1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/8958/24 1-кс/335/3493/2024
Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 15.12.2023 по 31.07.2024, невстановлена особа, діючи в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, через пошкоджене вікно проникла до будинку АДРЕСА_1 , звідки таємно викрала майно, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим спричинила останньому майнову шкоду, розмір якої встановлюється. (ЄО № 9818 від 02.08.2024)
02.08.2024 року, слідчим СВ ВП №3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_2 . В ході огляду місця події зафіксовано обстановку на місці та вилучено до Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області: зовнішній блок кондиціонеру з написом «KORSO»; ваги; металевий радіатор; радіатор опалення; радіатор опалення; полімерна частина кондиціонера, мідні трубки, компресор, металевий блок з вентилятором та фрагмент плати; дроти, корпус радіатору, мідні трубки, полімерний барабан.
В судове засідання слідча не з`явилася, подала разом з клопотанням заяву про розгляд клопотання про арешт майна за її відсутністю.
Власник майна в судове засідання не з`явився про день та час розгляду клопотання повідомлявся у встановленому законом порядку, його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.
Дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Слідчий суддя, перевіривши клопотання заявника на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України (далі - КПК), приходить до наступного.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).
Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу, а саме є речовим доказом.
Тож, слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про те, що необхідно накласти арешт на майно на підставі ст. 170 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у пункті першому частині другій статті 170 цього Кодексу.
За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
Керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376, 534 КПК України, слідчий суддя
Клопотання - задовольнити.
Накласти арешт на зовнішній блок кондиціонеру з написом «KORSO»; ваги; металевий радіатор; радіатор опалення; радіатор опалення; полімерна частина кондиціонера, мідні трубки, компресор, металевий блок з вентилятором та фрагмент плати; дроти, корпус радіатору, мідні трубки, полімерний барабан, які упаковано та опечатано бирками з відповідними написами на них, які було виявлено та вилучено в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , з позбавленням його власника та інших осіб права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1