Справа № 191/3886/23
Провадження № 1-кп/191/295/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000232 від 18.05.2022 стосовно ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Гречишкине Новоайдарського району Луганської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст.111-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статей 1-3, 6 Конституції України - Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава; Суверенітет України поширюється на всю її територію; Україна є унітарною державою; Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною; Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 17, 19, 65, 68 Конституції України захист суверенітету і її територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою Українського народу. На території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом. На території України не допускається розташування іноземних військових баз. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України; Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 за № 389-VІIІ органи державної влади здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Частиною 3 статті 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», від 12.05.2015 за № 389-VIIІ, військові адміністрації населених пунктів утворюються в одному чи декількох населених пунктах (селах, селищах, містах), в яких сільські, селищні, міські ради та/або їхні виконавчі органи не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, у тому числі внаслідок фактичного саморозпуску або самоусунення від виконання своїх повноважень, або їх фактичного невиконання, або припинення їх повноважень згідно із законом.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 Російською Федерацію здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку із чим розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ. У подальшому воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався, зокрема Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Законом України від 07.02.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Внаслідок ведення агресивної війни з боку Російської Федерації проти України, 28.02.2022 військовослужбовці збройних сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, спільно з представниками так званої «луганської народної республіки», які незаконно створені на тимчасово окупованих територіях Луганської області, що є частиною окупаційної адміністрації РФ, здійснили тимчасову окупацію території Старобільської міської територіальної громади Старобільського району Луганської області з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 09.03.2023 № 84 внесені зміни до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 та викладено нову редакцію Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Згідно зазначеного переліку Старобільська міська територіальна громада Старобільського району Луганської області є тимчасово окупованою територією України з 28.02.2022.

Водночас, всупереч зазначеним вийде положенням Конституції та законів України, на окупованій території міста Старобільськ Старобільського району Лyгaнcькoi області незаконними збройними формуваннями так званої «луганської народної республіки» підконтрольними державі-агресору Російській Федерації, організовано та розпочато діяльність незаконних органів влади, зокрема наказом голови так званої «луганської народної республіки» від 03.03.2022 № УГ-125/22, створено «адміністрацію Старобільського району луганської народної республіки», а також призначено «виконувача обов`язків голови адміністрації».

Крім того, указом генерального прокурора т.зв. «луганської народної республіки» від 04.03.2022 «Про створення прокуратур», в кордонах території «лнр» створено «прокуратуру Старобільського району луганської народної республіки».

Таким чином, в розумінні п. 6 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території м.Старобільськ Старобільського району Луганської області державою-агресором створено окупаційну адміністрацію Російської Федерації, тобто сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Згідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993 за № 3781-XII, правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 за № 389-УІП передбачено, що у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Відповідно до положень ст.1,4,5,7 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014, прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Функції прокуратури України здійснюються виключно прокурорами. Делегування функцій прокуратури, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається.

Систему прокуратури України становлять: Офіс Генерального прокурора, обласні прокуратури, окружні прокуратури, Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

В період часу у квітні 2022 року, більш точний час встановити за об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_5 , будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на території міста Старобільськ Старобільського району Луганської області, маючи умисел на зайняття посади в незаконному правоохоронному органі та реалізуючи його, вступив в злочинну змову з окупаційними військами російської федерації та представниками так званої «луганської народної республіки», та отримавши від них пропозицію на зайняття посади в незаконному правоохоронному органі - «прокуратурі Старобільського району луганської народної республіки», створеному на тимчасово окупованій території в місті Старобільськ Старобільського району Луганської області, в порушення вимог Конституції та Законів України добровільно, умисно та протиправно погодився на вказану пропозицію.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 у травні 2022 року, більш точний час встановити за об`єктивних причин не виявилось можливим, будучи громадянином України, перебуваючи на території міста Старобільськ Старобільського району Луганської області, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання, погоджуючись на пропозицію представників окупаційної адміністрації держави-агресора Російської Федерації та представників незаконних збройних формувань так званої «луганської народної республіки», умисно та протиправно, добровільно зайняв посаду у незаконному правоохоронному органі т. зв. «прокуратурі Старобільського районну луганської народної республіки», що діє на тимчасово окупованій території Старобільської міської територіальної громади Старобільського району Луганської області.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 (in absentia), який показань суду не надавав та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.

З моменту направлення до суду обвинувального акту процесуальні права обвинуваченого ОСОБА_5 були дотримані стороною обвинувачення та прийнято усіх вичерпних заходів для забезпечення його прав. Зокрема, розгляд кримінального провадження здійснювався за обов`язковою участю захисника адвоката ОСОБА_4 , яка була забезпечена державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ,та яка брала участь як під час досудового розслідування, так і у суді. Повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_5 (враховуючи, що з 24.02.2022 АТ «Укрпошта» припинено приймання всіх видів міжнародних поштових відправлень призначенням до РФ, а також поштових відправлень до тимчасово окупованої території), інформація про процесуальні документи надсилались судом та публікувались відповідно до вимог ст.135, 323 КПК України через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження , а саме в газеті «Урядовий кур`єр», на офіційних сайтах офісу Генерального прокурора України та судової влади.

Захисник обвинуваченого здійснювала активні дії, спрямовані на захист обвинуваченого, приймала участь у дослідженні доказів, виступала у дебатах.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , який в свою чергу повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про його наміри ухилення від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнього його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п.«g» п.3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що не мала можливості зв`язатися з обвинуваченим і з`ясувати його правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймала участь у реалізації права на захист обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового розгляду та висловила свою позицію з приводу недоведеності вини останнього у вчиненні інкримінованого йому злочину та просила виправдати обвинуваченого ОСОБА_5 .

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, за викладених в обвинувальному акті обставин, повністю підтверджується зібраними стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

Так, свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що він знає, що ОСОБА_5 звинувачується у державній зраді. У 2022 році під час окупації м.Старобільська ОСОБА_5 почати співпрацювати з представниками так званої луганської народної республіки та пішов добровільно працювати в прокуратуру м.Старобільськ. Це йому стало відомо з мережі інтернет, коли він працював з іншими співробітниками, які повідомили йому, що ОСОБА_5 перейшов на сторону ворога. В мережі інтернет на фото він побачив декількох людей, серед яких був ОСОБА_5 . Під цим фото було написано, що працівники прокуратури лрн прийшли на якійсь захід. З 2017 по 2020 він працював в поліції особливого призначення «Корд» та ОСОБА_5 був у його підпорядкуванні. ОСОБА_5 був скритний та мовчазний. Коли йому показали фото, то він одразу впізнав ОСОБА_5 , який був у камуфляжній формі зразка т.зв. «лнр», без головного убору. Конфліктів у нього з ОСОБА_5 не було.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що 02.05.2022 від знайомих він дізнався, що в мережі інтернет лнр з`явились фото співробітників прокуратури лнр та на одному з фото він впізнав ОСОБА_5 , який був одягнений у форму РФ. З ОСОБА_5 він працював у батальйоні особливого призначення. Вони виконували задачі з розвідки, попередження агресії в їх бік. ОСОБА_5 завжди хотів потрапити до них у підрозділ. Коли ОСОБА_5 зрозумів, що в нього нічого не виходить, він звільнився, переїхав з дружиною до м.Старобільська та став приватним підприємцем. ОСОБА_5 має особливі ознаки-татуювання на шиї, тому за ними в тому числі він впізнав на фото в мережі інтернет ОСОБА_5 , який був у формі РФ, а потім він дізнався, що ОСОБА_5 працює в прокуратурі РФ. Конфліктів з ОСОБА_5 не було.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що йому відомо, що ОСОБА_5 перейшов на сторону окупантів та служить лнр. На яку саме посаду він перейшов йому не відомо, але бачив допис в інтернет-мережі про прокуратуру лнр, де був ОСОБА_5 у захисній камуфляжній формі зразка т.зв. «лнр» і під фото написано про якусь подію, що відбувається в прокуратурі «лнр» та він зрозумів, що ОСОБА_5 , перейшов працювати на бік ворога. З ОСОБА_5 він знайомий з травня 2018 року коли він прийшов до ГУНП в Луганській області та вони з ним були колегами. На момент повномасштабного вторгнення він був у відрядженні у м.Київ, приблизно 10.03.2022 приїхав у м.Дніпро, де й продовжив службу. Може охарактеризувати ОСОБА_5 як людину зі слабкою психікою, коли в нього щось не виходило, то він нервував і показував це. Крім цього, проводили його допит та показували фото, на якому він впізнав ОСОБА_5 . Кофліктів з ОСОБА_5 не було.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_5 вони з 2018 по 2020 працювали разом в ГУНП в Луганській області. Після 2020 року ОСОБА_5 переїхав до м.Старобільск. Після повномасштабного вторгнення РФ від колег йому стало відомо, що ОСОБА_5 перейшов на бік окупантів та працює в прокуратурі м.Старобільска.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_5 знає з 2017-2018 року, коли разом проходили службу в батальйоні особливого призначення у Луганській області. Він 10.03.2022 виїхав з м.Сєвєродонецька та перебував у м.Харкові. В інстаграмі на сторінці прокуратури т.зв. «лнр» він побачив пост, де вони ОСОБА_11 працівників прокуратури зі святом 9 травня. Серед працівників цієї т.зв. прокуратури на фото він спізнав ОСОБА_5 , який мав характерні ознаки: татуювання на шиї та відсутність волосся. У березні 2022 року ОСОБА_5 перебував у м.Старобільську, де його бачили його знайомі в суші-барі.

Також судом були досліджені наступні письмові докази:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000232, внесеного 18.05.2022 на підставі матеріалів правоохоронних і контролюючих державних органів (т.2 а.с.1);

- акт огляду від 17.05.2022 публікації в інтернет мережі на інформаційному ресурсі «Луганский информационный центр» під назвою (рос.мовою) : «Работники Старобельской прокуратуры почтили память одесситов, погибших в Доме профсоюзов», розміщеної 02.05.2022 (т.2 а.с.3-5);

- протокол огляду інформації АТ «Ощадбанк» від 14.03.2023 щодо відкритих рахунків на ім`я ОСОБА_5 (т.2. а.с.59-62);

- протокол огляду від 04.01.2023 з додатком на диску публікації, розміщеної 02.05.2022 на офіційному інформаційному сайті прокуратури т.зв. «лнр», в якій зазначено про те, що працівники прокуратури Старобільського району «лнр» вшанували пам`ять жертв трагічних подій в Одесі, серед яких на фото є колишній співробітник БПОП ГУНП в Луганській області ОСОБА_5 (т.2. а.с.68-76);

- протокол про проведення пред`явлення для впізнання від 27.01.2023 за участю свідка ОСОБА_8 , який впізнав на одному з фото ОСОБА_5 (т.2. а.с.81-84);

- - протокол про проведення пред`явлення для впізнання від 27.01.2023 за участю свідка ОСОБА_10 , ., який впізнав на одному з фото ОСОБА_5 (т.2. а.с.89-92);

- протокол про проведення пред`явлення для впізнання від 27.01.2023 за участю свідка ОСОБА_6 , який впізнав на одному з фото ОСОБА_5 (т.2. а.с.97-100);

- протокол про проведення пред`явлення для впізнання від 22.02.2023 за участю свідка ОСОБА_9 , який впізнав на одному з фото ОСОБА_5 (т.2. а.с.105-108);

- заява-анкета ОСОБА_5 від 19.10.2015 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон з обліковою карткою (т.2 а.с.110, 111);

- заява ОСОБА_5 від 11.11.2009 про видачу паспорта громадянина України та копія паспорта громадина України ОСОБА_5 (т.2 а.с. 113, 114-116);

- протокол про проведення пред`явлення для впізнання від 17.04.2023 за участю свідка ОСОБА_7 , який впізнав на одному з фото ОСОБА_5 (т.2. а.с.126-129);

- протокол огляду від 11.05.2022 офіційної інтернет-сторінки так званого «голови луганської народної республіки» з розміщенням тексту закону про прокуратуру т.зв. «лнр» (т.2. а.с.144-167);

- протокол огляду від 11.05.2023 інтернет-сайту Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, де міститься Наказ №84 від 09.03.2023 «Про затвердження Змін до Переліку територій, а яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» (т.2 а.с 167-176);

-протокол огляду від 12.05.2023 публікації на інтернет-сторінці відеохостингу YOUTUBE, яка розміщена 09.03.2022, про початок діяльності прокуратури Старобільського району «лнр» (т.2. а.с.177-192);

- протокол огляду від 15.05.2023 публікації на сайті т.зв. «голови луганської народної республіки» з текстом Указу про затвердження реєстру посад державної служби «лнр» та реєстром посад державної служби «лнр» (т.2. а.с.194-202);

- протокол огляду від 15.05.2023 публікації на сайті т.зв. «голови луганської народної республіки» з текстом «конституції луганської народної республіки» (т.2 а.с.203-210);

- протокол огляду від 04.08.2023 публікації на офіційній сторінці Луганського інформаційного центру від 04.03.2022 зі скриншотами екрану, де зображена т.зв. «представник генеральної прокуратури лнр» ОСОБА_12 , яка повідомляє про створення наказом «генерального прокурора лнр» ОСОБА_13 прокуратур по всій території лнр (т.2. 270-275);

-протокол огляду від 04.08.2023 публікації на сайті т.зв. «голови луганської народної республіки» указу голови ЛНР «Об образовании администраций городов и районов ЛНР» з роздруківкою указу (т.2 а.с.276-287);

- ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16.08.2023 про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_5 (т.323-324).

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ретельно дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, надавши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд прийшов до висновку, що вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно

ОСОБА_5 діяльність (ст. 111-1 КК України) - це злочин проти основ національної безпеки України.

Суб`єктивна сторона кримінальних правопорушень характеризується прямим або непрямим умислом.

У складів кримінального правопорушення за ч.7 ст.111-1 КК важливе значення має добровільність.

Лише самого факту добровільного зайняття громадянином України однієї із таких посад достатньо для кваліфікації відповідних дій за частиною 7 ст. 111-1 КК України. Адже суспільна небезпечність їх є очевидною: особа допомагає агресору створити вертикаль незаконних органів влади. Саме така вертикаль є основою функціонування державного механізму загалом.

Державою-агресором за загальним визначенням є країна, яка першою застосовує збройну силу проти іншої країни, тобто тим самим вчиняє агресію.

Державою-агресором може бути визнана не лише одна країна, а група країн, в т.ч. пов`язаних між собою угодами про військову допомогу.

При кваліфікації злочинів за ст.111-1 КК державою-агресором наразі вважається російська федерація. При цьому враховуються, зокрема, постанова Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII[2], Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022[3], затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі досліджені судом докази є належними, допустимими та достовірними. Вони узгоджуються між собою.

У той же час, досліджені в суді докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

У суду відсутні підстави для сумніву у допустимості цих доказів, які зібрані в порядку, що передбачений КПК України.

Посилання сторони захисту на відсутність доказів добровільності зайняття ОСОБА_5 посади у незаконному правоохоронному органі суд відхиляє, виходячи з того, що на добровільний характер дій обвинуваченого вказує те, що обвинувачений усвідомлював факт окупації та агресії з боку РФ та створення окупаційною владою незаконних органів.

Об`єктивних даних, які б давали суду підстави вважати, що ОСОБА_5 діяв не добровільно, виконував обов`язки під психічним впливом та фізичним примусом, та такі дії були необхідними для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала йому чи іншим особам, або інтересам держави, суду не надано.

Крім того, суд враховує, що заходів, спрямованих на виїзд з тимчасово окупованої території України, обвинувачений ОСОБА_5 не вживав.

Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, доведена повністю.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

При призначенні покарання, згідно з вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст.50 КК України, якими передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відноситься до категорії особливо тяжких, раніше ОСОБА_5 не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Пом`якшуючих покарання обставин судом не встановлено.

Обтяжуючими покарання обставинами відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 67 КК України є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих обставин, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 неможливе без його ізоляції від суспільства, а покарання має бути призначено у вигляді позбавлення волі в межах санкції, встановленою ч.7 ст.111-1 КК України, з додатковим покаранням у виді конфіскації майна та позбавлення права займатися певною діяльністю.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

При прийнятті рішення суд також враховує правові висновки, викладені у постанові колегії Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.05.2018 року по справі №753/18479/16-к (провадження №51-520км18) та постанові колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.06.2022 року по справі №171/869/21 (провадження №51-838км22) в частині можливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, в тому числі і до осіб, які на час вчинення зазначеного кримінального правопорушення не займали офіційно певні посади та не займалися офіційно певною діяльністю, з огляду на положення, передбачені ст. 55 КК України.

З вказаних правових висновків вбачається, що не є перешкодою для призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та обставина, що обвинувачений на момент ухвалення вироку не працює на певній посаді та не проводить діяльність, з використанням можливостей якої (яких) він вчинив кримінальне правопорушення.

Також, з огляду на вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, та відсутність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суд при призначенні покарання ОСОБА_5 не вбачає підстав для застосування положень ст.69 КК України.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.323, 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в судових, правозахисних і правоохоронних органах та займатися юридичною, професійною діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг, строком на 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто з дня фактичного взяття його під варту.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в судових, правозахисних і правоохоронних органах та займатися юридичною, професійною діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг, рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18.07.2023на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ; гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_3 ; земельну ділянку №1 кадастровий номер: :11:003:0092, площею 2 (га); автомобіль OPEL INSIGNIA, 2012 р.в., номерний знак НОМЕР_1 , коричневого кольору, куз. № НОМЕР_2 , причіп НОМЕР_3 , 2012 р.в., номерний знак НОМЕР_4 , синього кольору, шасі № НОМЕР_5 ; грошові кошти на рахунках АТ «Ощадбанк» та АТ КБ «ПриватБанк», відкритих на ім`я ОСОБА_5 , залишити в силі для забезпечення виконання покарання у виді конфіскації майна.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику.

Інформацію про ухвалення вироку розмістити у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Суддя ОСОБА_1