, здійснюючи захист обвинуваченого.

Доводи захисника на порушення права на справедливий суд, оскільки судом акцентовано на статус обвинуваченого, який є військовослужбовцем, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки ОСОБА_6 дійсно є військовослужбовцем, однак вказаний статус не свідчить про порушення безсторонності суду.

Посилань на інші обґрунтовані доводи , які б свідчили про необхідність скасування рішення суду, апеляційна скарга не містить.

Відтак, колегія суддів вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

За таких обставин ухвала суду є законною.

Керуючись ст.ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2024 року про продовження строку тримання під вартоюОСОБА_6 - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: