Справа № 362/5386/24
Провадження № 1-кп/362/595/24
ВИРОК

Іменем України

04.12.2024 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 0001158 від 06.06.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Василькові Київської області, українець, громадянин України, освіта середня-спеціальна, неодружений, працює без укладення трудової угоди токарем, без постійного місця реєстрації, житель АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України,

встановив:

06.06.2024 близько 12:55 год. водій ОСОБА_6 керував у стані алкогольного сп`яніння технічно справним мопедом марки «YAMAHA» модель «JOG», без реєстраційного номера, рухаючись у АДРЕСА_2 , у напрямку до вул. Калініна цього населеного пункту. Тоді ОСОБА_6 у порушення п. п. 2.9а, 2.3б, 12.1 ПДР України проявив злочинну самовпевненість, не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, створив загрозу безпеці дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, не впорався з керуванням мопеда, внаслідок чого на лівосторонньому заокруглені дороги допустив виїзд за межі проїзної частини на грунтово-трав`яне узбіччя, яке розташоване праворуч по напрямку його руху, де в подальшому допустив зіткнення з нерухомою перешкодою у вигляді бетонної клумби.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мопеда марки «YAMAHA» модель «JOG» без реєстраційного номера. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді: перелому лівої лобної кістки з переломом на виличний відросток лобної кістки, латеральної та нижньої стінки лівої орбіти велике крило клиновидної кістки, ліву бічну стінку клиновидної пазухи; фрагментарного перелому правої стінки клиновидної пазухи з розходженням на велике крило клиновидної стінки праворуч та праву скроневу кістку; розходженням лівого лускатого шва; забоїв скроневих часток, більше ліворуч; базальних відділів лобних часток головного мозку; субдуральних гематом середньої черепної ямки та над лобної ділянки ліворуч; вогнищевих ділянок ішемії кори в конвекситальних відділах лобної, тім`яної часток ліворуч; множинних саден волосистої частини голови, обличчя, тулуба, кінцівок, травматичного птозу лівого ока, підокістного перелому обох кісток лівого передпліччя в нижній третині. Виявлені тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відносяться: комплекс ушкоджень голови до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння, підокісний перелом обох кісток лівого передпліччя в нижній третині за ступенем тяжкості відноситься до середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу.

Грубе порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. п. 2.3б. 2.9а, 12.1 Правил дорожнього руху України перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення тяжкого тілесного ушкодження потерпілій.

ОСОБА_6 при його допиті у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Він повністю погодився з його кваліфікацією і фактичними обставинами, які викладені у обвинувальному акті щодо місця, часу, способу вчинення тощо. Пояснив, що того дня вживав алкогольні напої, після чого вирішив поїхати до магазину. Молодша сестра Дарія поїхала з ним. Вона сиділа попереду на мопеді. Він не впорався з керуванням цього транспортного засобу, допустив зіткнення з клумбою. Сестру відразу відвезли до лікарні. Вказав, що з потерпілою примирився, у лікарні оплачував все необхідне лікування, опікувався нею. Щиро розкаявся у скоєному, розуміє, що вчинив неправильно, просив суд суворо не карати.

Учасники судового процесу просили суд розглядати справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Водночас суд роз`яснив учасникам судового провадження суть вищезазначеної норми та у доступній, чіткій та конкретизованій формі виклав її зміст, надавши розгорнуте його пояснення сторонам. Також суд упевнився, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконався у добровільності їх позицій.

Враховуючи те, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченої відносно фактичних обставин справи, дослідження тільки даних, які характеризують обвинувачену.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_6 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики особи обвинуваченого, речових доказів та процесуальних витрат, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_6 доведена повністю поза розумним сумнівом, його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілій тяжке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_6 є особою молодого віку, на обліку у лікаря-нарколога та/або у лікаря-психіатра не перебуває, з посередніми характеристиками за місцем проживання, не офіційно працює, раніше не судимий.

Водночас суд враховує, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин в стані алкогольного сп`яніння, в результаті чого потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди, що знайшло підтвердження у ході судового розгляду.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин у справі, ступеня тяжкості даного кримінального правопорушення, наявності обставин, які пом`якшують покарання та відсутності обставин, що його обтяжують, особи винного, його ставлення до скоєного, посткримінальну поведінку обвинуваченого, яка виразилася у відшкодуванні завданої шкоди, позиції законного представника потерпілої, яка висловлена у судових дебатах, яка просила суд не карати суворо обвинуваченого, позиції прокурора щодо призначення мінімального основного покарання, яке передбачене санкцією цієї статті, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити основне покарання в межах санкції інкримінованого правопорушення. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

Застосування ст. 75 КК України прямо заборонено щодо даної категорії злочинів.

При цьому суд також враховує постанову ВС ККС від 15.06.2023 у справі № 170/667/21, в якій зазначено, що водій, який порушив правила безпеки дорожнього руху в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, не може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням. Навіть за умови щирого каяття, відшкодування збитків потерпілому і відсутності заперечень з боку останнього на таке звільнення.

Також суд не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України з огляду на суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_6 діяння у сфері безпеки руху і вважає, що позиція представника потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні обвинуваченому, а також обставина відшкодування потерпілій завданої шкоди, у цій справі не мають вирішального значення, оскільки порушення Правил дорожнього руху особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не випадково було відокремлено законодавцем в окремий склад кримінального правопорушення, саме у зв`язку з його підвищеною суспільною небезпечністю в порівнянні з кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 286 КК України.

Отже, суд приходить до висновку, що застосування положеннь ст. 69 КК України не буде сприяти досягненню мети покарання, а тому, дотримуючись Загальної частини в межах Особливої частини КК України, з урахуванням пом`якшуючих покарання обставин та особи винного, вважає необхідним призначити ОСОБА_6 мінімальне основне покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Також з урахуванням санкції ч. 2 ст. 286-1 КК України ОСОБА_6 належить призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Так, судом установлено, що ОСОБА_6 посвідчення водія не отримував.

Разом з тим, особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами (позиція Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 04.09.2023, справа № 702/301/20).

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не обирався, цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

У силу ч. 4 ст. 174 КПК України суд вважає за доцільне скасувати арешт, що накладався ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.06.2024 на транспортний засіб.

Питання про речові докази суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України, розподіл процесуальних витрат - відповідно до ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 349, 368-371, 374, 394 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 6 (шість) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з часу його фактичного затримання у порядку виконання вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 4543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) гривні 68 копійок.

Скасувати арешт, що був накладений 13.06.2024 ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області по справі № 362/4066/24 на транспортний засіб.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

-мопед марки «YAMAHA» модель «JOG», без реєстраційного номера, який передано на майданчик тимчасового утримання за адресою: АДРЕСА_3 , - повернути ОСОБА_6 ;

-DVD-R диск, на якому міститься відео під назвою «0002» об`ємом 377 МБ, що знаходяться при матеріалах кримінального провадження, - залишити там же;

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1