Справа № 559/4395/24
Провадження № 1-кп/571/275/2024
УХВАЛА

20 листопада 2024 року с-ще Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області , в складі судді одноособово ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконфренції), обвинуваченого ОСОБА_4 ( в режимі відеоконфренції), розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000164 від 12.02.2024 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Артемівськ Донецької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

в с т а н о в и в :

19 листопада 2024 року до Рокитнівського районного суду Рівненської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000164 від 12.02.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано під час досудового розслідування строком до 21 листопада 2024 року.

Прокурор подав клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.

Клопотання мотивовано тим, що на даний час ризики, передбачені п.п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, не зменшилися і надалі продовжують існувати, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду; обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Наявність зазначених ризиків підтверджується тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. Враховуючи тяжкість покарання, яке може бути призначене, з метою ухилення від відповідальності може переховуватися від суду.

Також, перебуваючи на волі, розуміючи тяжкість вчинення кримінального правопорушення, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому обвинувачується, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хвороби, підробивши для цього відповідні документи, оформлювати документи щодо набуття ним інвалідності або опікунства над непрацездатними особами, щоб не перебувати в умовах ізоляції від суспільства.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України та продовжував його вчиняти, оскільки до військової частини не повернувся, до виконання обов`язків військової служби не приступив, а тому існує великий ризик вчинення інших кримінальних правопорушень останнім, оскільки у зв`язку із самовільним залишенням військової частини йому припинено виплату грошового забезпечення та він офіційно не працевлаштований, а відтак у нього відсутня можливість отримання будь - якого доходу із законних джерел.

З урахуванням приписів ч. 8 ст. 176 КПК України, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402 - 405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України, тобто тримання під вартою, за наявності ризиків не має можливості застосувати до обвинуваченого інший запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечив щодо продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши сторони кримінального провадження, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Слід зазначити, що згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Той факт, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, оголошувався в розшук, свідчить про те, що останній може ухилитися від суду та продовжити злочинну діяльність, свідчить про наявність ризиків, передбаченого п.1 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України»).

Згідно ч. 8 ст. 176 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402 - 405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України, тобто тримання під вартою.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та його належної поведінки, на час судового провадження необхідно продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

За приписами ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З огляду на зазначене, суд не визначає обвинуваченому розмір застави.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 196, 197, 315, 372, 395 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, до 19 січня 2025 року, без визначення розміру застави.

Установити строк дії ухвали до 19 січня 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненської апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1