Справа № 367/551/20
Провадження №1-кп/367/127/2024
УХВАЛА

Іменем України

02 грудня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обґрунтоване тим, що ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Зокрема, наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 прокурор обґрунтовує тим, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини, офіційно не працює, являється жителем іншої області, після події кримінального правопорушення покинув місце події та до органу досудового розслідування не звернувся з приводу скоєння даного кримінального правопорушення, що, на думку, прокурора, свідчить про те, що він намагався укрити подію кримінального правопорушення протягом тривалого часу. Наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні, оскільки йому відоме місце їх мешкання, а отже, обвинувачений може незаконно, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування впливати на показання свідків та потерпілої, з метою уникнення кримінальної відповідальності матиме змогу незаконно впливати на показання свідків, а також схилити їх показання на свою користь у майбутньому.

Наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 прокурор обґрунтовує тим, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини, офіційно не працює, являється жителем іншої області, після події кримінального правопорушення покинув місце події та до органу досудового розслідування не звернувся з приводу скоєння даного кримінального правопорушення, що, на думку, прокурора, свідчить про те, що він намагався укрити подію кримінального правопорушення протягом тривалого часу. Наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні, оскільки йому відоме місце їх мешкання, а отже, обвинувачений може незаконно, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування впливати на показання свідків та потерпілої, з метою уникнення кримінальної відповідальності матиме змогу незаконно впливати на показання свідків, а також схилити їх показання на свою користь у майбутньому.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора, вказуючи, що відсутні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки його підзахисний не причетний до інкримінованих йому дій, стороною обвинувачення не надано доказів існування ризиків, які б виправдовували подальше тримання обвинуваченого під вартою, просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав позицію свого захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 заперечував проти клопотання прокурора, вказуючи, що відсутні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки його підзахисний не причетний до інкримінованих йому дій, стороною обвинувачення не надано доказів існування ризиків, які б виправдовували подальше тримання обвинуваченого під вартою, просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав позицію свого захисника.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як видно із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 Ірпінським міським судом Київської області було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який спливає 07 грудня 2024 року включно. ОСОБА_9 Ірпінським міським судом Київської області було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який спливає 07 грудня 2024 року включно.

Стаття 197 КПК України передбачає, що строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно із ч 1. ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно із листом Філії Державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області від 26.04.2024 №657-КИ-24, стан здоров`я ОСОБА_8 відповідає перебігу наявних захворювань, потребує довготривалого лікування в умовах інфекційного ізолятора Київської міської медичної частини.

Так, ризик переховування обумовлюється можливістю притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для обвинувачених наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки санкцією п.12 ч.2 ст.115 КК України, передбачено покарання за вказаний злочин, який інкримінується обвинуваченим, у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК). За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці проживання, зважаючи на те, що по провадженню не допитані свідки, що у своїй сукупності свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, суд приходить до висновку про доведення прокурором обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.

Приймаючи до уваги наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 , тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці проживання, зважаючи на те, що по провадженню не допитані свідки, що у своїй сукупності свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, суддя приходить до висновку про доведення прокурором обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченими не будуть вживатися перешкоди в уникненні від правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, стороною захисту не наведено та не надано доказів на підтвердження цього.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вони обвинувачуються, відомості, які характеризують особи обвинувачених, свідчить, що на даний час продовження строку тримання під вартою обвинуваченим не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, обставинами, які дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, що виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, є непоправні наслідки вчиненого, оскільки, відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищою соціальною цінністю.

Доводи сторони захисту не спростовують обґрунтованості необхідності та виправданості застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не містять відомостей про обставини, які не були враховані під час вирішення питання про обрання та продовження строку його дії під час досудового слідства та судового розгляду.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення клопотань захисників обвинувачених.

Враховуючи зазначені вище обставини, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити та продовжити обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно із ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи, що у даному кримінальному провадженні вже допитані потерпіла та частина свідків, беручи до уваги тривалість перебування обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою, суд вважає можливим, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні, а також з урахуванням встановлених зазначених вище ризиків, визначити ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заставу у розмірі, передбаченому п.3 ч.5 ст.182 КПК України, а саме в розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (кожному), яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, з одночасним покладенням на ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України у разі внесення застави.

З огляду на викладене, керуючись, ст. ст. 176-178, 183, 199, 331 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.

Клопотання захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим на більш м`який запобіжний захід залишити без задоволення.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 (шістдесят) днів.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк дії ухвали суду про тримання під вартою стосовно обвинувачених обчислювати з 02 грудня 2024 року по 30 січня 2025 року включно.

Одночасно визначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) гривень і може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області.

Одночасно визначити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу в розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) гривень і може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з-під варти, якщо відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили чи підлягає негайному виконанню і прямо передбачає тримання даних обвинувачених під вартою, та повідомити усно і письмово прокурора та Ірпінський міський суд Київської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинувачених з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачені ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зобов`язані виконати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, а саме:

- негайно повідомити суду адресу свого місця проживання;

- прибувати до суду за кожним викликом;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від позапроцесуального спілкування із потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні;

- залишити на зберіганні в уповноважених органах державної влади паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що у разі, якщо обвинувачені, будучи належним чином повідомлені, не з`являться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомлять про причини своєї неявки, або якщо порушать інші покладені на них процесуальні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3