У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001425 від 12 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001425 від 12 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділом Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області за процесуального керівництва Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001425 від 12 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України. Як вказано у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 11.07.2024 о 21:19 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 виявлено громадянина, який мав намір незаконно перетнути державний кордон України та одного громадянина, який виконував роль провідника.

11 липня 2024 року в ході проведення огляду місця події на відстані приблизно 100м від закладу «Ведмежа Берлога», яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено: Транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Vito 113» білого кольору, державний номерний знак згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 - НОМЕР_2 (на автомобілі наявний іменний номерний знак «Kubik»), власником якого являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який поміщено на спец. майданчик ГУНП в Закарпатській області, що за адресою: м. Ужгород, вул. Карпатської України, 10а; Мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 12S» в корпусі чорного кольору, IMEI НОМЕР_3 , (який належить ОСОБА_5 ), який упаковано до спец. пакету НПУ СУ PSP 3062579.

При цьому прокурор зазначає, що даний транспортний засіб перебуває у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був присутній під час огляду місця події, та безпосередньо на вказаному автомобілі марки «Mercedes-Benz Vito 113» білого кольору, державний номерний знак згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 - НОМЕР_2 (на автомобілі наявний іменний номерний знак «Kubik»), 11.07.2024 здійснювалося незаконне переправлення ОСОБА_6 через держаний кордон України, до моменту викриття працівниками ДПСУ.

Також прокурор вказує на те, що на зазначеному мобільному телефоні, належному ОСОБА_5 , який здійснював незаконне переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України, можуть міститися відомості, які безпосередньо стосуються зазначеної події, що мала місце 11.07.2024, зокрема, листування з особами, які можуть бути причетні до вказаного кримінального правопорушення та які органом досудового розслідування наразі не встановлені, листування з ОСОБА_6 , який намагався незаконно перетнути державний кордон України, їх контактні номери телефонів, інші відомості, які можуть мати значення для досудового розслідування, також вищевказаний мобільний телефон, може зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, або містити інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Як вказано у клопотанні, у зв`язку з вищевикладеним, 12 липня 2024 року, слідчим СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 зазначені мобільний телефон та транспортний засіб відповідно до ст. 98 КПК України визнано речовими доказами, про що винесено відповідну постанову.

При обґрунтуванні клопотання прокурор покликається на положення: ст. 64-2, абз. 1 ч. 5 ст. 171, ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 170, ч. 2 ст. 170, п. 1 ч. 2 ст. 170, ст. 98, ч. 3 ст. 170, ч. 1 ст. 98, з п. 2 ч. 2 ст. 173, п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 1 ст. 94, ч. 1 ст. 2, ч. 3 ст. 132, ч. 4 ст. 132 КПК України.

При цьому прокурор зазначає, що зважаючи на те, що транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Vito 113» білого кольору, державний номерний знак згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 - НОМЕР_2 (на автомобілі наявний іменний номерний знак «Kubik») визнаний речовим доказом, останній може бути використаний під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Прокурор зазначає, що з огляду на те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, а також те, що у разі задоволення вказаного клопотання може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, керуючись ст. ст. 2, 9, 16, 36, 64-2, 131, 132,167, 170, 171 КПК України, та просить: накласти арешт на вилучені в ході огляду місця події від 11 липня 2024 року на відстані приблизно 100м від закладу «Ведмежа Берлога», яка розташована за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 147, речові докази: Транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Vito 113» білого кольору, державний номерний знак згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 - НОМЕР_2 (на автомобілі наявний іменний номерний знак «Kubik»), власником якого являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який поміщено на спец. майданчик ГУНП в Закарпатській області, що за адресою: м. Ужгород, вул. Карпатської Україна, 10а; Мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 12S» в корпусі чорного кольору, IMEI НОМЕР_3 , (який належить ОСОБА_5 ), який упаковано до спец. пакету НПУ СУ PSP 3062579.

Прокурор у судове засіданні не з`явився, разом із тим подав заяву про розгляд клопотання без його участі. Прокурор просить клопотання задоволити, накласти арешт на транспортний засіб та мобільний телефон.

Власник майна та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомляли, клопотань та заперечень не подавали.

Неприбуття у судове засідання власника майна відповідно доч.1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 вказаної норми, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу….

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу….

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділом Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області за процесуального керівництва Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001425 від 12 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України.

11 липня 2024 року в ході проведення огляду місця події на відстані приблизно 100м від закладу «Ведмежа Берлога», яка розташована за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 147, виявлено та вилучено:

Транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Vito 113» білого кольору, державний номерний знак згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 - НОМЕР_2 (на автомобілі наявний іменний номерний знак «Kubik»), власником якого являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який поміщено на спец. майданчик ГУНП в Закарпатській області, що за адресою: м. Ужгород, вул. Карпатської України, 10а;

Мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 12S» в корпусі чорного кольору, IMEI НОМЕР_3 , (який належить ОСОБА_5 ), який упаковано до спец. пакету НПУ СУ PSP 3062579.

12 липня 2024 року, слідчим СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 зазначені мобільний телефон та транспортний засіб відповідно до ст. 98 КПК України визнано речовими доказами, про що винесено відповідну постанову.

Згідно матеріалів клопотання, даний транспортний засіб перебуває у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був присутній під час огляду місця події, та безпосередньо на вказаному автомобілі марки «Mercedes-Benz Vito 113» білого кольору, державний номерний знак згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 - НОМЕР_2 (на автомобілі наявний іменний номерний знак «Kubik»), 11.07.2024 здійснювалося незаконне переправлення ОСОБА_6 через держаний кордон України, до моменту викриття працівниками ДПСУ.

Окрім того, слідчий враховує те, що на вилученому у ході огляду місця події, мобільному телефоні, належному ОСОБА_5 , який здійснював незаконне переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України, можуть міститися відомості, які безпосередньо стосуються зазначеної події, що мала місце 11.07.2024, зокрема, листування з особами, які можуть бути причетні до вказаного кримінального правопорушення та які органом досудового розслідування наразі не встановлені, листування з ОСОБА_6 , який намагався незаконно перетнути державний кордон України, їх контактні номери телефонів, інші відомості, які можуть мати значення для досудового розслідування, також вищевказаний мобільний телефон, може зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, або містити інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Варто зауважити, що згідно наявної в матеріалах справи заяви, ОСОБА_5 ,надав добровільну згоду на проведення огляду в належному йому автомобілі. При цьому зі змісту пояснень ОСОБА_5 він 11.07.2024 погодився відвезти свого знайомого до місця перетину ДКУ.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна .

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

В даному випадку, на переконання слідчого судді, органами досудового розслідування, доведено, що є достатні правові підстави для накладення арешту на вилучене майно, з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, вважає за необхідне вказати на те, що при вирішенні питання про арешт майна, було досліджено усі матеріали, що мають значення для вирішення питання про накладення арешту, враховано правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на скоєння кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тому необхідність накладення арешту на вказане майно, як захід забезпечення кримінального провадження, є обґрунтована та доцільна.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що наявні достатні правові підстави для арешту майна, оскільки враховує можливість використання його як речового доказу у даному кримінальному провадженні, необхідність проведення експертного дослідження, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту вилученого майна, та таке є необхіднім у зв`язку із забезпеченням проведення у рамках даного кримінального провадження експертних досліджень, які в свою є необхідними для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз, встановлення осіб винних у вчиненні кримінального правопорушення, та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово розпоряджатися вказаним майном.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучені вищевказані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню у вказаній частині.

При цьому слідчий суддя вважає за необхідне вказати на те, що відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України закріплено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге - п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчої судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Рішення ЄСПЛ від 05.01.2000 у справі «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (Рішення ЄСПЛ у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, заява № 8793/79, параграф 50).

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Слідчий суддя враховуючи наведене, вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказаного кримінального провадження, існує сукупність підстав, що підтверджують відповідність майна, що належить ОСОБА_5 , критеріям речових доказів.

Разом із тим, з огляду на положення ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З огляду на вказане, слідчий суддя вважає, що накладення арешту на вказаний транспортний засіб, без заборони користування та розпорядження таким, з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення буде доцільним та найменш обтяжливий способом арешту майна.

При цьому слідчий суддя вважає за необхідне вказати на те, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ч.1 ст. 116 КПК України, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Разом із тим слід зазначити, що клопотання про накладення арешту на майно надійшло до суду поштовим зв`язком 25.07.2024 року. Огляд в ході якого майно було вилучено проведено 11.07.2024 року, клопотання про арешт майна датовано 12.07.2024 та подано на пошту для відправлення 12.07.2024., тобто із додержання передбачених КПК України процесуальних строків.

Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 394, 395 КПК України,слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001425 від 12 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна, задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події від 11 липня 2024 року на відстані приблизно 100 м від закладу «Ведмежа Берлога», яка розташована за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 147, речі, а саме: транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Vito 113» білого кольору, державний номерний знак згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 - НОМЕР_2 (на автомобілі наявний іменний номерний знак «Kubik»), власником якого являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який поміщено на спец. майданчик ГУНП в Закарпатській області, що за адресою: м. Ужгород, вул. Карпатської Україна, 10а; мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 12S» в корпусі чорного кольору, IMEI НОМЕР_3 , (який належить ОСОБА_5 ), який упаковано до спец. пакету НПУ СУ PSP 3062579.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1