Справа № 362/1373/24
Провадження № 1-кп/362/381/24
ВИРОК

Іменем України

28.10.2024 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 03.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кодаки Васильківського району Київської області, громадянки України, що має вищу освіту, незаміжньої, не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

01 січня 2024 року близько 19 год. 15 хв. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували в приміщенні кафе-бару, розташованого за адресою: площа Свободи, 5, с. Кодаки Обухівського району Київської області .

В цей час у ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник прямий умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Далі ОСОБА_4 , реалізуючи свій прямий умисел, з мотиву особистих неприязних відносин, маючи на меті спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, своєю рукою, зібраною в кулак, умисно нанесла ОСОБА_5 один удар в центральну частину обличчя, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження.

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: рани верхньої губи, травматичного періодонтиту першого зуба справа на верхній щелепі, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину саме в умисному нанесенні потерпілій легких тілесних ушкоджень не визнала, хоча і не заперечувала, що тілесні ушкодження потерпіла отримала внаслідок її дій, показала, що вона відпочивала в кафе разом з сім`єю, почула в свою сторону нецензурні образливі висловлювання з боку потерпілої, спочатку не звертала на них уваги, однак, після неодноразових провокацій, а також після того, як потерпіла схопила її за волосся, не витримала і вдарила ОСОБА_5 кулаком в обличчя. Про те, що потерпіла викликала поліцію вона дізналася вже після того як залишила кафе. Перебуваючи в лікарні, куди приїхала з чоловіком, оскільки тому були заподіяні тілесні ушкодження в той самий день, дізналася, що ОСОБА_5 зашивали губу. До показів свідків, які в судовому засіданні вказали, що ОСОБА_5 її не чіпала та не провокувала, вона ставиться критично, оскільки в їх показах є неточності щодо їх пересування та послідовності подій, а також всі ці свідки є знайомими та друзями

потерпілої. Вона пропонувала потерпілій або оплатити певну суму коштів як відшкодування або ж оплатити їй лікуванні в запропонованій нею, ОСОБА_4 , клініці, однак ОСОБА_5 відмовилася, у зв`язку з чим вона, ОСОБА_4 , не визнає заявлений потерпілою цивільний позов. Крім того, звертає увагу, що ОСОБА_5 було проведено медичну експертизу не одразу, а через тиждень після випадку, що викликає сумнів у її достовірності та причинному зв`язку наслідків з її діями, оскільки вона не може знати, що відбувалося з потерпілою від моменту інциденту і до проведення експертизи. Щодо моральних страждань та дискомфорту, які потерпіла відчуває на даний момент та описані нею в її позовній заяві, то вважає, що причиною таких страждань може бути не її, ОСОБА_4 , безпосередні дії, а втрата потерпілою не так дано батька.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що до вказаних подій обвинувачену взагалі не знала і не чула про неї, між ними ніяких відносин не було. В неї помер батько і вона приїхала до своєї двоюрідної сестри. 01 січня 2014 вони вирішили зайти в кафе, там були ОСОБА_6 (в ОСОБА_7 син загинув на війні), вони разом спілкувалися, чули, що десь збоку відбувається конфлікт. Вона стала біля дверей з ОСОБА_8 , з обвинуваченою не спілкувалися, одразу взагалі її не бачили, конфлікту між ними не було. В якийсь момент, раптово для неї, збоку чи ззаду різко з`являється ОСОБА_4 і мовчки наносить їй кулаком удар по губі. Після запитання навіщо вона це зробила, та пояснила: «За свої слова треба відповідати» і продовжила відпочивати.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що вона з обвинуваченою жительки одного села, знає її з дитинства, мають добросусідські відносини, ніяких конфліктів між ними не було. Потерпіла - її двоюрідна сестра, між ними добрі родинні стосунки. Її сестра раніше ОСОБА_4 не знала, вони її не обговорювали. 01.01.2024 близько 19:15 вона з ОСОБА_5 пішла в кафе-бар, обстановка в кафе була нормальна, доброзичлива, там була сім`я ОСОБА_6 , які, з їх слів, робили зауваження компанії ОСОБА_4 . Вона, ОСОБА_9 , курила з ОСОБА_5 на вулиці, а потім повернулися до кафе, там була потасовка, учасників розтягували відвідувачі. Вони стали біля виходу, працівниця пояснювала їм ситуацію. Раптом підбігає ОСОБА_4 до її сестри та наносить тій, здається, правою рукою удар кулаком по обличчю, а саме: у верхню губу. Після запитання навіщо вона це зробила, та пояснила: «За свої слова треба відповідати».

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що знає обох: і обвинувачену, і потерпілу. Обвинувачену знає як жительку села, однак тривалий час не спілкується з нею. З потерпілою взагалі не має ніяких відносин, знає її тільки візуально. 01 січня 2024 він відпочивав у барі, поминали своїх рідних, там також була інша компанія, де перебувала ОСОБА_4 . Між його компанією і компанією ОСОБА_4 виник конфлікт, вони посварились. Він вийшов на вулицю, до нього підійшли просто поспілкуватись потерпіла з сестрою. Удару, нанесеного ОСОБА_5 , він не бачив, зі слів потерпілої зрозумів, що вдарила ОСОБА_4 , хоча потерпіла нікого не чіпала.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що вона працівник кафе, де стався конфлікт. Вона тривалий час знає обвинувачену як жительку села Кодаки, ніяких відносин між ними немає, з потерпілою в неї теж нема ніяких відносин. 01.01.2024 вона працювала, у компанії обвинуваченої голосно грала музика. ОСОБА_7 попросив їх прикрутити музику, однак ті не відреагували, тому він видьорнув шнур з колонки. Чоловік обвинуваченої кинувся до ОСОБА_7 , почалася бійка між всіма. В цей час до приміщення кафе зайшла потерпіла із сестрою, вона, ОСОБА_10 , порадила їм не заходити до залу. Вони залишились біля входу біля холодильників. Тоді до них підійшла ОСОБА_4 і без слів кулаком вдарила потерпілу по губах, хоча жодного спілкування між ними не було.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що є продавцем кафе, під час вказаних подій працювала там. ОСОБА_4 знає як жительку села давно, тісних контактів не мають, просто між ними добросусідські відносини. Потерпілу вона знає недавно, вони просто знайомі. 01 січня 2024 ОСОБА_4 прийшла в кафе з чоловіком, відпочивали. Там же сиділа інша компанія, серед яких ОСОБА_7 . ОСОБА_4 принесла свою колонку, вони голосно слухали музику. ОСОБА_7 робив зауваження тій компанії. Десь в період з 16 до 18 год. в них виник конфлікт і бійка. Вона з-за холодильника цього не бачила, але чула. Під час конфлікту в кафе зайшла потерпіла з сестрою ОСОБА_9 . ОСОБА_10 сказала дівчатам, що там бійка і не потрібно туди йти. Вони зупинилися біля неї, ОСОБА_11 , ОСОБА_5 мовчала, а потім вона, ОСОБА_11 , відволіклася, а коли підняла очі, побачила, що ОСОБА_4 стоїть біля ОСОБА_5 і, нічого не говорячи, рукою, напевне кулаком, один раз вдарила ту в обличчя, а саме: по губі. Після запитання сказала: «За свої слова треба відповідати».

На підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, стороною обвинувачення надано докази, які досліджено судом:

- медичну документацію на ім`я ОСОБА_5 , а саме: довідку № 2 з приймального відділення КНП «Васильківська БЛІЛ» ВМР від 01.01.2024, з якої вбачається, що ОСОБА_5 доставлена 01.01.2024 о 20:59 в приймальне відділення КНП «Васильківська БЛІЛ» ВМР з діагнозом: забійна рана верхньої губи;

- висновок експертного дослідження № 005 від 05.01.2024 з Васильківського відділення СМЕ КЗ КОР «КОБ СМЕ », відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлено: рану верхньої губи, травматичний періодонтит першого зуба справа на верхній щелепі, які спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), за своїми властивостями можуть відповідати терміну виникнення, на який вказує обстежувана, і за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я;

- протокол огляду місця події від 12.02.2024 з ілюстративною таблицею до нього, з якого вбачається, що місцем огляду є приміщення кафе-бару за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, с. Кодаки, площа Свободи, 5 ;

- протокол проведення слідчого експерименту від 12.02.2024 з відеозаписом до нього, відповідно до якого слідчий експеримент проведено за участю свідка ОСОБА_12 , під час його проведення остання розповіла та показала як саме ОСОБА_4 нанесла удар рукою, зібраною в кулак, ОСОБА_5 в обличчя, в якому положенні вони при цьому перебували;

- протокол проведення слідчого експерименту від 12.02.2024 з відеозаписом до нього, відповідно до якого слідчий експеримент проведено за участю потерпілої ОСОБА_5 , під час його проведення остання розповіла та показала як саме ОСОБА_4 нанесла їй один удар рукою, зібраною в кулак, в область обличчя, та в якому положенні при цьому перебувала вона;

- протокол проведення слідчого експерименту від 12.02.2024 з відеозаписом до нього, відповідно до якого слідчий експеримент проведено за участю свідка ОСОБА_9 , під час його проведення остання розповіла та показала як саме ОСОБА_4 нанесла її сестрі ОСОБА_5 удар рукою, зібраною в кулак, в область обличчя, в якому положенні вони при цьому перебували та де знаходились;

- протокол проведення слідчого експерименту від 12.02.2024 з відеозаписом до нього, відповідно до якого слідчий експеримент проведено за участю свідка ОСОБА_11 , під час його проведення остання розповіла та показала як саме ОСОБА_4 нанесла удар рукою, зібраною в кулак, ОСОБА_5 в обличчя, в якому положенні вони при цьому перебували, де саме стояли;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.02.2024, відповідно до якого ОСОБА_5 на фотознімку № 3 впізнала дівчину, яка 01.01.2024 спричинила їй тілесні ушкодження. Як вбачається з довідки, під № 3 розміщено фотознімок ОСОБА_4 ;

- висновок експерта № 020 від 14.02.2024, відповідно до якого у ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження: рана верхньої губи, травматичний періодонтит першого зуба справа на верхній щелепі, які спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою поверхнею контакту, яким могли бути і руки людини, за своїми властивостями можуть відповідати терміну виникнення, вказаному в Постанові про призначення експертизи, і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я. Виявлені на тілі ОСОБА_5 тілесні ушкодження могли бути спричинені при обставинах, викладених потерпілою та свідками під час проведення слідчих експериментів за їх участі 12.02.2024.

Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, суд визнає їх належними та допустимими, оскільки вони зібрані у відповідності до вимог КПК України.

Даючи оцінку зазначеним вище показанням обвинуваченої ОСОБА_4 , даними нею в судовому засіданні, зокрема тому, що нанесення тілесних ушкоджень потерпілій за обставин, викладених у фабулі, сталося в результаті образ в її сторону з боку потерпілої, коли остання схопила її за волосся, її невизнання своєї вини суд розцінює як спосіб захисту, а також як спробу уникнути кримінальної відповідальності, оскільки вказана позиція повністю спростовується дослідженими судом доказами, зокрема поясненнями потерпілої та свідків.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в такій конкретній ситуації, вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, повністю доведена.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Вирішуючи питання про покарання, відповідно до статті 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком; особу винної, яка раніше не судима, характеризується за місцем проживання позитивно, на обліках не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій, у відповідності до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахувавши обставини скоєного кримінального правопорушення та його наслідки, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, з урахуванням особи винної, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, суд вважає, що є підстави для призначення покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт. Обрання ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, виправних робіт не вбачається можливим, зважаючи на відсутність працевлаштування останньої.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в якому вона просила стягнути з останньої на свою користь 11850 грн. матеріальної шкоди та 25000 грн. моральної шкоди, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 вона отримала тілесні ушкодження та звернулася до стоматологічної поліклініки «DENT-L» за консультацією та визначенням подальшого лікування, за що понесла витрати в сумі 200 грн. Згідно плану лікування, визначеного лікарем-стоматологом поліклініки «DENT-L» їй буде потрібне лікування вартістю 11650 грн. Таким чином, вона вважає, що вартість лікування в лікаря-стоматолога, яке їй необхідне і яке вона на разі не може пройти через відсутність коштів, повинно бути стягнено на її користь з обвинуваченої разом з витратами на консультацію лікаря в загальному розмірі 11850 грн. матеріальної шкоди. Після вчиненого щодо неї кримінального проступку вона відчуває душевні переживання та постійну тривогу, фізичні страждання, оскільки в результаті вищевказаних дій відповідачки вона отримала тілесні ушкодження, що в подальшому і зумовило необхідність у лікуванні. Цей неприємний інцидент сказався на її повсякденному житті. Вона змушена була змінити свій спосіб життя, не має можливості вести його повноцінно. Вона та її рідні помітили, що після цієї події вона постійно перебуває у неспокійному психологічному стані, відчуває психологічний дискомфорт та психологічну завантаженість, що відображається та впливає на сімейні стосунки та побут, порушена її душевна рівновага. Також їй дуже часто сняться кошмари, що провокує на дратівливий, нервовий та збуджений стан впродовж для протягом тривалого часу, що зумовило також неможливість здійснення будь-якої трудової діяльності та суттєво впливає на інші сфери її життя. Саме тому вона оцінює заподіяну їй моральну шкоду в розмірі 25000 грн.

Згідно зі ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.

Виходячи з вимог ст. 11 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а також з вимог ст. 60 ЦПК України, яка зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У судовому засіданні знайшла своє підтвердження наявність безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями обвинуваченої і матеріальною шкодою, заподіяною потерпілій в розмірі 200 грн., які вона витратила на Анти-Снід набір та прицільну рентгенографію у лікаря-стоматолога в поліклініки « DENT-L ». На підтвердження вказаної суми позивачка надала копію фіскального чеку від 06.03.2024.

Що стосується відшкодування шкоди в розмірі 11650 грн., то суд вважає, що такі позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до позовної заяви потерпілої, для подальшого лікування зуба, який був пошкоджений в результаті неправомірних дій ОСОБА_4 , вона буде змушена додатково витратити 11650 грн., що підтверджується планом лікування 2, складеним лікарем поліклініки «DENT-L» та доданим до позовної заяви.

На думку потерпілої, згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є витрати, які особа не тільки зробила, але і мусить зробити в майбутньому для відновлення свого порушеного права, а тому з таких підстав вона вважає за необхідне додатково стягнути з обвинуваченої 11650 грн., які вона буде змушена додатково витратити на лікування свого зуба.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно плану лікування 2, що був складений лікарем приватної поліклініки «DENT-L», встановлення цирконієвого вініру потерпілій ОСОБА_5 з відповідними медичними процедурами буде мати вартість 11650 грн.

При цьому, потерпілою не надано до суду відповідного медичного висновку (заключення, направлення на лікування тощо) про необхідність проведення саме такого лікування та відповідних документів, що можуть підтвердити причинний зв`язок між необхідністю встановленням цирконієвого вініру та тілесними ушкодженнями, що завдані обвинуваченою.

Виходячи з вищевказаного, суд вважає, що потерпілою не надано до суду належних доказів, що можуть бути підставою для стягнення витрат, які вона мусить зробити в майбутньому для відновлення свого порушеного права, а тому позовні вимоги потерпілої в частині стягнення з обвинуваченої 11650 грн., які вона буде змушена додатково витратити на своє лікування, не підлягають до задоволення.

Тому суд задовольняє позов потерпілої тільки в частині понесених нею реальних витрат на лікування, а саме: 200 грн., що були доведені належними доказами. В частині відшкодування збитків суд відмовляє за недоведеністю причинного зв`язку між необхідністю проведення запланованого потерпілій лікування лікарем приватної поліклініки та тілесними ушкодженнями, що завдані обвинуваченою. Таким чином, цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України: особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

При цьому суд приймає до уваги, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним. Рівень моральних страждань визначається не тільки видом правопорушення та його складністю, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди.

Суд вважає, що потерпілій була завдана моральна шкода, оскільки внаслідок вчинення кримінального правопорушення щодо неї вона зазнала фізичних, душевних, психічних переживань, було завдано шкоду її здоров`ю, що потягло за собою вимушені зміни в її житті. Потерпілою було витрачено багато часу та зусиль для відновлення попереднього стану, чого до цього часу в повному обсязі зробити не вдалося, оскільки лікування ще не закінчилося.

При вирішенні питання щодо розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд виходить з засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер вчиненого обвинуваченою ОСОБА_4 відносно потерпілої ОСОБА_5 умисного діяння, яке є кримінальним проступком проти життя та здоров`я особи, а також характер страждань потерпілої ОСОБА_5 , наявність негативних змін у її житті, пропозицію обвинуваченої на стадії досудового розслідування надати грошову допомогу або ж оплатити лікування наслідків тілесних ушкоджень, вина ОСОБА_4 в заподіянні яких доведена під час судового слідства в даному кримінальному провадженні, тому суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог потерпілої щодо відшкодування моральної шкоди у сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень, оскільки розмір моральної шкоди, про який просить потерпіла ОСОБА_5 є надто завищений.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів по справі вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 200 (двісті) грн. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 15000 (п`ятнадцять тисяч) моральної шкоди.

Речові докази:

- медичну документацію на ім`я ОСОБА_5 , а саме: довідку № 2 з приймального відділення КНП «Васильківська БЛІЛ» ВМР на 1-му арк.; висновок експертного дослідження № 005 з Васильківського відділення СМЕ КЗ КОР «КОБ СМЕ » на 1-му арк., яка зберігається при матеріалах даного кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- медичну карту амбулаторного хворого з КНП «Васильківська БЛІЛ» ВМР, розпочату 04.01.2024, передану на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , - залишити в її повному володінні, користуванні та розпорядженні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1