Справа №639/6473/24
Провадження №1-в/639/600/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання про приведення вироку до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року відносно ув`язненого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, засудженого останні раз:

-30.08.2023 року Московським районним судом м. Харкова за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі;

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання ув`язненого ОСОБА_4 про приведення вироку Московського районного суду м. Харкова від 30.08.2023 року та вироку Київського районного суду м. Харкова від 27.05.2024 року до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року.

У клопотанні ОСОБА_4 посилається на те, що він засуджений вироками суду за вчинення крадіжки, при цьому сума спричиненої шкоди є такою, що підпадає під ознаки ст. 51 КУпАП, а тому його дії не є кримінально караними.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання засудженого, оскільки аналогічне клопотання ОСОБА_4 вже було предметом судового розгляду, за результатами якого було задоволено клопотання засудженого та приведено вирок Московського районного суду м. Харкова від 30.08.2023 року у відповідність до Закону України №3886-ІХ та звільнено його від відбування покарання, а вирок Київського районного суду м. Харкова від 27.05.2024 року був скасований ухвалою Харківського апеляційного суду від 06.11.2024, кримінальне провадження закрито на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, 24.10.2024 року був звільнений з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.10.2024 року, що відповідно до ч.5 ст. 539 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Московського районного суду м. Харкова від 30.08.2023 ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 25.04.2024 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок Московського районного суду м. Харкова від 30.08.2023 без змін.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 30.08.2023 набрав законної сили 25 квітня 2024 року.

Цим вироком ОСОБА_4 був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, а саме:

- 18.04.2023 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, внаслідок якого завдано матеріальної шкоди на суму 2 352 грн.;

- 18.04.2023 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, внаслідок якого завдано матеріальної шкоди на суму 2 352 грн.

Крім того, вироком Київського районного суду м. Харкова від 27.05.2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного даним вироком суду, більш суворим покаранням, призначеним вироком Московського районного суду м. Харкова від 30.08.2023 року, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71, ч.1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком приєднано частково покарання невідбуте ОСОБА_4 за вироком Київського районного суду м. Харкова від 01.12.2020 року та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 06.11.2024 року вирок Київського районного суду м. Харкова від 27.05.2024 року був скасований, кримінальне провадження закрито на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на січень 2023 року становило 2684 грн.

Отже, діяння, за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 вироком Московського районного суду м. Харкова від 30.08.2023, наразі не можуть вважатися кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Суд враховує, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.10.2024 року вирок Московського районного суду м. Харкова від 30.08.2023 року відносно ОСОБА_4 приведено у відповідність до вимог Кримінального Кодексу України та на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_4 звільнено від призначеного покарання за ч. 4 ст. 185 КК України.

З довідки ДУ «Харківський слідчий ізолятор» вбачається, що ОСОБА_4 24.10.2024 року був звільнений з-під варти на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. ХЇаркова від 23.10.2024 року.

Таким чином, питання, яке порушує засуджений ОСОБА_4 у своєму клопотанні від 01.10.2024 року, вже було предметом судового розгляду Жовтневого районного суду м. Харкова та Харківського апеляційного суду, та вирішено по суті.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для повторного приведення вироку Московського районного суду м. Харкова від 30.08.2023 року та вироку Київського районного суду м. Харкова від 27.05.2024 року до вимог Закону України №3886-ІХ.

З огляду на викладене клопотання засудженого ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку Московського районного суду м. Харкова від 30.08.2023 року та вироку Київського районного суду м. Харкова від 27.05.2024 року до вимог Закону України №3886-ІХ - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1