Справа № 715/2847/24
Провадження № 1-кп/715/187/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.10.2024 селище Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_3
обвинувачені ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5
захисники ОСОБА_6
ОСОБА_7
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця по національності, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, українця по національності, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 та невстановленими органом досудового розслідування особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, достовірно знаючи, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, термін дії якого неодноразово продовжувався, у зв`язку з чим в Україні діють обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, діючи умисно, протиправно, вчинив злочин, пов`язаний із незаконним переправленням осіб через державний кордон України при наступних обставинах.
Так, протягом червня 2024 року особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, діючи за попередньою злочинною змовою із невстановленими органом досудового розслідування особами, підшукав громадян України, яким у період дії правового режиму воєнного стану виїзд за межі території України заборонено, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім цього, невстановлені органом досудового розслідування особи підшукали громадян України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
У червні 2024 року особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, діючи за попередньою злочинною змовою із невстановленими органом досудового розслідування особами, запропонував своєму давньому знайомому ОСОБА_8 незаконно перетнути державний кордон України поза пунктом пропуску за грошову винагороду в розмірі 6 000 доларів США, дружина якого повинна була їх передати після успішного переправлення через державний кордон України. Крім цього, протягом червня 2024 року невстановлені органом досудового розслідування особи обумовили грошову винагороду, які ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 повинні були заплатити у разі успішного переправлення через державний кордон України, а саме: ОСОБА_10 6 500 Євро, ОСОБА_11 5 000 Євро, ОСОБА_12 5 000 Євро, ОСОБА_9 10 000 доларів США.
Невстановлена органом досудового розслідування особа звернулася до ОСОБА_4 з проханням про сприяння в незаконному переправленні через державний кордон України громадян ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Зокрема, невстановлена органом досудового розслідування особа попросила ОСОБА_4 допомогти в переміщенні вказаних громадян з м. Чернівці до с. Тереблече Чернівецького району Чернівецької області, звідки останні за допомогою надісланих координатів в «Google maps» повинні були рухатися через державний кордон України до республіки Румунія поза пунктом пропуску.
Погодившись на прохання свого знайомого - невстановленої органом досудового розслідування особи, ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, не будучи обізнаним з корисливим мотивом свого знайомого від якого надійшла пропозиція, з метою виконання відведеної йому ролі розробив план доставлення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з м. Чернівці до с. Тереблече Чернівецького району з метою уникнення контрольно-пропускних постів Національної поліції, ІНФОРМАЦІЯ_8 , розташованих по ходу руху. Так, для реалізації свого злочинного умислу вирішив використати для цього автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за його знайомим ОСОБА_13 та автомобіль марки «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований за його знайомим ОСОБА_14 , не ставлячи до відома останніх щодо своїх дійсних намірів, а саме використання цих автомобілів під час вчинення кримінального правопорушення. При цьому ОСОБА_15 з метою доведення свого злочинного умислу до кінця вступив в попередню злочинну змову із ОСОБА_16 щодо сприяння останнім в незаконному переправленні через державний кордон України громадян ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а саме перевезенні зазначених осіб на автомобілі «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_2 з м. Чернівці до с. Тереблече Чернівецького району Чернівецької області.
Після цього ОСОБА_4 повідомив про свій план доставлення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з м. Чернівці до с. Тереблече Чернівецького району свого знайомого - невстановлену органом досудового розслідування особу та повідомив, що 30.06.2024 року о 09 год. 00 хв. на вулиці Буковинській в м. Чернівці поблизу гаражного кооперативу на них буде очікувати автомобіль марки «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_2 . В подальшому невстановлені органом досудового розслідування особи повідомили ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , що переправлення через державний кордон України відбудеться 30.06.2024 року та про необхідність прибуття на вулицю Буковинську в м. Чернівці для подальшої відправки до державного кордону України. Крім цього, особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, сказав ОСОБА_8 та ОСОБА_9 бути готовими до виїзду 30.06.2024 року та повідомив, що він забере ОСОБА_8 від ТРЦ «ДЕПОТ» в м. Чернівці по вул. Головній, 265-А та ОСОБА_9 від готелю « ІНФОРМАЦІЯ_9 » в АДРЕСА_3 .
30.06.2024 року ОСОБА_4 надав ОСОБА_5 автомобіль марки «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_2 , в салоні якого залишив мобільний телефон марки «iPhone 8» із сім картою вітчизняного оператора мобільного зв`язку, який останній повинен був передати особам, що мали намір незаконно перетнути державний кордон, на який невстановлені органом досудового розслідування особи повинні були надіслати координати руху через лінію державного кордону України. Отримавши вказаний автомобіль від ОСОБА_4 , ОСОБА_5 попрямував на вулицю Буковинську в м. Чернівці до гаражів, де очікував ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
30.06.2024 року особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, діючи за попередньою злочинною змовою із невстановленими органом досудового розслідування особами, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat В6», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , перебуваючи біля ТРЦ «ДЕПОТ», зустрів ОСОБА_8 та посадив останнього до вказаного автомобіля, після чого вирушив до готелю «Gold Georg Palace», де зустрів ОСОБА_9 , посадив до вказаного автомобіля, після чого направився на вулицю Південно-Кільцеву в м. Чернівці. Перебуваючи на вулиці Південно-Кільцевій в м. Чернівці, особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, з метою конспірації, змінив транспортний засіб на автомобіль марки «BMW 535І», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 , наказав ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сісти в зазначений автомобіль, після чого продовжив рух у напрямку вулиці Буковинської в м. Чернівці, де його очікував ОСОБА_5 на автомобілі марки «Volkswagen Caddy», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 . Прибувши на вулицю Буковинську в м. Чернівці, особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, передав ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . ОСОБА_5 для подальшого перевезення їх до державного кордону України з метою їх незаконного переправлення.
Поряд з цим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_10 , діючи за вказівкою невстановлених органом досудового розслідування осіб, прибули на вулицю Буковинську в м. Чернівці, де сіли в автомобіль марки «Volkswagen Caddy», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 . Останній, посадивши до автомобіля ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою злочинною змовою із ОСОБА_4 , продовжив рух до с. Тереблече Чернівецького району до україно-румунського кордону. По ходу руху трасою М-19 Доманове - Ковель - Чернівці - Тереблече в с. Коровія Чернівецького району Чернівецької області до ОСОБА_5 приєднався ОСОБА_4 на автомобілі марки «Mercedes-Benz Sprinter 3I6CDІ», державний номерний знак НОМЕР_1 . При цьому ОСОБА_4 з метою уникнення зупинки автомобіля «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_2 , працівниками Національної поліції, Державної прикордонної служби та територіальних центрів комплектування та соціальної НОМЕР_5 , обігнав автомобіль «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 та рухався перед ним на короткій відстані таким чином, щоб уникнути зупинки працівниками Національної поліції або ж Державної прикордонної служби, постійно перебуваючи на телефонному зв`язку із ОСОБА_5 та в такий спосіб координував з останнім свої дії.
В подальшому, 30.06.2024 року приблизно об 11 год. 00 хв. працівниками Державної прикордонної служби України на напрямку 843 прикордонного знаку, на території Тереблечанської ОТГ в адміністративних межах с. Тереблече Чернівецького району Чернівецької області, було зупинено автомобіль марки «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 316CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 та затримано громадян ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 при спробі незаконного перетину державного кордону України в республіку Румунія.
В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою вину у вчиненому визнали повністю, щиро розкаялися, підтвердили обставини вчинення ними злочину та просили суд їх суворо не карати.
За згодою учасників судового процесу, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались. Обвинувачені правильно розуміють фактичні обставини справи, що підтверджується його показаннями, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає, а тому суд, згідно вимог ч. 2 ст.349 КПК України, обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та оголошенням матеріалів кримінальної справи, які характеризують обвинуваченого.
Суд вважає доведеним, що викладене в обвинуваченні діяння мало місце і містить склад злочину. Встановлено, що в діях обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є склад злочину, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, а саме сприяння незаконному переправленні осіб через державний кордон України, наданням засобів, усуненням перешкод за кваліфікуючими ознаками: вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст.66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також добровільне перерахування грошових коштів, сплачених в рахунок застави, для забезпечення потреб стрілецького батальйону. Крім того, ОСОБА_5 надав викривальні покази щодо своїх спільників у вчиненні кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, особу винного, який позитивно характеризується по місцю проживання, повне визнання ним вини, його молодий вік та майновий стан, стан здоров`я, а також сприяння ним органу досудового розслідування у збиранні доказів, спрямованих на встановлення та доведення вини організаторів даного злочину.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що для виправлення та перевиховання ОСОБА_5 йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, тобто із звільненням його від відбування покарання з випробуванням і призначенням іспитового строку, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту 1 частини першої статті 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Суд враховує, що у постанові від 10.07.2018 року (справа №148/1211/15-к) ВС звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
У постанові від 14.06.2018 року (справа №760/115405/16-к) ВС зазначив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Крім того, ВС у постанові від 09.10.2018 року (справа №756/4830/17-к) звернув увагу на те, що відповідно до статей 50 і 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Дискреційні повноваження суду, як вже було зазначено вище, визнаються і Європейським судом з прав людини.
Верховний суд зауважив, що ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (стаття 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у статті 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.
Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття «особа обвинуваченого» вживається у тому ж значенні, що й у пункті 3 частини першої статті 65 КК поняття «особа винного».
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Враховуючи норму ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.2 ст.332 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, добровільне перерахування грошових коштів в сумі 800 000,00 грн. для забезпечення потреб стрілецького батальйону.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.
Санкцією частини 2 статті 332 КК України визначено, що за дії, які передбачені в диспозиції вказаної статті, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Відповідно до частини 1 статті 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Приписи статті 69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Відповідно до висновку Верховного суду від 27.04.2021 року у справі №712/4384/20, однією з обов`язкових умов для застосування до винної особи положень ст.69 КК України є наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання. Суди зобов`язані встановити не лише наявність, а й обґрунтувати, яким чином такі пом`якшуючі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Суд також враховує, що у постанові від 10.07.2018 року (справа № 148/1211/15-к) ВС звернув увагу на те, що формулювання пункту 1 частини першої статті 66 КК передбачає, що наявність будь-якої з обставин, перелічених в ньому, - тобто, або «з`явлення із зізнанням», або «щирого каяття», або «активного сприяння розкриттю злочину» - означає, що вимогу цього пункту виконано. Таким чином, положення статті 69-1 КК застосовуються, якщо судом установлено будь-яку з обставин, зазначених у пункті 1 частини першої статті 66 КК, та будь-яку з обставин, вказаних у пункті 2 частини першої статті 66 КК.
Тобто для застосування судом положень статті 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.
Такий висновок зробив Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в постанові від 27.04.2021 (справа № 712/4384/20, провадження №51-548км21).
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 під час кримінального провадження розповів про обставини, які повністю викривають його у вчиненому злочині, добровільно своєю активною поведінкою сприяв розкриттю кримінальних правопорушень та з`ясуванню обставин його вчинення, у скоєному щиро розкаявся, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, виказав готовність нести кримінальну відповідальність, внаслідок вчиненого злочину тяжких наслідків не настало, співпрацював із органами досудового розслідування, надаючи викривальні покази стосовно співучасників вчинення кримінального правопорушення, беручи до уваги обставини справи, а також особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, його молодий вік, майновий стан та стан здоров`я, наявність на його утриманні малолітньої дитини, добровільне перерахування 800 000,00 грн. для забезпечення потреб стрілецького батальйону, суд приходить до висновку, що призначення обвинуваченому мінімального покарання в межах санкції ч.2 ст.332 КК України є недоцільним в даному випадку, у зв`язку з чим при призначенні покарання суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1 ст.69 КК України і перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним і пропорційним.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374, 377 КПК України КПК України суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України і за його вчинення призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 12 000 (дванадцяти тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 204 000 (двісті чотири тисячі) гривень 00 копійок в дохід держави.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді застави залишити в силі до набрання вироком законної сили.
Рахунок № НОМЕР_6
Отримувач: ГУНП в Чернівецькій області
Призначення: для забезпечення потреб стрілецького батальйону.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України і призначити йому міру покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді застави залишити в силі до набрання вироком законної сили.
Рахунок № НОМЕР_6
Отримувач: ГУНП в Чернівецькій області
Призначення: для забезпечення потреб стрілецького батальйону.
Речовий доказ транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_19 повернути власнику або уповноваженій ним особі, скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Герцаївського районного суду Чернівецької області від 11 липня 2024 року.
Речові докази мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 9», ІМЕІ1: НОМЕР_7 , ІМЕІ2: НОМЕР_8 ; мобільний телефон марки «iPhone 12», номер моделі «MGJE3SE/A» серійний номер « НОМЕР_9 », ІМЕІ1: НОМЕР_10 , ІМЕІ2: НОМЕР_11 із сім картою НОМЕР_12 ; мобільний телефон марки «iPhone 8 Plus», номер моделі «MQ902LL/A» серійний номер « НОМЕР_13 », ІМЕІ1: НОМЕР_14 із сім картою НОМЕР_15 ; мобільний телефон марки «iPhone 8», номер моделі «MQ6J2B/A» серійний номер « НОМЕР_16 », ІМЕІ1: НОМЕР_17 із сім картою НОМЕР_18 повернути власникам.
На вирок суду може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом 30-ти діб з дня його проголошення всіма учасниками процесу.
Суддя: