У Х В А Л А

Іменем України

Справа № 285/3895/24

провадження № 1-кс/0285/967/24

26 липня 2024 року м. Звягель

Слідча суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 , подану його начальником ОСОБА_3 ,

на бездіяльність посадової особи органу поліції, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИЛА:

У своїй скарзі, поданій до суду 25.07.2024, скаржник просив зобов`язати уповноважених службових осіб слідчого відділу Звягельського районного відділу поліції внести відомості до ЄРДР за його повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення від 17.06.2024 за №5754.

В обґрунтування скарги зазначає, що до повідомлення були долучені документи, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ст.336 КК України, однак відповідні відомості до ЄРДР внесені не були, натомість на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено лист, зі змісту якого вбачається, що слідчим відділом не встановлено даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, а саме повідомлення було розглянуто у порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян» (далі по тексту Закон).

Розгляд скарги скаржник просив проводити без його участі.

Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, підстав для її відкладення не встановлено.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу наступного висновку.

Одним із загальних засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності. Відповідно до ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого, дізнавача, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження. Серед яких, зокрема є їх бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Заявником оскаржується бездіяльність органу поліції, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою, поданою 17.06.2024. Зі змісту останньої та доданих до неї додатків, які були надані суду скаржником, вбачається, що ОСОБА_4 , будучи визнаний військово-лікарською комісією придатним до військової служби, 15.05.2024 отримав мобілізаційне розпорядження про необхідність прибуття 17.05.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшої відправки до Збройних Сил України з метою проходження військової служби під час мобілізації. Однак він без поважних причин не прибув і не повідомив про такі причини.

На думку скаржника, в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст.336 КК України.

Вказана заява була направлена до поліції 17.06.2024 та 18.06.2024 зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) за №9325 та була розглянута в порядку згідно з Законом, про що 04.07.2024 заступником начальника поліції винесено відповідну довідку.

Стаття 214 КПК України зобов`язує посадових осіб внести відомості до ЄРДР та розпочати розслідування по заяві або повідомленню, які містять ознаки кримінального правопорушення. Положення цієї статті у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, і тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину, мають бути критерієм внесення його до ЄРДР.

Із системного аналізу норм КПК можна дійти висновку, що до ЄРДР вносяться відомості про обставини не щодо усіх/будь-яких заяв чи повідомлень, а тільки тих, які можуть свідчити про вчинення саме кримінального правопорушення (злочину), тобто повинні мати достатні дані про наявність в події ознак складу злочину у розумінні ст.11 КК України.

Закон, на який послався у своїй відповіді представник органу поліції, має свою мету і певним чином урегульовує питання взаємодії громадян з державними органами, у тому числі з органами, уповноваженими на здійснення досудового розслідування. Водночас слід зробити застереження щодо недопустимості підміни нормами цього закону положень, які визначають порядок реагування державних органів на одержання інформації про вчинені кримінальні правопорушення. Так, відповідно до преамбули Закону він регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення. Водночас, якщо особа звертається з певним документом до органів, відповідальних за реалізацію завдань кримінального провадження, пов`язаних із учиненням, на її думку, кримінального правопорушення, то таке звернення недопустимо розцінювати як таке, в якому реалізується право особи на внесення пропозицій стосовно вдосконалення роботи органів досудового розслідування, викриття недоліків у їх роботі або як прояв участі у державних справах. Також неправильно (із цих же міркувань) розглядати заяви, які, на думку уповноважених суб`єктів органів досудового розслідування, містять відомості про кримінальне правопорушення, за правилами ст.214 КПК, а які таких відомостей не містять, за правилами Закону, оскільки така ознака не може використовуватись як розмежувальна для цих двох видів звернень.

Під час розгляду даної скарги встановлено, що уповноважена особа органу досудового розслідування перевірку по заяві ІНФОРМАЦІЯ_2 не проводила та дійшла передчасного висновку про відсутність факту вчинення кримінального правопорушення.

Державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для своїх рішень, та вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події.

Таким чином, твердження скаржника про бездіяльність посадової особи органу поліції, зазначені у скарзі, знайшли своє підтвердження під час судового засідання.

Відтак, скаргу слід задовольнити.

Керуючись статтями 303-307, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу задовольнити.

Зобов`язати уповноважену особу Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Житомирській області

внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення

за повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.06.2024,

зареєстрованим в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) за №9325.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1