ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро в режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000573 від 13.11.2022 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Кожба Глодянського району Молдова, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, з середньою-спеціальною освітою, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, номер обслуги 2-го гранотометного відділення гранатометного взводу 3-го механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 , солдат, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю: прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

передставника потерпілої - ОСОБА_15 , захисників-адвокатів - ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , обвинуваченого - ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який в подальшому продовжений.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Поряд із цим, відповідно до ст.ст. З, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №132 від 21 серпня 2022 року, солдата ОСОБА_4 , призначено на посаду номера обслуги 2-го гранатометного відділення гранатометного взводу 3-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Крім того, у військовій частині НОМЕР_1 разом з солдатом ОСОБА_4 проходив військову службу і солдат ОСОБА_18 .

Згідно з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №213 від 08 листопада 2022 року, солдата ОСОБА_18 , призначено на посаду кухаря господарчого відділення взводу матеріального забезпечення механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 13, 14, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції України та інших законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, не допускати самому і стримувати інших військовослужбовців від негідних вчинків, бути дисциплінованими, зразками високої культури, скромності й витримки.

Крім того, являючись військовослужбовцем Збройних сил України, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 20, 21, 22, 22-1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України достеменно знав, що військовослужбовці мають право застосовувати спеціальні засоби, засоби і зичного впливу та зброю особисто або у складі підрозділу: для захисту свого здоров`я і життя, а також здоров`я і життя інших військовослужбовців і довільних осіб від нападу, якщо іншими способами й засобами захистити їх у даній ситуації неможливо та тощо.

Проте, в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив злочин проти життя та здоров`я особи при наступних обставинах.

12 листопада 2022 року у період часу з 20 год. 00 хв. по 21 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 , знаходився у дворі на території розташування гранатометного взводу 3-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , що тимчасово дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснюючи чергування разом з солдатом ОСОБА_18 , останній дістав пляшку зі спиртним та запропонував випити.

В подальшому, солдат ОСОБА_4 разом з солдатом ОСОБА_18 , у дворі зазначеного домоволодіння, присіли за стіл біля літньої кухні почали розпивали спиртне та під час вживання спиртного, між ними виник конфлікт, з приводу того, що солдат ОСОБА_4 хотів продовжити розпивати спиртне, однак солдат ОСОБА_18 відмовив йому в цьому та нецензурною лайкою висловився в його адресу, що принизило честь та гідність солдата ОСОБА_4 , а солдат ОСОБА_18 пішов здійснювати обхід прилеглої території.

В свою чергу, солдат ОСОБА_4 піднявся, взяв з собою ввірену для службового користування 5,45 мм бойову нарізну вогнепальну зброю автомат Калашникова (далі АК 74) № НОМЕР_3 , 1989 року виготовлення та приєднаний магазин з бойовими припасами та підійшов до будинку, де присів на лавку, що була поруч.

Приблизно о 21 год.25 хв. в цей же день, солдат ОСОБА_4 побачив як солдат ОСОБА_18 повертається до будинку та під час вказаної ситуації у солдата ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень солдату ОСОБА_18 .

Реалізуючи свій кримінальний протиправний намір на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень солдату ОСОБА_18 , приблизно о 21 годині 30 хвилин 12 листопада 2022 року, солдат ОСОБА_4 перебуваючи на території розташування гранатометного взводу 3-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , що тимчасово дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , у стані алкогольного сп`яніння, будучи невдоволеним поведінкою кухаря господарчого відділення взводу матеріального забезпечення механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_18 , з метою помсти за образливі слова на його адресу, діючи з прямим умислом, з метою заподіяння солдату ОСОБА_18 тілесних ушкоджень, перебуваючи в положенні сидячі, тримаючи в руках ввірену йому для службового користування 5,45 мм бойову нарізну вогнепальну зброю автомат Калашникова (далі АК 74) № НОМЕР_3 , 1989 року виготовлення та приєднаний магазин з бойовими припасами, всупереч вимог ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 13, 14, 16, 28, 29, 31, 32, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, перевів перемикач вогню в положення одиночної стрільби, відвів затворну раму в крайнє положення і відпустив, чим дослав патрон у патронник і привів автомат у бойову готовність, та здійснив з дистанції близько трьох метрів один постріл у солдата ОСОБА_18 , який рухався в його напрямку, чим спричинив солдату ОСОБА_18 тілесні ушкодження у виді відкритого вогнепального ушкодження грудної клітини справа біля середньо - ключичної лінії в четвертому міжребір`ї, з ушкодженням верхньої долі правої легені та ребер справа, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння та знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, від яких 25 листопада 2022 року солдат ОСОБА_18 помер у лікарні.

Смерть солдата ОСОБА_18 настала внаслідок вогнепального кульового поранення передньої поверхні грудної клітини справа з ушкодженням легені, ребер, перебіг якого ускладнився лівобічною лобарною пневмонією з абсцедуванням, що призвело до ендогенної інтоксикації, набряку головного мозку.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_4 виразилися у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 121 КК України.

Будучи допитаним в якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою провину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив суду, що дійсно, 12 листопада 2022 року перебував на території розташування гранатометного взводу військової частини НОМЕР_1 , що тимчасово дислокувалась у АДРЕСА_2 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 . Заступивши на нічне чергування разом з ОСОБА_19 приблизно о 20 годині, вони випили самогон з ОСОБА_20 . Ніяких конфліктів між ним та ОСОБА_19 не виникало. Вони по черзі обходили будинок та місце збереження зброї, здійснюючи караул. Біля 21 годин 40 хвилин ОСОБА_21 вийшов на обхід території, а ОСОБА_4 залишився сидіти у дворі будинку. Через невеликий проміжок часу, почув ходу людини та вигукнув, на що йому відповів ОСОБА_21 , який направився у бік літньої кухні у дворі будинку. В цей час ОСОБА_4 сидів на подвір`ї, на колінах у нього лежав належний йому автомат НОМЕР_4 і коли він хотів піднятися, запобіжник на автоматі був знятий, нажав випадково на спусковий гачок автомату і відбувся постріл. Він почув, що ОСОБА_21 застогнав, відстібнув магазин від автомату та кинув його у інший бік. Після пострілу з будинку повискакували хлопці, стали надавати ОСОБА_20 медичну допомогу. У подальшому, ОСОБА_21 помер у лікарні. Також повідомив суд, що зброєю користується з квітня 2022 року, коли був мобілізований, ніяких конфліктів між ним та ОСОБА_22 не було.

Щодо цивільного позову ОСОБА_4 повідомив, що визнає його частково, а саме цивільний позов потерпілої ОСОБА_23 про відшкодування моральної шкоди визнає на суму 200 000 гривень, при цьому вказав, що відшкодував 25 000 гривень в рахунок спричиненої моральної шкоди.

Потерпіла ОСОБА_23 надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, та зазначила, що є матір`ю загиблого, свідком скоєння злочину не була, у зв`язку з поганим станом здоров`я та тяжкою хворобою чоловіка, який потребує постійного догляду не має можливості приїхати до суду.

Також потерпіла ОСОБА_23 в заяві зазначила, що покладається на розсуд суду при обранні виду й розміру покарання, цивільний позов про відшкодування моральної шкоди просить задовольнити в повному обсязі.

Представник потерпілої ОСОБА_24 в судових дебатах просив суд визнати покарання ОСОБА_4 на розсуду суду, але просив врахувати його поведінку у судовому засіданні та ставлення до вчиненого. Наполягав на задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_23 у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_25 суду повідомив, що є військовослужбовцем та був знайом з загиблим ОСОБА_19 та обвинуваченим ОСОБА_4 , оскільки з ними проходив військову службу. 12 листопада 2022 року у літній кухні будинку за адресою АДРЕСА_2 , де всі проживали, між ОСОБА_4 та ОСОБА_26 виник конфлікт через те, що ОСОБА_27 зробив зауваження ОСОБА_4 , оскільки останній не пройшов обхід при чергуванні. Тоді ОСОБА_4 сказав ОСОБА_28 , щоб той відчепився від нього, а то ОСОБА_4 "шльопне"- вб`є його - ОСОБА_29 . Приблизно через хвилину свідок ОСОБА_25 почув постріл, вибігши на вулицю побачив, що ОСОБА_4 сидить на лавочці з автоматом та повідомив, що здійснив постріл, а ОСОБА_27 , лежачи на землі, хрипить. Одразу ж викликали поліцію та ВСП, інші військовослужбовці підійшли до ОСОБА_4 та почали забирати у нього автомат, ОСОБА_4 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Винність обвинуваченого підтверджується письмовими доказами, які були долучені прокурором і безпосередньо досліджені судом:

- протоколом огляду місця події від 13.11.2022 року з диском до нього, згідно якого було оглянуто домоволодіння АДРЕСА_2 , де виявлено та вилучено куртку, автомат АК-74, магазин до автомату АК-74, 29 патронів, змиви на марлевому тампоні;

- протоколом огляду місця події від 03.12.2022 року з фото таблицею до нього, згідно якого було оглянуто приміщення моргу за адресою: АДРЕСА_3 , де виявлено та оглянуто труп чоловіка ОСОБА_30 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_31 від 13.11.2022 року, хід та результати якого зафіксовані за допомогою відео фіксації, та згідно якого останній серед інших обставин повідомив, що 12.11.2022 приблизно о 21:30 годин спав у будинку, а ОСОБА_32 та ОСОБА_21 повинні були чергувати на території подвір`я. ОСОБА_33 почув якийсь хлопок та крик чоловіка, кого саме не зрозумів. ОСОБА_34 одразу розбудив всіх, хто перебував в будинку та вибіг на подвір`я, де побачив, що ОСОБА_32 від`єднав від автомату магазин, а ОСОБА_21 лежав на землі та стогнав. ОСОБА_33 почав надавати медичну допомогу ОСОБА_20 і побачив, що у нього отвір в області грудної клітини, отвір на спині приблизно одного розміру. Свідок чув як ОСОБА_4 повідомляв іншим військовослужбовцям, що здійснив постріл в ОСОБА_35 , оскільки останній нецензурно виражався у бік ОСОБА_4 . Також, ОСОБА_4 перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки його хитало та був різкий запах алкоголю із ротової порожнини. Судом переглянуто DVD-R диск із вказаним відеозаписом, зміст якого відповідає змісту, зафіксованому в протоколі;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.11.2022 року з відеозаписом до нього за участю свідка ОСОБА_31 , в ході якого свідок вказав на обставини скоєння злочину, що мав місце 12.11.2022 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.01.2023 року з відеозаписом до нього за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , в ході якого ОСОБА_4 в умовах віддалених від тих, що були 12.11.2022 вказав на механізм здійснення пострілу у бік ОСОБА_35 , внаслідок чого Репецький загинув у лікарні. В ході експерименту, ОСОБА_4 показав механізм як вставав з автоматом в руках та здійснив постріл;

- речовими доказами визнаними по кримінальному провадженню.

Згідно висновку судової експертизи зброї №СЕ-19/104-22/38103-БЛ від 27.01.2023 року наданий на дослідження автомат, вилучений 13.11.2022 в ході оглядумісця події на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , є бойовою нарізною вогнепальною зброєю - 5,45-мм автоматом Калашникова АК-74 № НОМЕР_3 , 1989 року виготовлення. Даний автомат виготовлений

промисловим способом (виробництва Тульського збройового заводу) та до стрільби придатний.

Надані на дослідження двадцять дев`ять патронів, вилучені 13.11.2022 в ході огляду місця події на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , є боєприпасами. Двадцять дев`ять патронів є 5,45-мм проміжними патронами з кулями «ПС» зразка 1974 року зі сталевим осереддям та до стрільби придатні.

Надана на дослідження гільза, вилучена 13.11.2022 в ході огляду місця події на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , є складовою частиною боеприпасу - стріляною гільзою 5,45-мм проміжного патрона зразка 1974 року.

Надана на дослідження гільза стріляна з самозарядної (автоматичної) нарізної вогнепальної зброї під патрон калібру 5,45x39 мм (автомата АК-74 або його модифікацій).

Надана на дослідження гільза вистрелена з ствола наданого на дослідження 5,45-мм автомата ІНФОРМАЦІЯ_2 , 1989 року.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №629 від 10.01.2023 року причиною смерті ОСОБА_18 є вогнепальне кульове поранення передньої поверхні грудної клітини справа з ушкодженням легені, ребер, перебіг якого ускладнився лівобічною лобарною пневмонією з абсцедуванням, що призвело до ендогенної інтоксикації, набряку головного мозку. Смерть настала не менше 2-3 діб до моменту судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_18 .

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_18 виявлене відкрите вогнепальне ушкодження грудної клітини справа біля середньо-ключичної лінії в четвертому міжребір`ї, де виявлено округлий втягнутий рубець, що може бути наслідком кульової рани, з ушкодженням верхньої долі правої легені та ребер -справа, яке могло виникнути від пробивної дії кулі , можливо в час та за обставин, як вказано в постанові про призначення експертизи та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння та перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Згідно висновку судово-медичної експертизи крові трупа №1797 від 09.12.2022 року під час судової-медичної експертизи зразка крові трупа ОСОБА_18 наявність етилового алкоголю не виявлено. Не виявлено: метиловий, пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №1560 від 26.12.2022 року набряк головного мозку. Фрагментація м`язових волокон міокарда. Периваскулярний ліпоматоз в міокарді. Помірний набряк строми міокарда. Поширені ділянки емфіземи з дистелектазами у легенях. Зливна бронхопневмонія із ділянками мікроабсцесів. В одному із препаратів легенів - ділянки некрозів між альвеолярних перетинок із вогнищевим крововиливом, скупченням фібрину, фрагменти шовного матеріалу. Серезно-геморагічний набряк легень. Дистрофія нирок та печінки. Повнокров`я та помірно виражений аутоліз досліджуваних органів.

Згідно висновку судово-імунологічної експертизи №396 від 07.12.2022 року кров трупа ОСОБА_18 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №140 від 10.03.2023 року ОСОБА_4 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, на хронічне душевне захворювання, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, недоумство або інший хворобливий стан психіки не страждав і в теперішній час також не страждає.

За своїм психічним станом під час інкримінованого йому діяння він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

За своїм психічним станом в теперішній час він також може усвідомлювати свої дії бездіяльність) і керувати ними.

Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Аналізуючи покази свідків, письмові докази, досліджені судом , суд вважає їх логічними, послідовними та об`єктивними, які повністю викривають обвинуваченого у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення.

Зазначені докази винності обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані в порядку, передбаченому Конституцією та КПК України.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані ним докази ( параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя ( статті 5,8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року; «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року«… що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будьяке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону «( Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 761/43930/17, Постанова Касаційного кримінального суду Верховного суду від 17 січня 2023 року у справі № 640/21844/18)».

Таким чином, суд приходить до висновку, що досліджені в судовому засіданні докази логічні, послідовні, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку. Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.

Судом не встановлено таких обставин, які ставили б під сумнів показання допитаних в судовому засіданні свідків в частині, що саме ОСОБА_4 було здійснено постріл з автомата у бік ОСОБА_30 , внаслідок якого останній загинув, так само не надано суду доказів, що їх спростовують.

Склад злочину, передбачений частиною другою статті 121 КК, належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом завданням тілесних ушкоджень.

Умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК України) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.

Вчиняючи умисний злочин із матеріальним складом, особа інколи приводить у рух певні сили, які поза межами її волі тягнуть настання додаткових більш тяжких, небажаних наслідків. Ці наслідки, які перетворюють простий склад у кваліфікований, інкримінуються особі лише за умови встановлення щодо них (наслідків) необережної вини.

Складність об`єктивної сторони цього злочину полягає в тому, що передбачене законом умисне діяння спричиняє два різні похідні наслідки: первинний з них (найближчий) тяжкі тілесні ушкодження (обов`язкова ознака об`єктивної сторони) знаходяться у необхідному причинному зв`язку з наслідками вторинними (віддаленими) смертю потерпілої особи (кваліфікуюча ознака). У цьому злочині згідно із законом і щодо діяння, і щодо першого, обов`язкового наслідку суб`єктивна сторона виражається в умислі (прямому чи непрямому), а стосовно другого (кваліфікованого) наслідку тільки в необережності (самовпевненості чи недбалості). У цілому цей злочин визнається умисним, бо саме умисне ставлення до діяння і найближчого наслідку визначає спрямованість злочину, його суспільну небезпечність.

Значення змішаної форми вини полягає в тому, що вона дає можливість: а) конкретизувати ступінь суспільної небезпечності злочину; б) визначити правильну кваліфікацію; в) відмежувати близькі за об`єктивними ознаками склади злочинів, зокрема умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, від убивства через необережність, коли винуватий не усвідомлював можливості настання похідного вторинного (віддаленого) наслідку в результаті настання похідного первинного (найближчого).

Із фактичних обставин справи щодо ОСОБА_4 встановлено, що останній, тримаючи автомат достеменно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачав, що внаслідок пострілу з автомату, направлених у бік потерпілого ОСОБА_30 , достовірно знаючи що потерпілий перебуває у дворі будинку направляючись у бік літньої кухні, буде заподіяно шкоду здоров`ю останнього. Водночас, не конкретизував у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично заподіяно ним потерпілому. Тобто в даному випадку ОСОБА_4 діяв із невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого особа хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди.

У таких випадках особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, умисне заподіяння тяжких ушкоджень. Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча він і не бажав цього настання і навіть свідомо не допускав його, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого.

Суд дає критичну оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_4 , щодо відсутності в нього умислу на завдання тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, оскільки його показання в цій частині повністю спростовуються безпосередньо дослідженими письмовими доказами в ході судового розгляду. В даному випадку суд враховує і конкретні обставини справи. Обвинувачений ОСОБА_4 є військовослужбовцем має досвід у користуванні зброєю, один постріл було здійснено ним з невеликої відстані близько 3 метрів, постріл було здійснено особою, що має навички поводження зі зброєю.

При цьому, характер та локалізація завданого тілесного ушкодження ОСОБА_4 в область грудної клітини шляхом здійснення пострілу з автомата, враховуючи, що для здійснення пострілу ОСОБА_4 були вчинені попередні дії такі як: приєднав магазин до автомату, перевів перемикач вогню в положення одиночної стрільби, відвів затворну раму в крайнє положення і відпустив, чим привів автомат у бойову готовність та шляхом натиснення на курок здійснив постріл, що переконливо свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлював можливість настання негативних наслідків своїх дій, у тому числі й ті, що фактично настали.

Оцінюючи показання обвинуваченого, що він ненавмисно вчинив постріл в ОСОБА_18 суд вважає таку позицію ОСОБА_4 як спосіб захисту з метою уникнення покарання за скоєне або його пом`якшення.

Окрім того, стороною захисту у судових дебатах було зазначено, що дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 414 КК України, як порушення правил поводження зі зброєю, що заподіяло смерть потерпілого.

Відповідно до ст. 401 КК України, військовими злочинами, визнаються злочини проти встановленого законодавством порядку несення або проходження військової служби, вчинені військовослужбовцями.

Об`єктивна сторона військових злочинів полягає у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що порушує встановлений порядок несення або проходження військової служби.

Аналіз чинного законодавства свідчить про те, що якщо побої або інше насильство були заподіяні одним військовослужбовцем щодо іншого виключно на ґрунті особистих неприязних або сімейних, майнових відносин, то такі дії мають кваліфікуватися за статтями, що передбачають відповідальність за відповідні невійськові злочини.

Як вбачається із обставин встановлених в ході судового розгляду, показів свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_31 , ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин внаслідок вживання спиртних напоїв та черговості здійснення обходу у нічному караулі, здійснив постріл в потерпілого ОСОБА_35 . Тобто, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення в ході конфлікту на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, а не під час несення військової служби, а тому його дії не підпадають під ознаку військових злочинів і не можуть бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 414 КК України, як порушення правил поводження зі зброєю, що заподіяло смерть потерпілого.

Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставинах, суд доходить до безспірного висновку, що вина ОСОБА_4 виражена у формі непрямого умислу, оскільки здійснюючи постріл з автоматичної зброї в бік потерпілого, він усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно-небезпечні наслідки, і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання.

Щодо клопотання сторони захисту про проведення нового слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_4 в умовах наближених до часу та місця вчиненого кримінального правопорушення, суд зазначає наступне.

Судом було досліджено протокол слідчого експерименту з ОСОБА_4 від 21.01.2023 і відеозапис до нього, який було проведено за участю захисника ОСОБА_17 , ніяких заяв та зауважень від якого не надходило, де ОСОБА_4 повністю відображено і відтворено події 12 листопада 2022 року за умови, що при цьому не створюється небезпека для життя і здоров`я осіб, які беруть у ньому участь, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення і цей механізм повністю було відтворено обвинуваченим у судовому засіданні при допиті обвинуваченого, а тому судом було відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про проведення нового слідчого експерименту з подальшим призначенням судової медичної експертизи.

Таким чином, винність обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого саме ч. 2 ст. 121 КК України повністю підтверджується письмовими доказами наданими прокурором у судовому засіданні та показами свідків, отриманими безпосередньо судом в ході судового розгляду, які узгоджуються між собою.

При визначенні заходу примусу - покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , яке буде необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, суд з урахуванням принципів справедливості, співмірності, індивідуалізації, та сприянню досягнення справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, думку потерпілої ОСОБА_23 , представника потерпілого ОСОБА_15 у дебатах щодо призначення покарання на розсуд суду, а також особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, приймає участь у військових діях із забезпечення оборони України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, частково відшкодував спричинену шкоду, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем несення служби характеризується негативно, як особа, схильна до негативного впливу, схильний до зловживання спиртними напоями, в стосунках з оточуючими не проявляє товариських рис, не здатний критично оцінювати свою діяльність.

Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено.

До обставин, що обтяжують покарання суд відносить скоєння злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, за наявності перерахованих вище обставин, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції її від суспільства.

Потерпілою ОСОБА_23 в порядку ст.128 КПК України заявлено цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування 1 200 000 гривень внаслідок заподіяної злочином моральної шкоди.

Відповідно до змісту ст. ст. 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Положеннями ч.3 ст.23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Факт спричинення потерпілій ОСОБА_23 моральних страждань обвинуваченим ОСОБА_4 знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

В ході судового розгляду обвинуваченим ОСОБА_4 відшкодовано 25 000 гривень потерпілій ОСОБА_23 , що підтверджено фіскальними чеками, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. ст.23,1167 ЦК України, та роз`яснень, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вважає суму відшкодування моральної шкоди потерпілій у розмірі 1 175 000 гривень є такою, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин, при яких було спричинено моральну шкоду потерпілій, моральної шкоди у вигляді змін нормального ритму життя, морально-психологічного страждань у зв`язку з втратою сина, яка є безповоротньою.Суд вважає, що факт величезного душевного болю є беззаперечним і вказані обставини дійсно призвели до погіршення емоціонального стану, морального здоров`я потерпілої, а тому суд вважає, що заявлений розмір моральної шкоди у 1 175 000 гривень потерпілій ОСОБА_23 буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості.

На думку суду справедливим слід визначити розмір моральної шкоди саме у такому розмірі, виходячи з того, що цінність здоров`я та життя людини не можна визначити в грошах, тому будь-яка сума на відшкодування моральної шкоди реально не компенсує моральні страждання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на сім років і шість місяців.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 13 листопада 2022 року до 27 вересня 2023 року, включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_23 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_23 1 175 000 гривень за рахунок спричиненої моральної шкоди.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2022 року на арешт майна - скасувати.

Речові докази - автомат АК-74 з маркуванням № НОМЕР_3 , магазин до автомату АК-74, 29 патронів, що знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, - повернути у ВЧ НОМЕР_1 .

Речові докази - змиви на марлевих тампонах- знищити.

Речовий доказ - куртку сірого кольору, що знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави кошти витрачені на проведення експертного дослідження у розмірі 4530,72 гривень.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_1