1-в/205/803/24
У Х В А Л А

про звільнення від покарання

20 листопада 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання провідного інспектора Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Кринички Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, раніше судимого:

- 11 липня 2024 року вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська за ст. 185 ч.4 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, звільненого на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком в (один) рік

про звільнення від відбуття покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Інспектор Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернулася до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська з поданням щодо звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного судом покарання.

В поданні ставиться питання про звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання за діяння, караність яких усунена відповідно до Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, що набрав чинності 09.08.2024 року.

Від представника Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд подання за її відсутності. Просить прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення подання Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області. відносно ОСОБА_5 не заперечував.

ОСОБА_5 надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, подання органу пробації підтримав, наполягав на його задоволенні.

Суд дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, у разі необхідності вирішення питань, передбачених п.5, 8, 9, 13-3 частини першої ст. 537 цього Кодексу.

Статтею 74 ч.2 КК України фактом усунення злочинного діяння є його декриміналізація. Застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст. 58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Так, згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Відповідно до положень п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4,6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч.1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно з п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Встановлено, що засуджений ОСОБА_5 перебуває на обліку в органу пробації з 04.09.2024 року. Раніше судимий 11 липня 2024 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч.4 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, з іспитовим строком на 1 рік.

Так, за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2024 року ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він:

- 12 квітня 2024 року, здійснив викрадення чужого майна на загальну суму 182,19 гривень.

- 12 квітня 2024 року, здійснив викрадення чужого майна на загальну суму 182,28 гривень.

- 12 квітня 2024 року, здійснив викрадення чужого майна на загальну суму 97,40 гривень.

- 12 квітня 2024 року, здійснив викрадення чужого майна на загальну суму 211,80 гривень.

- 12 квітня 2024 року, здійснив викрадення чужого майна на загальну суму 204,00 гривні.

- 12 квітня 2024 року, здійснив викрадення чужого майна на загальну суму 160,00 гривень.

- 12 квітня 2024 року, здійснив викрадення чужого майна на загальну суму 255,00 гривень.

- 12 квітня 2024 року, здійснив викрадення чужого майна на загальну суму 102,00 гривні.

На час, до якого відносяться діяння, за вчинення яких засуджено ОСОБА_5 , положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КпАП України в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009).

З 09.08.2024 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 (далі Закон № 3886-ІХ).

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції, якою збільшено розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який застосовується для визначення кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення.

При цьому, суд враховуючи правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суд, який мітиться у Постанові від 07.10.2024 року у справ № 278/1566/21, виходить з того, що Закон № 3886-ІХ є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Вартість майна, у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_5 за епізодами за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 липня 2024 року, становить: - 12 квітня 2024 року - 182,19 гривень; 12 квітня 2024 року - 182,28 гривень; 12 квітня 2024 року - 97,40 гривень; 12 квітня 2024 року - 211,80 гривень; 12 квітня 2024 року - 204,00 гривні; 12 квітня 2024 року - 160,00 гривень; 12 квітня 2024 року - 255,00 гривень; 12 квітня 2024 року - 102,00 гривні.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2024 року в сумі 3028 гривень. Отже, податкова соціальна пільга у 2024 році складала 1514,0 гривень.

Таким чином, відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК, у 2024 році становила 3028,0 гривень.

Отже, вартість майна, у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_5 за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 липня 2024 року, не перевищує суму в два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України), а тому зазначені дії ОСОБА_5 підпадають під декриміналізацію.

Таким чином, на засудженого ОСОБА_5 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_5 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На пiдставi ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України , Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст.537,539 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Подання інспектора Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 відносно ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 11 липня 2024 року за ст. 185 ч.4 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, звільненого на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком в 1 (один) рік звільнити у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її постановлення шляхом подання апеляційної скарги до судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1