Справа № 461/8485/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1583/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 18 жовтня 2024 року, якою у кримінальному провадженні № 0000859 застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

встановила :

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 18 жовтня 2024 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», на строк 60 днів, а саме: до 14.12.2024 включно.

Визначено підозрюваному ОСОБА_6 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240,00 грн.

Роз`яснено, що у випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок ОСОБА_6 звільняється з-під варти в порядку визначеному ч. 4 ст. 202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_6 покладаються такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з Рівненської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні № 0000859 від 28.08.2024;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді; ухвалу скасувати в частині визначення розміру застави та покладення на ОСОБА_6 обов`язку не відлучатися з Рівненської області без дозволу слідчого, прокурора, суду та постановити нову, якою визначити ОСОБА_6 заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а також встановити підозрюваному обов`язок не відлучатися з Львівської області без дозволу слідчого, прокурора, суду.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження зазначає, що повний текст ухвали проголошено 22.10.2024, а копію ухвали отримано захисником 28.10.2024.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на те, що визначаючи альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, слідчий суддя не врахував, що максимальний розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного, оскільки у нього на утриманні дружина та троє дітей, з яких дочка ОСОБА_9 є дитиною з інвалідністю; разом з ОСОБА_6 проживають його батьки, які мають проблеми зі здоров`ям, не можуть самостійно пересуватися та потребують сторонньої допомоги.

Окрім цього звертає увагу, що сам ОСОБА_6 також хворіє.

Вказує, що єдиним джерелом доходів ОСОБА_6 є соціальна допомога за дитину з інвалідністю та по догляду за матір`ю, а також пенсійне забезпечення батьків.

Зауважує,що ОСОБА_6 має відстрочку від призову на військову службу як особа яка виховує дитину з інвалідністю до 18 років.

Апелянт не погоджується також із наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та вважає, що такі є лише припущенням сторони обвинувачення без жодного обґрунтування.

Окрім цього, звертає увагу, що ОСОБА_6 постійно проживає із сім`єю у Львівській області, та жодного відношення до Рівненської області не має, а підозра оголошена за злочин, скоєний у Львівській області.

Вказує також, що у повному тексті ухвали помилково зазначено дату ухвалення 17.10.2024, позаяк судове засідання мало місце 18.10.2024.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, підозрюваний ОСОБА_6 у судове засідання апеляційного суду не прибув, про поважні причини неявки суду не повідомив. Захисник ОСОБА_7 не заперечував проти розгляду справи у відсутності ОСОБА_6 .

У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, покликаючись на викладені в ній мотиви, просив апеляційну скаргу задовольнити.

Прокурор ОСОБА_8 заперечив проти доводів апеляційної скарги захисника. Вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника ОСОБА_7 , думку прокурора ОСОБА_8 , обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000859 від 28.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

17 жовтня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя мотивував тим, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна; в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати свідків та інших учасників у даному кримінальному провадженні; знищити, сховати чи спотворити речі та документи, що прямо або опосередковано можуть вказувати на причетність ОСОБА_6 , а також інших осіб до вчинених кримінальних правопорушень; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Отже, наявність зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що відповідає та є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також бере до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Такий висновок також не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Твердження сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також про неврахування судом даних про особу підозрюваного, на думку колегії суддів, є необґрунтовані, оскільки вказані факти були взяті до уваги слідчим суддею в сукупності з іншими доказами у справі та їм було надано належну оцінку.

Крім цього, постановляючи ухвалу про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов правильного висновку (з яким погоджується колегія суддів) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яка на даному етапі досудового розслідування підтверджується достатньою кількістю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Щодо доводів захисника про визначення непомірного розміру застави колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з приписами п.11 ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

За таких обставин у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , а також з урахуванням його майнового та сімейного стану та наявності вищевказаних ризиків - застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн на даному етапі досудового розслідування, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та запобіганню ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України та у сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинені за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, за обставин викладених в письмовому повідомленні про підозру, яке долучено до матеріалів клопотання, а тому визначений слідчим суддею розмір є виправданим.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що станом на день апеляційного перегляду ухвали, визначений розмір застави ОСОБА_6 вже внесено, тому доводи захисника про непомірність розміру застави апеляційний суд вважає безпідставними.

Правових підстав для зміни підозрюваному запобіжного заходу на більш м`який колегія суддів не вбачає і вважає, що застосування до ОСОБА_6 тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи підозрюваного.

При визначенні розміру застави слідчий суддя врахував обставини кримінального правопорушення (тяжкість вчиненого кримінального правопорушення), дані про особу підозрюваного та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, й підставно визначив розмір застави із врахуванням вимог п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України, взявши до уваги при цьому розмір майна, грошових коштів якими заволодів ОСОБА_6 .

На думку колегії суддів саме такий розмір застави обумовлений тим ступенем довіри до підозрюваного, при якому перспектива втрати застави буде для нього необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання ним процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги.

Ухвала слідчого судді про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави є обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування немає.

Водночас апеляційний суд звертає увагу на таке.

Як вбачається з матеріалів провадження, зокрема з журналу судового засідання № 3503169 розгляд клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відбувся 18 жовтня 2024 року та цього ж дня було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали (а.с. 161-164).

Разом з тим у повному тексті ухвали слідчий суддя помилково зазначив дату постановлення рішення - 17 жовтня 2024 року.

Окрім цього, згідно з довідкою, виданою Ставчанським старостинським округом №1 Оброшинської сільської ради Львівського району Львівської області, № 189 від 16.08.2024 ОСОБА_6 разом із сімєю проживаю за адресою: АДРЕСА_1 , а кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 скоєне на території Львівської області.

Проте слідчий суддя в резолютивній частині короткого та повного тексту ухвали, покладаючи на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки у разі внесення ним застави, помилково зазначив: «не відлучатися з Рівненської області без дозволу слідчого, прокурора або суду».

Вказане, на переконання апеляційного суду, є опискою, яка не погіршує становище особи та не змінює судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів рекомендує слідчому судді виправити вищезазначені описки у короткому та повному тексті ухвали.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів -

постановила :

Поновити захиснику ОСОБА_7 строку апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 18.10.2024, якою застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: