Справа № 694/1528/24 Провадження №1-кп/694/118/24
Вирок
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
18.07.2024 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дзензелівка, Уманського р-ну, Черкаської обл., українця, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, військовослужбовця, призваного на військову службу за мобілізацією, гранатометника 1 десантно штурмового відділення 3 десантно штурмового взводу десантно штурмової роти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані «матрос», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , в силу 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України,
з участю обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 18.08.2023 о 08 год. 00 хв. ОСОБА_4 проходячи військову службу за мобілізацією, у військовому звані «матрос», діючи з прямим умислом, у порушення вимог ст. ст. 11. 16. 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, з мотивів тимчасово не виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, після проходження лікування, не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах воєнного стану до місця розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та відправився за місцем свого проживання, офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини, за наявності реальної можливості для цього, поки 13.04.2024 самостійно прибув до Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області, що розташований за адресою вул. Благовісна. 50, м. Звенигородка. Черкаської обл. і заявив про себе та вчинений злочин.
Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно вину визнав в повному обсязі, визнав всі фактичні обставини, які йому пред`явлено в обвинуваченні та пояснив, що він за вказаних в обвинувальному акті обставинах та у вказаний час вчинив інкриміноване йому правопорушення. У вчиненому щиро кається.
Показання ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується як його показаннями, даними ним в судовому засіданні, так і тими доказами які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.
Вину обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд вважає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення..
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує:
-ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченій суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинення злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до категорії: тяжких (ч. 5 ст. 407 КК України); особу обвинуваченого, який в силу 89 КК України раніше не судимий, характеризується за місцем проживання позитивно, за місцем служби характеризується негативно, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, особисте ставлення до вчиненого, добровільне повернення до виконання свого військового та громадянського обов`язку, вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити пов`язане з позбавленням волі.
Крім того судом враховано активне сприяння обвинуваченим у розкритті злочину та те, що даний злочин не набув значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення та забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду.
Враховуючи наведене, безальтернативний характер санкції ч. 5 ст. 407 КК щодо виду покарання, суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Разом із цим, суд бере до уваги відсутність обтяжуючих та наявність пом`якшуючої покарання обставин, особу обвинуваченого, позицію прокурора, і вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого достатнім буде покарання на мінімальний строк, визначений у санкції ч. 5 ст. 407 КК.
Дана позиція також викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази відсутні.
Підстав для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня взяття обвинуваченого під варту після звернення вироку до виконання.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази відсутні.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом 30 днів учасниками процесу з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1