У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого в ОВС шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000202 від 31.05.2024,

щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Довге Хустського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, з середньою освітою, військовослужбовець Хустського РТЦК, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив:

Зі змісту розглядуваного клопотання з`ясовано, що громадянина України ОСОБА_4 прийнято на військову службу та наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 від 10.11.2023 № 362 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, призначено на посаду командира 1 відділення охорони 1 взводу охорони роти ІНФОРМАЦІЯ_2 (включено та поставлено на всі види забезпечення ОСОБА_4 ). Встановлено, що солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний за мобілізацією, знаходячись на посаді командира 1 відділення охорони 1 взводу охорони вказаної військової частини, перебуваючи у військовому званні «солдат» вказаної військової частини, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування частини, 21.02.2024 близько 09.00 год. умисно не з`явився вчасно на службу без поважних причин до пункту постійної дислокації ІНФОРМАЦІЯ_2 , що в АДРЕСА_2 , та був відсутній без поважних причин на військовій службі по даний час, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України (в редакції, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення), тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

В клопотанні вказано, що 23.09.2024 слідчим постановлено постанову про оголошення підозрюваного в розшук та зупинення кримінального провадження.

Окрім цього в клопотанні зазначено про існування обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а також існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив таке задовольнити. Надав постанову слідчого про відновлення кримінального провадження.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, так як його підзахисний знаходився вдома, не переховувався.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку прокурора, заперечення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Витягом з ЄРДР стверджується, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР у м. Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000202 від 31.05.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України за фактом самовільного залишення служби військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , мешканець АДРЕСА_1 .

19 вересня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Вказане повідомлення про підозру вручено жінці ОСОБА_9 , яка у протоколі допиту від 22.09.2024 підтвердила, що ОСОБА_4 є її чоловіком, зазначила, що востаннє бачила його в квітні 2024 року, місцезнаходження його їй невідомо.

23.09.2024 слідчий за погодженням з прокурором подав до суду розглядуване клопотання, а також клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

23.09.2024 слідчий суддя задовольнив клопотання, надав дозвіл на затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

08.11.2024 о 09 год. 50 хв. на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано.

У відповідності до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

КПК України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

На підтвердження обґрунтованості підозри в інкримінованому підозрюваному кримінальному правопорушенні, слідчим до клопотання додано ряд доказів, зібраних під час досудового розслідування, зокрема показання свідків, результати службового розслідування тощо.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Разом з цим слідчий суддя зауважує, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя враховує, що при обранні запобіжного заходу заявлений прокурором в судовому засіданні ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду знайшов своє підтвердження з огляду на процесуальну поведінку останнього (зокрема не з`явлення до слідчого за викликом, що зумовимо постановлення слідчим суддею ухвали про дозвіл на затримання підозрюваного для його участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу). Окрім цього наявність цього ризику зумовлена тим, що злочин, який інкримінується підозрюваному, є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного уникнути відповідальності за вчинене, зокрема шляхом виїзду за кордон, як і поза межами пункту пропуску через державний кордон України, у зв`язку з межуванням області з іншими країнами.

Також, на думку суду, наявним є ризики незаконного впливу підозрюваного на учасників кримінального провадження, оскільки перебуваючи на волі підозрюваний може чинити психологічний тиск на свідків, в тому числі й шляхом вмовлянь, погроз або підкупу, з метою зміни даних ними слідству показів, або надання ними неправдивих показань, що зрештою утруднить встановлення об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні й свідчить про наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя враховує, що підозрюваний раніше не судимий. При цьому підозрюваний одружений, є батьком однієї неповнолітньої дитини.

В рішенні у справі «Лабіта проти Італії» Європейський суд з прав людини вказує, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, наразі в Україні триває воєнний стан, вчинення підозрюваним злочину в означений час засуджується законом і суспільством.

При цьому слідчий суддя вважає, що застосування альтернативних запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією підозрюваного від суспільства, на думку слідчого судді, буде недостатнім для попередження вищевказаних ризиків.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання таким ризикам, свідчить про підставність обрання запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою на строк до 60 днів.

При цьому слідчий суддя враховує, що вік та стан здоров`я підозрюваного не перешкоджають перебуванню такого в умовах тримання під вартою.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 183 КПК України взяття під варту як запобіжний захід може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Тож, враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, слідчий суддя не визначає розмір застави, як альтернативний триманню під вартою запобіжний захід.

Відповідно до ст. 205 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 визначено до 05 січня 2025 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні № 0000202.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1