Справа № 467/629/24
Провадження № 1-кс/467/166/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2024 року Слідчий суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції), підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Арбузинка клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання підозрюваному

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с-ще Рибальний Мамонтовського району Алтайського краю, громадянину України, маючому середню освіту, неодруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді стрільця помічника гранатометника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», раніше судимого вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 березня 2009 року за ч.1 ст.115 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 22 липня 2016 року по відбуттю строку покарання

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ відділення поліції № 1 ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_4 , мотивуючи своє прохання тим, що останній підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем по мобілізації та проходячи військову службу на посаді солдата військової частини НОМЕР_1 , діючи всупереч вимогам закону, у невстановленому в ході слідства місці, у невстановлений час та спосіб, при невстановлених обставинах, орієнтовно у листопаді 2023 року, достовірно знаючи, що йому не надано дозвіл на придбання, носіння та зберігання бойових припасів, діючи з прямим умислом, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, придбав без передбаченого законом дозволу 27 патронів, які є боєприпасами калібру 5.45 мм, один з яких із кулею з підвищеною пробивною здатністю, осколкову ручну гранату РГО та ручну гранату наступальну GHO, які відносяться до бойових припасів основного призначення.

У подальшому, маючи умисел, направлений на незаконне зберігання боєприпасів та вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, у невстановлений час та з неустановленого досудовим розслідуванням місця, незаконно перевіз вказані набої та гранати до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де почав їх незаконно зберігати.

Так, 04 квітня 2024 року близько 14 годин 30 хвилин, перебуваючи на території будинку АДРЕСА_3 , а саме: на городі біля будинку, ОСОБА_4 висмикнув запобіжну чеку з оборонної осколкової ручної гранати РГО, після чого кинув її на земельну ділянку, в результаті чого стався вибух.

Крім того, 04 квітня 2024 року близько 14 години 30 хвилин, перебуваючи у приміщенні літньої кухні на території будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 висмикнув запобіжну чеку з корпусу ручної наступальної гранати GHO, в результаті чого стався вибух.

04 квітня 2024 року у ході проведення огляду місця події, а саме: території будинку АДРЕСА_3 у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено осколкову ручну гранату М67 промислового виробництва та 27 патронів, які є боєприпасами калібру 5.45 мм, один з яких з кулею з підвищеною пробивною здатністю.

04 вересня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України: носіння, зберігання, придбання бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Необхідність обрання саме такого запобіжного заходу прокурор обґрунтовує наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, наявністю ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування у зв`язку з тим, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 7 років. Підозрюваний може незаконно впливати на свідків з метою зміни показань на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують підозрюваного, оскільки не надавали свої покази безпосередньо суду. Окрім цього, свідок ОСОБА_7 є співмешканкою ОСОБА_4 , свідок ОСОБА_8 донькою співмешканки, свідок ОСОБА_9 рідним братом співмешканки. Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином полягає у тому, що підозрюваний може вжити заходи до пошуку свідків та очевидців вчинення злочину, які ще не були встановлені та допитані в ході досудового розслідування та схилити їх до дачі показів, що виправдовують його та не відповідають реальним обставинам справи; може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний раніше судимий за вчинення особливо тяжкого злочину, має непогашену судимість.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Підозрюваний не заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, слідчий суддя прийшов до наступного.

04 вересня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України: носіння, зберігання, придбання бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

У відповідності до частин 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, якими є запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому, відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно норм ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, визначені п. п.1 - 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п.п. 1 - 11 частини 1 вказаної статті.

Так, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Із аналізу практики Європейського суду з прав людини можна виділити такі критерії стандарту доказування «обґрунтована підозра»:

- існування фактів та інформації, які дали змогу переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення;

- факти, якими обґрунтовується підозра можна «розумно» вважати такими, що підпадають під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність;

- обґрунтованість підозри не може встановлюватися inabstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні;

- стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 13 травня 2024 року; протоколами допиту свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 ; висновками експертів від 10 травня 2024 року, 21 серпня 2024 року, 18 червня 2024 року; протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 ; постановами про визнання об`єктів речовими доказами.

Наведені докази у сукупності з іншими документами, що були додані до клопотання формують у слідчого судді внутрішнє переконання щодо причетності ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється органом досудового розслідування.

Щодо доводів сторони обвинувачення про існування ризиків, що підозрюваний переховуватиметься від слідства та суду, перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином або буде впливати на свідків, може вчинити інше кримінальне правопорушення, слід зазначити наступне.

Оцінюючи можливість впливу на свідків слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч.1, 2 ст.23, ст.224 ПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК України).

За таких обставин слідчий суддя вважає, що вказаний ризик має місце на даному етапі розслідування.

Також слідчий суддя вважає, що існує ризик переховування від органів досудового розслідування у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 7 років. Відтак, тяжкість покарання, яке може бути призначене підозрюваному в разі доведення його винуватості можна розглядати як таку обставину, що може спонукати до втечі.

Крім цього, слідчий суддя погоджується з слідчим з тим, що існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, який полягає у тому, що підозрюваний може вжити заходи до пошуку свідків та очевидців вчинення злочину, які ще не були встановлені та допитані в ході досудового розслідування та схилити їх до дачі показів, що виправдовують його та не відповідають реальним обставинам справи.

Обставини справи також дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній раніше судимий за вчинення особливо тяжкого злочину, має непогашену судимість.

Таким чином, ризики, зазначені слідчим у клопотанні, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає доведеними.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У ході судового розгляду даного клопотання досліджено докази щодо соціальних зв`язків підозрюваного, а також докази, які характеризують особу останнього, у відповідності до яких підозрюваний є військовослужбовцем, має постійне місце проживання, проживає однією сім`єю з ОСОБА_7 та її дітьми, раніше судимий, на обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно положень ч.1 ст.179 КПК України, особисте зобов`язання є найменш обтяжливим серед запобіжних заходів, передбачених КПК України, та полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Оскільки, прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , характеру та обставин справи, особи підозрюваного, приходить висновку про наявність підстав для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді у вигляді особистого зобов`язання з метою досягнення мети кримінального провадження, а також забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

На підставі викладеного слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання підозрюваному ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього на строк до 12 листопада 2024 року наступних обов`язків:

1) прибувати до слідчого, яким проводиться досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, а також прокурора, який здійснює процесуальне керівництво, по першій вимозі для проведення слідчих чи процесуальних дій;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

3) утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні;

4) не відлучатися із місця проживання: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора, суду.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

Слідчий суддя ОСОБА_1