Справа № 953/9107/23
н/п 1-кс/953/5205/24
"22" липня 2024 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
прокурора ОСОБА_2 ,
захисника адвоката ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,
Під час досудового розслідування встановлено, що після незаконного вторгнення на територію України збройних сил Російської Федерації, тобто після 24 лютого 2022 року, та після фактичної окупації території м. Ізюм Харківської області, ОСОБА_6 , будучи громадянином України, у період часу з червня по вересень 2022 року, більш точний час не встановлений, перебуваючи у м. Ізюм Харківської області, маючи умисел на допомогу державі-агресору та її незаконним правоохоронним органам, створеним на тимчасово окупованій території, з мотивів допомоги державі-агресору та її збройним формуванням, з метою завдання шкоди Україні, вступив у злочинну змову з окупаційними військами РФ.
Так, орган досудового розслідування встановив, що у період часу з червня по вересень 2022 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_6 , перебуваючи на території м. Ізюм Харківської області, з метою реалізації свого протиправного умислу, достовірно знаючи, що за адресою: АДРЕСА_2 розташований Ізюмський районний відділ поліції, при цьому співробітники управління виїхали з населеного пункту та не контролюють обстановку щодо життєдіяльності вказаного населеного пункту, погодився на пропозицію військових РФ та вирішив добровільно зайняти посаду у новоствореному правоохоронному органі, а саме - «оперуповноваженого карного розшуку».
Орган досудового розслідування встановив, що у період часу з червня по вересень 2022 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_6 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на допомогу державі-агресору та її збройним формуванням, почав виконувати обов`язки у незаконному правоохоронному органі за місцем знаходження Ізюмського районного відділу поліції зі здійснення реагування на заяви та звернення громадян, опитування громадян, проведення допитів, розшукових заходів та обшуків.
Таким чином ОСОБА_6 , підозрюється у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.
Отже повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.
Слідчий зазначає, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме:
- даними допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
- даними висновку експерта № СЕ-19/121-24/9216-ПЧ від 22.05.224.
19 червня 2024 року слідчим СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 винесено постанову про оголошення у розшук підозрюваного ОСОБА_6
19 червня 2024 року слідчим СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 винесено постанову про оголошення у міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_6 .
Слідчий зазначає, що притягнути ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, неможливо, оскільки він перебуває на території РФ, у зв`язку з чим просить надати дозвіл на проведення спеціального досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити.
Захисник ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання.
Положеннями ч. 1 ст. 297-1 КПК України встановлено, що спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.
Відповідно до ч. 2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, зокрема передбачених статтею 111-1 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.
За змістом положень ч. 1, 2 ст. 297-4 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук, та/або уповноваженим органом прийнято рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся.
З долучених до клопотання матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 перебуває на території РФ.
За змістом ч. 1 ст. 42 КПК України статус підозрюваного має, зокрема, особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Статтею 278 КПК України передбачений порядок вручення письмового повідомлення про підозру - письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).
Частиною 1 статті 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.
Відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).
З огляду на наведені положення закону, стаття 278 КПК України покладає на слідчого/прокурора обов`язок вручити підозрюваному в кримінальному провадженні письмове повідомлення про підозру в день його складення, однак, якщо це зробити неможливо, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень у кримінальному провадженні (ст. 111 КПК України), тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст. 135 КПК України) у тому числі шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, у разі, якщо існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті.
Крім того, 07 червня 2024 року ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст. 111, 135, 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, шляхом опублікування її на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр» випуск № 118 ( НОМЕР_2 ) від 11 червня 2024 року.
З урахуванням вищевикладених норм права, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчий дотримався вимог КПК України та вжив усіх можливих заходів для вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.
Аналізуючи зміст положень ч. 1 ст. 42 та ст. 135 КПК України, можна дійти висновку, що дотримання прав особи при врученні їй складеного щодо неї повідомлення про підозру, у разі тимчасової відсутності такої особи за місцем її проживання, полягає не у фактичному врученні такого повідомлення (процесуального документа), а у вжитті органом досудового розслідування усіх можливих заходів для того, щоб така особа могла дізнатися про факт складення такого повідомлення про підозру щодо неї та суть викладених у ньому обставин з усіх доступних для неї джерел, що і було здійснено слідчим та підтверджується матеріалами клопотання.
Слід зауважити, що нормами КПК України не передбачено обов`язку і права слідчого відкласти вручення повідомлення про підозру та чекати настання сприятливих обставин для його вручення особі, яка тимчасово відсутня за місцем проживання. У свою чергу орган досудового розслідування вчинив усі можливі передбачені законом дії для того, щоб особа, якій повідомляється про підозру, була обізнана про це.
З огляду на те, що повідомлення про підозру, як процесуальний документ, складено та підписано з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства і сторона обвинувачення вжила заходів для його вручення підозрюваному ОСОБА_6 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, що підтверджується доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими у судовому засіданні, слідчий суддя вважає, що прокурор довів, що ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні відповідно до положень ч. 1 ст. 42 КПК України.
Так, на переконання слідчого судді, на даному етапі досудового розслідування сторона обвинувачення зібрала та надала слідчому судді достатні та переконливі матеріали кримінального провадження, які формують внутрішнє переконання щодо причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.
Слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_6 зважаючи на наявні в матеріалах кримінального провадження докази, дійшов висновку про наявність такої сукупності доказів, якої достатньо для підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених у клопотанні слідчого обставин.
Зверненням до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII Російську Федерацію визнано країною-агресором.
Як вбачається з наявних в матеріалах кримінального провадження доказів, підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на території РФ.
Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24 червня 2024 року стосовно підозрюваного ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави.
З огляду на наведене, слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на території РФ.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 297-1, 297-3, 297-4, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя
Якщо підстави для постановлення слідчим суддею ухвали про спеціальне досудове розслідування перестануть існувати, подальше досудове розслідування стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювати згідно з загальними правилами, передбаченими Кримінальним процесуальним кодексом України.
Копію ухвали невідкладно направити до Офісу Генерального прокурора для організації виконання в частині внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та здійснення відповідних публікацій.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1