Справа № № 585/4793/24
Номер провадження 1-в/585/308/24
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

27 листопада 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ромни у режимі відеоконференцзв`язку із ДУ «Роменська виправна колонія» заяву засудженого ОСОБА_3 , про застосування до нього дії Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" та звільнення від призначеного покарання

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло зазначена заява засудженого, у якій останній просить суд вирішити питання про його звільнення від відбування покарання за вироком суду від 05.03.2020 р. за ч. 3 ст. 187 КК України, у зв`язку з декриміналізацією вчиненого діяння.

В обґрунтування заяви останній вказує, що з 09.08.2024 року набрав чинності Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", яким скасовується кримінальна караність діяння за вчинення крадіжки на суму до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У зв`язку із зазначеним ОСОБА_3 вважає, що він підлягає звільненню від призначеного покарання повністю або частково, оскільки є засудженим за діяння, кримінальна караність якого усунута.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 та його захисник клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Прокурор вважав, що клопотання не підлягає задоволенню за його необґрунтованістю.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд встановив таке.

Так, вироком Селидівського міського суду Донецької області від 05 березня 2020 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна. Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Селидівського міського суду Донецької області від 21.05.2019 року та остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців з конфіскацією майна. За змістом вироку ОСОБА_3 засуджено за вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням в інше приміщення. В результаті злочинних дій ОСОБА_3 потерпілій було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 1500 грн.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 13 травня 2020 року вирок Селидівського міського суду Донецької області від 05 березня 2020 року залишено без змін.

При цьому, 09.08.2024 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотню дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Вбачається, що ОСОБА_3 було засуджено вироком Селидівського міського суду Донецької області від 05 березня 2020 року за ч. 3 ст. 187 КК України на строк 8 років 6 місяців з конфіскацією майна.

У той же час ОСОБА_3 не є особою, яка згідно чинного кримінально-виконавчого законодавства України відбуває покарання за діяння, караність якого законом усунена, оскільки відбуває покарання у ДУ «Роменська виправна колонія (№56)» за вироком суду, яким його засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України.

Окрім вказаного, згідно висновків, викладених у постанові ОП КК ВС у справі № 278/1566/21 від 07.10.2024 року, зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ (ст.ст. 185, 190, 191 КК України), а визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Крім того, в межах вказаного вище касаційного перегляду у справі за № 278/1566/21 було застосовано положення ч. 3 ст. 337 КПК України, оскільки Суд вважав за необхідне перекваліфікувати дії обвинуваченого за епізодом 16 квітня 2021 року з ч. 3 ст. 185 на ч. 1 ст. 162 КК, із призначенням покарання в межах санкції цієї частини статті.

При цьому, за змістом вироку Селидівського міського суду Донецької області від 05 березня 2020 року ОСОБА_3 було засуджено за вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням в інше приміщення, в результаті злочинних дій ОСОБА_3 потерпілій було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 1500 грн.

У той же час такий висновок касаційного суду є застосовним лише у випадку здійснення судом розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, його апеляційного чи касаційного перегляду, однак не надає права суду у порядку, визначеному ст.ст. 537, 539 КПК України, переглядати вирок суд, який набрав законної сили та який виконується, або перекваліфіковувати дії вже засудженої особи за іншою статтею кримінального закону.

Приходячи до вказаного висновку суд керується п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади», відповідно до якого судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, обов`язковість судового рішення є одною з основних засад судочинства. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Також, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Отже, якщо суд першої інстанції в порядку виконання вироку буде змінювати правову кваліфікацію дій засудженого, якщо це питання вже чітко вирішено судом першої або апеляційної (касаційної) інстанції і сумнів щодо змісту цих рішень не виникає, то фактично буде здійснюватися перегляд вироку (ухвали, постанови) суду з питань неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. А такі повноваження має лише суд апеляційної та касаційної інстанції, а не суд першої інстанції. Тому вирок (ухвала, постанова) суду є законним, доки він не скасований чи змінений в апеляційному (касаційному) порядку або не переглянутий компетентним судом в іншому порядку, зокрема, за нововиявленими або виключними обставинами.

При цьому, суд першої інстанції в порядку, передбаченому ст. ст. 537, 539 КПК України, не може переглядати та змінювати фактичний зміст інших рішеннь суду (вироків, ухвал), коли вирішує питання в порядку виконання вироку, тому не може вважатися компетентним судом, який може змінити рішення суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви ОСОБА_3 , а відтак про наявність підстав для відмови у її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 3, 5, 74, 185 КК України, ст.ст. 371, 372, 392, 395, 532, 537, 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 , про застосування до нього дії Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" та звільнення від призначеного покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роменський міськрайонний суд Сумської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали. Копія ухвали негайно після її проголошення вручається засудженому та прокурору. Копія ухвали не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_6 ЦВЄЛОДУБ