Справа № 932/962/24
Провадження № 1-кс/932/1026/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , ознайомившись із клопотанням слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 у кримінальному провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000412 від 05.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України про примусове відібрання біологічних зразків для проведення експертизи,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання, в якому слідчий просить надати дозвіл на примусове відібрання зразків букального епітелію ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для проведення молекулярно-генетичного дослідження (експертизи) та внесення встановленої геномної інформації до Електронного реєстру геномної інформації людини.

Клопотання обґрунтовано наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, - «канабіс» на території м. Дніпро, у невстановлений досудовим розслідуванням час та день 2024 року, але не пізніше ніж 05.02.2024 року, у невстановленому місці, у невстановленої слідством особи, незаконно придбав з метою подальшого збуту у невстановленій кількості, але не більше ніж 26,5786г, особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - «канабіс» з метою розфасування та подальшого здійснення збуту.

Далі, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи в порушення вимог Закону України «Про обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» (Вводиться в дію Постановою ВР N? 61/95-ВР від 15.02.95), у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, діючи умисно, за невстановлену суму, придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - «канабіс», який в подальшому з метою збуту та особистого збагачення, розфасував у 30 сліп пакетів та продовжив їх незаконно зберігати до 05.02.2024.

05.02.2024 року в період часу з 01 години 58 хвилин до 03 години 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим СВ ДРУП ГУНІ в Дніпропетровській області у ході особистого обшуку ОСОБА_4 , під час затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, було виявлено та вилучено: 30 сліп-пакетів, в яких міститься речовина рослинного походження зеленого кольору, в 1 з яких відповідно до висновку експерта міститься особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, а саме - «канабіс». Маса канабісу (в перерахунку на висушену) становить 1,3690 г, у 15 сліп-пакетах міститься речовина, яка відповідно до висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якої заборонено, а саме - «канабіс». Маса канабісу (в перерахунку на висушену) становить 0,7931г, 0,8228г, 0,9165г, 0,8720г,1,1061г, 0,8102г, 0,7550г, 0,8204г, 1,0585г, 0,8518г, 0,8283г, 0,8087г, 0,7503г, 0,8499г, 0,9122г, у 14 сліп-пакетах міститься речовина, яка відповідно до висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якої заборонено, а саме - «канабіс». Маса канабісу (в перерахунку на висушену) становить 0,8598г, 0,8441г, 0,8409г, 0,8824г, 0,8290г, 0,8783г, 0,8581г, 0,8790г, 0,8728г, 0,8147г, 0,9890г, 0,8724г, 1,0171г, 0,8162г.

Таким чином, ОСОБА_5 , незаконно придбав та незаконно зберігав з метою подальшого збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, загальною масою 26,5786 грам.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу, з метою збуту.

05.02.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянин України, маючого середню-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей НЕ маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого було повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 307 КК України, що відповідно до чинного КК України відноситься до тяжких злочинів.

06.02.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03.04.2024 року.

Так, 27.02.2024 прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 було винесено постанову про відібрання зразків букального епітелію ОСОБА_4 для проведення молекулярно-генетичної дослідження та внесення встановленої геномної інформації до Електронного реєстру геномної інфрмації людини, однак підозрюваний, отримавши зазначену постанову, відмовився від надання зразків букального епітелію, у зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні з клопотанням до слідчого судді про дозвіл на примусове відібрання зразків букального епітелію підозрюваного ОСОБА_4 .

Дослідивши матеріали клопотання, виходжу з наступного.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Приписами частини першої статті ст. 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до вимог ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 245 КПК України у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом. Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (статті 160 - 166 цього Кодексу).

Відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160 - 166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Аналізуючи вимоги п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 160 КПК України у взаємозв`язку з ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що відповідне клопотання сторони кримінального провадження може бути задоволено у разі, якщо така сторона обґрунтує та доведе суттєве значення біологічних зразків особи для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а також можливість використання як доказів відомостей, що можуть бути отримані за допомогою біологічних зразків, та неможливість іншими способами довести такі обставини.

Отже, метою процесуального інституту відібрання біологічних зразків у особи, яка залучена до сфери кримінального судочинства, є виключно потреби досудового розслідування, тобто доведення за допомогою таких даних істотних (важливих) обставин, що підлягають доказуванню в рамках кримінального провадження, а також неможливість іншими способами довести такі обставини.

На відміну від примусового відібрання біологічних зразків згідно положень КПК України (для потреб досудового розслідування), існує інший порядок збору, отримання, обробки та використання біологічних зразків особи, а саме для цілей формування Електронного реєстру геномної інформації.

Так, 09.07.2022 Верховною Радою України ухвалено Закон України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» (далі-Закон № 2391-IX). Указаний нормативний акт введено в дію 06.02.2023.

Під геномною інформацією людини розуміються відомості про генетичні ознаки людини, тобто фактично це генетичні дані (зразки ДНК). У розумінні законодавства про захист персональних даних, геномна інформація відноситься до персональних даних, тобто відомостей чи сукупності відомостей про особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, які підлягають особливому порядку обробки та відповідним гарантіям захисту (ст. 7 Закону України «Про захист персональних даних», ст. 6 Конвенції Ради Європи №108 про захист осіб у зв`язку з автоматизованою обробкою персональних даних та ст. 9 Регламенту Європейського Парламенту і Ради (ЄС) 2016/679 від 27 квітня 2016 року про захист фізичних осіб у зв`язку з опрацюванням персональних даних і про вільний рух таких даних, та про скасування Директиви 95/46/ЄС (Загальний регламент про захист даних).

Відповідно до ст. 3 Закону № 2391-IX, державна реєстрація геномної інформації проводиться з дотриманням прав і свобод людини і громадянина та відповідно до таких основних принципів: верховенства права, у тому числі законності та юридичної визначеності; гуманізму; конфіденційності, у тому числі захищеності персональних даних.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону, державна реєстрація геномної інформації проводиться з метою: 1) ідентифікації осіб, які вчинили кримінальне правопорушення; 2) розшуку осіб, зниклих безвісти; 3) ідентифікації невпізнаних трупів людей, їх останків та частин тіла людини; 4) ідентифікації осіб, які не здатні через стан здоров`я, вік або інші обставини повідомити інформацію про себе.

За положеннями ст. 5 Закону № 2391-IX, обов`язковій державній реєстрації підлягає геномна інформація, серед іншого, щодо осіб, яким повідомлено про підозру у вчиненні умисних тяжких чи особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, життя, здоров`я, волі, честі, гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, власності, громадської безпеки, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, або стосовно яких обвинувальний акт у кримінальних провадженнях зазначеної категорії злочинів передано до суду.

За змістом ст. 6 Закону № 2391-IX право на добровільну державну реєстрацію геномної інформації мають громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства.

Добровільна державна реєстрація геномної інформації проводиться на підставі письмової заяви особи про відбір у неї біологічного матеріалу, проведення молекулярно-генетичної експертизи (дослідження) та внесення геномної інформації до Електронного реєстру, що вважається згодою цієї особи на обробку її персональних даних відповідно до Закону України "Про захист персональних даних".

Добровільна державна реєстрація геномної інформації неповнолітніх осіб проводиться на підставі письмової заяви їхніх законних представників. Отримання біологічного матеріалу в неповнолітніх осіб здійснюється у присутності їхніх законних представників. Добровільна державна реєстрація геномної інформації осіб, визнаних у встановленому законом порядку недієздатними або цивільна дієздатність яких обмежена судом, проводиться на підставі письмової заяви їхніх законних представників. Отримання біологічного матеріалу в осіб, визнаних у встановленому законом порядку недієздатними або цивільна дієздатність яких обмежена судом, здійснюється у присутності їхніх законних представників. Добровільна державна реєстрація геномної інформації проводиться на платній основі, крім реєстрації геномної інформації осіб, зазначених у частині шостій цієї статті. Державна реєстрація геномної інформації близьких родичів осіб, зниклих безвісти (біологічні батько, мати, у разі їх відсутності - діти, а в разі відсутності дітей - брати, сестри або інші біологічні родичі по материнській чи батьківській лінії), проводиться, якщо немає можливості отримати геномну інформацію, зазначену в пункті 6 частини першої статті 5 цього Закону, у разі їхньої добровільної згоди.

Добровільна державна реєстрація геномної інформації осіб, зазначених у частині шостій цієї статті, проводиться за рахунок коштів державного бюджету відповідно до цього Закону. Порядок проведення добровільної державної реєстрації геномної інформації людини і розмір плати за надання послуг з добровільної державної реєстрації геномної інформації людини визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону № 2391-IX відбір біологічного матеріалу для проведення державної реєстрації геномної інформації здійснюється в осіб, зазначених у пункті 1 частини першої статті 5 цього Закону, - уповноваженими особами у порядку та на умовах, визначених законодавством, за рахунок коштів державного бюджету.

За нормою ч. 4 ст. 5 Закону № 2391-IX Порядок проведення обов`язкової державної реєстрації геномної інформації людини затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2023 року № 978 затверджено порядок обов`язкової державної реєстрації геномної інформації людини.

З аналізу Закону України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» та Постанови Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2023 року № 978 «Деякі питання реалізації Закону України Про державну реєстрацію геномної інформації людини, слід дійти висновку, що надання зразків для проведення державної реєстрації геномної інформації здійснюється в обов`язковому порядку, однак за добровільною згодою особи.

Тобто Закон № 2391-IX розмежовує добровільну і обов`язкову державну реєстрацію геномної інформації людини.

Проте вищепереліченими нормативними актами не врегульоване питання, як діяти, коли особа відмовляється надати біологічні зразки для обов`язкової державної реєстрації геномної інформації людини.

Примусове відібрання біологічних зразків у особи для обов`язкової державної реєстрації геномної інформації, для цілей формування електронного реєстру геномної інформації людини, чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено. Процесуальний закон унормовує лише порядок примусового відібрання зразків для забезпечення доказування у відповідності до положень ст. ст. 91, 93 КПК України.

З наданих слідчому судді матеріалів встановлено, що слідчим відділом Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000412 від 05.02.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

В ході розслідування у сторони обвинувачення виникла необхідність відібрати зразки букального епітелію у підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Необхідність відібрання таких зразків слідчий обґрунтовує виконанням вимог Закону України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини», та забезпеченням ефективності проведення досудового розслідування.

07.02.2024 прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпро винесено постанову про відібрання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме зразків букального епітелію.

Ознайомившись зі змістом вищевказаної постанови, підозрюваний ОСОБА_4 за участі свого захисника ОСОБА_7 відмовився від відібрання біологічних зразків, а саме букального епітелію.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: 1) верховенство права; 2) законність; 3) рівність перед законом і судом; 4) повага до людської гідності; 5) забезпечення права на свободу та особисту недоторканність; 6) недоторканність житла чи іншого володіння особи; 7) таємниця спілкування; 8) невтручання у приватне життя; 9) недоторканність права власності; 10) презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; 11) свобода від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї; 12) заборона двічі притягувати до кримінальної відповідальності за одне і те саме правопорушення; 13) забезпечення права на захист; 14) доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; 15) змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 16) безпосередність дослідження показань, речей і документів; 17) забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; 18) публічність; 19) диспозитивність; 20) гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами; 21) розумність строків; 22) мова, якою здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до рішення ЄСПЛ «Драган Петрович проти Сербії» від 14.04.2020, скарга № 75229/10, відсутність передбачуваності законодавства, яке встановлює процедуру відібрання зразків для ДНК-аналізу під час розслідування, порушує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.

Беручи до уваги викладене, оскільки чинним законодавством, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» не передбачено порядку примусового отримання біологічних зразків з метою державної реєстрації геномної інформації людини в Україні, а відповідні положення КПК України застосовуються лише в частині збирання доказів та доказування, в рамках тимчасового доступу до біологічних зразків підозрюваного, потерпілого, свідка, інших учасників кримінального провадження, приходжу до висновку про неможливість примусового отримання (відбирання) біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_8 для цілей формування електронного реєстру геномної інформації.

Такий ступінь втручання в права, свободи та інтереси підозрюваного не виправдовує потреб досудового розслідування, та фактично буде застосований з іншою метою, яка є відмінною від досягнення завдань кримінального провадження, а відноситься до питань кримінальної реєстрації.

Підсумовуючи викладене, вважаю клопотання необґрунтованим, тому в його задоволенні належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 101, 160-166, 245, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 у кримінальному провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000412 від 05.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України про примусове відібрання біологічних зразків для проведення експертизи у підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала Коскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадженні у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_9