Справа № 946/9054/24
Провадження № 1-кс/946/2824/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2024 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сухе Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, неодруженого, проживає із співмешканкою, має на утриманні малолітню дитину, працюючого не офіційно, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеські області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001228, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 вересня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в складі організованої злочинної групи, з відома її організатора та інших учасників організованої групи, будучи об`єднаним з останніми єдиним злочинним умислом на організацію та сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів та з метою особистого і організатора й інших членів організованої групи незаконного збагачення, використовуючи умови введеного в Україні воєнного стану, в порушення Правил перетинання державного кордону України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, в період 08.11.2024 сприяв незаконному переправленню через державний кордон України громадян України, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме, виконуючи відведену йому організатором даної групи роль, за вказівкою та під керівництвом останнього, надав засіб автомобіль марки «MITSUBISHI GALANT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сприяв незаконному переправленню вказаних осіб через державний кордон України за наступних обставин.

У не встановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше 08.11.2024 ОСОБА_5 з метою незаконного переправлення групи осіб отримав від організатора інформацію про необхідність транспортування 4 осіб до державного кордону України, за що кожен пасажир за перевезення має надати йому по 1000 доларів США.

Після вказаних дій ОСОБА_5 у ранковий період часу 08.11.2024 на транспортному засобі марки «MITSUBISHI GALANT» із реєстраційним номером НОМЕР_1 під`їхав у обумовлене місце біля хірургічного відділу КНП «Центральна міська лікарня Ренійської міської ради», за адресою: вул. Рибацька, 1А, м. Рені Одеської області, яке йому повідомив організатор, де до нього у авто сіли ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Після чого у ранковий час 08.11.2024у зв`язку із забезпеченням конспіративних заходів щодо неможливості викриття протиправної діяльності вказаної організованої злочинної групи, ОСОБА_5 здійснив перевезення вказаних осіб з м. Рені, автодорогою сполученням м. Рені - с. Долинське, та на відстані 1500 м від прикордонного знаку № 0780, протиправні дії ОСОБА_5 були викриті співробітниками Державної прикордонної служби України, які зупинили реалізацію протиправного умислу на протиправне переправлення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 поза пунктом прикордонного контролю.

У вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення органом досудового розслідування підозрюється ОСОБА_5 .

08.11.2024 в порядку п. 2. ч. 1 ст. 208 КПК України ОСОБА_5 затримано.

08.11.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Як посилається слідчий у своєму клопотанні, відповідно до п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, у вказаному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали заявлене клопотання, просили його задовольнити, застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Слідчий зазначив, що грошові кошти знайшли не відразу пsд час затримання, а вже ввечері під час обшуку автомобіля. Під час затримання, обшук авто не проводився. Документально не підтверджено місце роботи та хвороба підозрюваного. Підозрюваний живе у прикордонній зоні, знає місце перетину кордону, тобто є ризик перетину кордону.

Підозрюваний в судовому засіданні вину визнав. Просив застосувати особисте зобов`язання. Зазначив, що не все вірно вказано. Так, до митниці на момент затримання відстань була 15 кілометрів. Вони лише від`їхали 500 метрів від точки збору. Не наблизилися до кордону. Він буде співпрацювати зі слідством. Він хворіє на ВІЛ, кожного дня йому необхідно отримувати ліки та регулярно відвідувати лікаря. Він неофіційно працює в у ДП Ренійський морський торговельний порт. Перепустку до порту у нього вилучили при затриманні. З триманням під вартою він не згодний. Він проживає разом з дружиною, сином та донькою. Розумів мету своїх дій. Йому пропонували також виїхати за кордон, однак він відмовився. Йому сказали взяти людей та відвезти їх до певного місця. За це йому обіцяли після виконання надати винагороду у 1000 доларів США. В протоколі не зазначено про вилучення перепустки до порту. Не вірно зазначено, що від повинен був отримати по 1000 доларів США від кожного.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Зазначив, що підозрюваний є хворим на онкологію та проходить лікування. В суботу поліклініка не працює, тому надати докази цього не мають можливості. Підозра не відповідає дійсності. Не правда, що кожен дав по 1000 доларів США підозрюваному. Відшукані увечері кошти були підкинути йому. Наміру впливати на свідків у підозрюваного немає. Переховуватися він не буде. Просить обрати домашній арешт.

Вивчивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників кримінального провадження, приймаючи до уваги мету та підстави застосування запобіжного заходу, передбачені ст.177 КПК України, а також оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Встановлено, що слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001228, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 вересня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч 3 ст. 332 КК України .

08.11.2024 в порядку п. 2. ч. 1 ст. 208 КПК України ОСОБА_5 затримано.

08.11.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами в їх сукупності, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом огляду місця події від 08.11.2024; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення.

Сукупність отриманих доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років.

Відповідно до п.п. 1, 3, ст. 177 КПК України, метою та підставою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1. переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тобто усвідомлюючи, що йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 9 років, може спробувати переховуватися від органів досудового слідства та суду;

2. незаконно впливати на свідків, у вказаному кримінальному провадженні, оскільки суд відповідно до ст. 23 КПК України отримує показання безпосередньо, а тому підозрюваний шляхом погроз або вмовлянь може впливати на свідків, з метою зміни ним своїх показів та таким чином уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.;

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловлено позицію, викладену у п.1 листа за №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року, згідно якої, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України») тощо.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції та практики ЄСПЛ (рішення від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії», рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 178 УПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Слідчий суддя приходить до висновку, що за даних обставин, на даній стадії кримінального провадження достатньо доказів, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчий суддя вважає, що слідчим, прокурором доведено ризиків того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи про міру покарання, яка може бути застосована до нього, оскільки у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, враховуючи тяжкість покарання що йому загрожує, він може спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення відповідальності.

Ризик незаконного впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні, слідчим та прокурором не доведений.

Також, підозрюваний раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності ніколи не притягувався.

При цьому, виходячи з вказаного, враховуючи, обґрунтованість підозри в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, наявність ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, оцінюючи в сукупності обставини визначені ч.1 ст.178 КПК України, враховуючи пояснення, позицію слідчого та прокурора, а також, вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік підозрюваного, міцні соціальні зв`язки підозрюваного, те, що ОСОБА_5 винним визнав себе, розкаюється, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, одружений, має на утриманні дитину, наявність постійного місця проживання, відсутність наслідків для життя та здоров`я інших осіб, на думку слідчого судді, достатнім буде застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема, цілодобового домашнього арешту з забороною йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Таким чином, слідчим та прокурором не доведено у даному випадку, з урахуванням зазначених вище обставин у сукупності, необхідності застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не обґрунтовано неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, а саме - запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Крім того, слідчий суддя наголошує, що обрання запобіжного заходу не має на меті покарання підозрюваного, а обраний запобіжний захід має слугувати забезпеченням виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням ризикам, встановленим статтею 177 КПК України.

Строки запобіжного заходу не можуть перевищувати строків досудового слідства, в зв`язку з чим запобіжні заходи можуть бути застосовані відповідно до строку закінчення досудового слідства.

Згідно ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування.

Пунктом «д» ст. 6 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992 р. №2801-XII передбачено, що кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає, у тому числі, кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров`я.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що враховуючи, що підозрюваний є хворим на ВІЛ, то зазначені обставини вказують на необхідності надання підозрюваному належної медичної допомоги, яку він потребує відповідно до призначень та рекомендацій лікарів.

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною йому залишати своє місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду цілодобово строком до 06 січня 2025 року, але з наданням підозрюваному можливості відвідування медичних закладів для отримання належної медичної допомоги.

Крім цього, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою в залежності від стадії кримінального провадження, якщо в цьому виникне необхідність, пов`язана із здійсненням кримінального провадження; не відлучатися за межі Ізмаїльського району Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 06 січня 2025 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошено 09.11.2024р. о 13:30 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1