Справа № 212/1121/22
У Х В А Л А

14 жовтня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рога Дніпропетровської області в складі головуючого ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася у місті Кривому Розі, Дніпропетровської області, громадянка України, здобула середню-спеціальну освіту, не працює, незаміжня, інвалідом не є, малолітніх дітей на утриманні не має, місце проживання проживаюча без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судима:

- 20.01.2003 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнена 03.02.2005 умовно-достроково на не відбутий строк покарання 1 рік 19 днів;

- 10.12.2008 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнена 29.12.2011 з ВК № 65 умовно достроково на не відбутий строк покарання 1 рік 6 місяців 20 днів;

- 28.02.2013 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнена умовно достроково 25.02.2016 на не відбутий строк покарання 7 місяців 23 дні;

- 12.05.2017 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік;

- 06.07.2017 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік;

- 07.10.2019 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 25.06.2020 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 3 місяця позбавлення волі. Звільнена 05.03.2021 по відбуттю строку покарання.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 07.01.2024 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 будучи раніше неодноразово судимою за вчинення умисних злочинів, перебуваючи на волі, відповідних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та знов вчинила новий корисливий злочин за наступних обставин:

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 06.01.2022, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище. З метою відшукання знаряддя злочину, а саме ключа, ОСОБА_5 прибула до невстановленого досудовим розслідуванням ТОВ «АТБ-Маркет», заздалегідь знаючи про те, що у кожному магазині наявні камери схову з однаковими ключами та таємно викрала ключ від ячейки № 42.

В подальшому, 06 січня 2022 року, приблизно о 16 год 51 хв., ОСОБА_5 прийшла до магазину ТОВ «АТБ-Маркет» Продукти 729, розташованого за адресою: бульвар Маршала Василевського, 22 в Покровському районі міста Кривого Рогу, з метою здійснення крадіжки.

Знаходячись в приміщенні вказаного магазину, неподалік камер зберігання речей, ОСОБА_5 , побачила раніше невідому їй потерпілу ОСОБА_6 , яка поклала свої особисті речі до ячейки № «42» та зачинивши її на ключ пішла у середину магазину. В цей момент, ОСОБА_5 , реалізуючи заздалегідь виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи таємно з корисливих мотивів, за допомогою заздалегідь принесеного із собою ключа з номером «42» проникла до камери зберігання речей, яке являє собою сховище, тобто місце, відведене для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, яке має засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб, а саме ячейки під № «42», звідки повторно, таємно викрала майно потерпілої ОСОБА_6 , а саме: пакет, в якому знаходився мобільний телефон марки «Samsung A10», модель SM-A107FZRDSEK, 2/32 Гб, імеі № 1: НОМЕР_1 та імеі № 2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2684 від 26.01.2022 становить 2050 гривень.

Після чого, ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадене майно з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В результаті умисних злочинних дій ОСОБА_5 потерпілій

ОСОБА_6 було завдано майнової шкоди на загальну суму 2050 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у сховище, вчиненого повторно.

У підготовчому судовому засіданні прокурор звернувся до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження на підставі п.41 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України, відповідно до якого крадіжки на суму, що не перевищують 2508 грн. (на 2022 рік), віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність. Звернув увагу, що підстави для притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ст. 162 КК України відсутні.

Захисник просив закрити провадження у справі у зв`язку з декриміналізацією закону, який встановлював відповідальність за вчинення крадіжки, розмір якої не перевищує 2508грн.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

За змістом ч. 1ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.01.2021 року у справі № 306/7567/12, вказала, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Аналогічні висновки містить постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16.02.2021 року по справі №345/3522/18.

У випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 інкримінується вчинення крадіжок чужого майна: загальною вартістю 2050 гривень. і такі дії кваліфікувались за ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» сума прожиткового мінімуму для працездатної особи на 1 січня 2022 рік становила 2508 гривень, тобто 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи становило 1254 гривень на 2022 рік, та відповідно 2 неоподатковуваних мінімуми становлять 2508 гривень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчинених ОСОБА_5 діянь, оскільки вартість майна, у викраденні якого вона обвинувачується не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та станом на день розгляду справи судом не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України та може бути лише підставою адміністративної відповідальності.

Пунктом 41 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно абз. 4 ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 41 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст.4792 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4792 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Враховуючи імперативність вимог ч. 3 ст. 4792 КПК України та позицію сторін, суд вважає, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України підлягає закриттю на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.4-1 ст. 284, ст.372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Кримінальне провадження за № 0000012 від 07.01.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України - закрити на підставі п.41 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 , у виді тримання під вартою - скасувати.

Речові докази: цифровий багатоцільовий диск формату СD +R, на якому мається відеозапис з камер внутрішнього відео спостереження магазину ТОВ «АТБ-Маркет» від 06.01.2022 року; копії із записника приймання, купівлі та продажу мобільних телефонів, в якому міститься запис від 06.01.2022 щодо приймання мобільного телефону «Samsung A10», , імеі № 1: НОМЕР_1 та імеі № 2: НОМЕР_2 зберігати в матеріалах кримінального провадження

Матеріали досудового розслідування - залишити при обвинувальному акті.

Роз`яснити прокурору право ініціювати перед уповноваженими органами питання щодо притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст.51 КУпАП.

На ухвалу суду може бути апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Ухвала, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Повний текст ухвали складено 14 жовтня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1