ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 589/2205/22 Номер провадження 11-кп/814/1049/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі

судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у закритому судовому засіданні в кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000156 від 17.02.2022 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 02.10.2023 відносно,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Солотвино Шосткинського району Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 24.01.2003 Шосткинським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 06.04.2006 Шосткинським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 17.02.2010 Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 71 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, 29.12.2015 звільнений умовно-достроково на невідбутий термін 7 місяців 1 день,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст. 156 КК України на 6 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з навчанням та вихованням дітей або займатися діяльністю, пов`язаною з роботою з дітьми, строком на 3 роки.

За вироком суду, Починаючи з осені 2019 року, ОСОБА_8 став спільно проживати з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її донькою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та іншими дітьми за адресою: АДРЕСА_3 , а в подальшому з жовтня 2020 року за адресою: АДРЕСА_2 , з якими мав спільні взаємні права та обов`язки, пов`язані спільним побутом, а також приймав участь у вихованні дітей.

Під час спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_8 у період часу з грудня 2019 року по квітень 2021 року, в денний час доби, перебуваючи вдома за місцем проживання за вищевказаною адресою, а також в інших місцях, в тому числі по дорозі з кладовища, залишаючись наодинці з неповнолітньою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою задоволення власної статевої пристрасті, достовірно знаючи та розуміючи, що остання є неповнолітньою, неодноразово, систематично (лише протягом 2020 року біля 10 разів), вчиняв відносно неповнолітньої ОСОБА_11 , яка не досягла шістнадцятирічного віку, розпусні дії. Потерпіла, з урахуванням її вікових особливостей, хоча і розуміла характер та значення скоюваних з нею протиправних дій, проте можливість до активної протидії в ситуації, яка для неї носила характер стресогенної дії, була обмежена станом емоційного напруження (страху), фізичною перевагою нападника, усвідомленням притаманних форм поведінки ОСОБА_8 в спірних ситуаціях та можливих наслідків для неї у разі активного супротиву, у вищевказаних умовах чинила опір в межах ресурсів власної особистості (прибирала його руки, втікала, всіляко намагалась уникнути таких злочинних дій, в подальшому пішла жити до сусідки).

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду щодо ОСОБА_8 скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення.

Зазначає, що у даному кримінальному провадженні відсутні прямі свідки події, а наявні свідчення отримані від свідків, яким про подію повідомила потерпіла ОСОБА_11 .

Також захисник звертає увагу на показання матері потерпілої - ОСОБА_10 , щодо встановлення неприязних відносин між обвинуваченим та потерпілою одразу після початку їх спільного проживання, так як обвинувачений змушував потерпілу робити домашнє завдання, що не подобалось останній.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду щодо нього. Зазначає, що не вчиняв будь-яких розпусних дій щодо ОСОБА_11 , та вважає, що ніяким чином не міг порушити її психіку, так як вона мала стосунки з дорослим чоловіком. Зазначає, що потерпіла обмовила його.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та постановив законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Вина ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК України підтверджується зібраними по справі доказами, які належним чином досліджені судом першої інстанції за участю сторін кримінального провадження.

Так, в основу вини ОСОБА_8 покладені послідовні показання потерпілої ОСОБА_11 яка в ході допиту під час досудового розслідування (20.04.2022) вона пояснила, що взимку 2019, коли їх родина вже проживала в с. Клишки, потерпіла збиралась до школи, матері вдома не було, а ОСОБА_8 (вітчим) зупинив її в коридорі та почав обіймати, брати за груди, говорячи, що їх треба розминати аби вони стали більшими. З того часу подібне траплялось досить часто. Він торкався стегон, грудей, сідниць, при цьому потерпіла чинила спротив, прибирала його руки або ж просто втікала. Потерпіла зазначає, що вітчим попереджав її, що якщо вона буде вести себе добре, як її старша сестра ОСОБА_12 , то у неї все буде гаразд. У ОСОБА_12 з вітчимом були інтимні стосунки та вона народила від нього дитину. Про такі дії вітчима потерпіла довгий час нікому не казала, потім зізналась про це подрузі ОСОБА_13 , а пізніше дізнались і сусіди. Одного разу, коли ОСОБА_8 після сварки з матір`ю проживав у свого брата, потерпіла розказала про домагання вітчима матері, остання спочатку засуджувала його дії, однак, продовжували навідувати ОСОБА_8 , а потім сказала доньці, що він повернеться жити додому. Після цього потерпіла пішла жити до сусідки (матері подруги ОСОБА_13 ), бо вважала, що там їй буде безпечніше. Потерпіла характеризує вітчима як жорстоку людину, зазначає, що він бив її матір, вчиняв сварки, обливав себе бензином та намагався підпалити, бив менших дітей кропивою, одного разу вдарив і її. Потерпіла зазначає, що вона дуже хвилюється за своїх молодших сестер Софію та ОСОБА_14 , а тому вирішила звернутись на телевізійну програму аби надати розголосу цій ситуації та захистити їх.

Інші свідки, допитані судом першої інстанції, зокрема, ОСОБА_15 ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , виключно позитивно характеризували потерпілу як ввічливу, спокійну, роботящу, гарну дитину, не схильну до брехні, та негативно характеризували ОСОБА_8 .

При цьому, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що переважно ці свідки є сусідами, тобто безпосередньо бачили і чули як жила сім`я ОСОБА_20 , які взаємовідносини складались в їх родині.

Також, свідок ОСОБА_17 пояснила суду першої інстанції, що безпосередньо була очевидцем, як обвинувачений умисно цілеспрямовано торкався грудей потерпілої і шкодував, що вони замалі, а не такі, як у ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_21 показала суду першої інстанції, що ОСОБА_8 неодноразово зізнавався їй, що мріє позбавити потерпілу цноти, мати з нею статеві зносини.

Крім того, покази свідків повністю співпадають в частині того, що потерпіла була засмучена, подавлена, негативно реагувала на вітчима, намагалася його уникати, не залишатись з ним наодинці. В подальшому потерпіла зізналась свідкам про причини такої поведінки, що обвинувачений навмисно торкався її в інтимних місцях, намагався поцілувати, пропонував поводити себе з ним так, як ОСОБА_22 (тобто погодитись на інтимні стосунки, не чинити опір його домаганням), щоб все у потерпілої ОСОБА_11 було добре.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 90 від 12.05.2022 (т.1, а.с. 203-212), ОСОБА_11 в ході бесіди з експертом повідомила, що вітчим почав вчиняти щодо неї розпусні дії, коли їй ще не було повних 14 років. При згадуванні даних подій - почала плакати. Під час уточнюючих питань, що стосуються кримінальної ситуації, - відмічається гіперемія шкіри, тремтіння пальців рук, опускає голову, говорить тихо, соромиться. Трохи заспокоївшись, продовжує розповідь на певний час, знову плаче, досить тривало заспокоюється. Згідно висновку експерта ОСОБА_23 на момент вчинення відносно неї кримінального правопорушення будь-яким психічним захворюванням не страждала, не виявляла ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, що підтверджується даними анамнезу про відсутність скарг, проявів будь-якої неадекватної поведінки, відсутністю звернень до психіатра. На даний час ОСОБА_11 виявляє ознаки посттравматичного стресового розладу. Даний розлад психічної діяльності не відноситься до категорії хронічних чи тяжких психічних захворювань, відноситься до категорії невротичних, пов`язаних зі стресом та соматоформних розладів. Дані розлади психіки завжди розглядаються як безпосередній наслідок гострого важкого стресі або тривалого травмування. Стресові події або тривалі неприємні обставини є первинним або переважаючим причинним фактором і розлад не може виникнути без їх впливу. Діагноз підтверджується даними анамнезу та даними цього клінічного психодіагностичного обстеження, при якому у досліджуваної виявлено ознаки стресового розладу у вигляді порушення емоцій на фоні вегетативних невротичних реакцій при відсутності психотичної симптоматики та збереженій критиці. У переживаннях звучить переживання психотравми у вигляді нав`язливих спогадів (ремінісценсій), ухилення від діяльності та ситуацій, що нагадують про травму. Підекспертна боїться та уникає того, що нагадує про подію. Зрідка бувають гострі спалахи страху, паніки, які провокуються стимулами, що викликають неочікувані спогади про травму. Після пережитих подій, які носили психотравмуючий характер, підекспертна стала фіксована на пережитому, має нав`язливі думки, порушився сон. Даний розлад психіки виник як реакція на перенесену подію, отже поява психічних розладів, діагностованих клінічно, є ситуаційно обумовленою. На даний час ОСОБА_11 виявляє ознаки посттравматичного стресового розладу, який перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із вчиненим відносно неї кримінальним правопорушенням. З урахуванням віку, рівня інтелектуально-мнестичного розвитку розуміла характер та значення вчинених щодо неї протиправних дій, могла чинити опір в межах ресурсів власної особистості (прибирала його руки, йшла), могла правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження та може давати про них відповідні покази. У ОСОБА_11 підвищеної схильності до фантазування та навіювання не виявлено.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у даному кримінальному провадженні зібрано достатньо доказів, які поза розумним сумнівом доводять вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні розпусних дій щодо потерпілої ОСОБА_11 , яка не досягла 16-річного віку, вчинене членом сім`ї, а його дії правильно кваліфіковані судом за ч.2 ст.156 КК України.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність порушень при розгляді кримінального провадження істотних вимог норм кримінального процесуального закону, які були підставою для безумовного скасування всього вироку не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 02.10.2023 відносно ОСОБА_8 без змін.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4