Справа № 461/7528/24
Провадження № 1-кп/461/654/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.2024 м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №000749 від 02.04.1997 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чита російської федерації, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє вироком Франківського районного суду м.Львова від 27.08.2024 за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу розміром 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 Кримінального кодексу України -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин, без мети збуту, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995, 23.08.2024 близько 19.00 год., перебуваючи на початку вул. Замкова в м. Львові, у точно невстановленому досудовим розслідуванням місці, придбав знайшовши біля пенька згорток обмотаний ізолентою синього кольору та при відкритті побачив кристалічну речовину, тому усвідомлюючи, що це психотропна речовина, вирішив зберігати її для власного вживання, без мети збуту, поклавши її у зовнішню праву кишеню штанів, у які був вдягнений.

23.08.2024 близько 21 години по АДРЕСА_2 у ході проведення огляду місця події, у ОСОБА_3 було виявлено і вилучено згорток ізоленти синього кольору, в якому знаходиться кристалічна речовина, білого кольору - PVP, яка відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, масою 0,6151 грам.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Положеннями ч.2 та ч.3 ст.381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

До обвинувального акта додано письмову заяву ОСОБА_3 , яка складена за участі захисника ОСОБА_4 , в якій обвинувачений зазначив, що свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, беззаперечно визнає; згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні без його участі.

У вказаній заяві захисником ОСОБА_4 підтверджено добровільність беззаперечного визнання вини обвинуваченим, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.

Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 309 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

Обвинувачений ОСОБА_3 , інтереси якого представляє захисник ОСОБА_4 , обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає, його позиція є добровільною.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку та кваліфікує його дії за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Загальні засади призначення покарання, визначені у ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Своєю чергою, наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Також, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання, на обліку у психоневрологічному диспансері та у КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр провенції та терапії узалежнень» не перебуває, раніше судимий.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.1 ст.309 КК України, у виді пробаційного нагляду з покладенням відповідних обов`язків, визначених ст. 59-1 КК України.

Окрім того, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування вимог ст.69 КК України, оскільки ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, поведінка обвинуваченого свідчить про його схильність до вчинення умисних кримінальних правопорушень та про небажання останнього ставати на шлях виправлення.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Також, судом встановлено, що вироком Франківського районного суду міста Львова від 27.08.2024 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді штрафу розміром 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

З огляду на викладене, а також те, що вироком Франківського районного суду міста Львова від 27.08.2024 ОСОБА_3 засуджено до покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, а цим вироком за дії вчиненні до постановлення вироку Франківського районного суду міста Львова від 27.08.2024 призначається покарання у виді пробаційного нагляду, суд вважає, що застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України в даному випадку не допускається та кожен вирок має виконуватись самостійно.

Цивільний позов не пред`являвся.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України, витрати на проведення експертизи в сумі 3029,12 грн. слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави.

Накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 28.08.2024 арешт на майно у даному кримінальному провадженні необхідно скасувати після вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік.

Згідно ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_3 , згідно з ч.1 ст.49-2 КВК України, обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України призначене ОСОБА_3 вироком Франківського районного суду міста Львова від 27.08.2024 покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн. - виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення хімічної експертизи в сумі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн. 12 коп.

Арешт, накладений ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 28.08.2024 у справі №463/7993/24 (провадження 1-кс/461/6448/24) на мобільний телефон марки Techo spark 20 Pro, імеі1 - НОМЕР_1 , імеі 2 - НОМЕР_2 , в якому знаходяться дві сім-карти оператора «Lifecell» та абонентським номером НОМЕР_3 та оператора «Lifecell» та абонентським номером НОМЕР_4 , після набрання вироком законної сили - скасувати.

Після набрання вироком законної сили речові докази у справі, а саме:

мобільний телефон марки Techo spark 20 Pro, імеі1 - НОМЕР_1 , імеі 2 - НОМЕР_2 , в якому знаходяться дві сім-карти оператора «Lifecell» та абонентським номером НОМЕР_3 та оператора «Lifecell» та абонентським номером НОМЕР_4 - залишити у власності ОСОБА_3 ;

поліетиленовий пакет НП України №ІСR 003363, в якому знаходиться наркотичний засіб - знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня ухвалення вироку.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1