КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4776/24
Провадження № 1-кп/552/907/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.08.2024 Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарi ОСОБА_2 ,

за участi прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому у судовому засiданнi в м. Полтава кримінальне провадження № 0000687 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-

встановив:

02 липня 2024 року близько 22 години ОСОБА_4 , перебуваючи біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, під приводом допомоги заволодів мобільним телефоном марки IPhone X із сім-карткою НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 та рюкзаком червоно-чорного кольору, у якому знаходилися особисті речі та портативний зарядний пристрій білого кольору - УМБ Xiaomi Мі Power Bank 3 20000 mAh, належні його знайомому ОСОБА_5 , спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків у розмірі 4380 грн.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та розповів, що 02.07.2024 ввечері перебуваючи біля свого будинку разом із своїм знайомим ОСОБА_5 , він сказав останньому, що сходить до свого житла за продуктами харчування. Тому взяв у ОСОБА_5 мобільний телефон щоб наче б то присвітити у під`їзді та рюкзак, щоб покласти до нього продукти, і пішов з речами потерпілого. У подальшому мобільний телефон він втратив, а зарядний пристрій продав невідомому. Завдані збитки ним у повному обсязі відшкодовані потерпілому. Розкаюється у вчиненому.

Потерпілий ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду кримінального провадження, до суду не з`явився, надавши суду заяву, де просить розглядати справу без його участі, претензій до обвинуваченого не має, завдана шкода йому відшкодована.

Відповідно до ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується положеннями ст. ст. 65-67 КК України, а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

ОСОБА_4 раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяного збитку.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Обираючи вид та міру покарання суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи винного, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України.

При цьому, з врахуванням наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання винного, його молодий вік, те, що він раніше не судимий, а також його негативного ставлення до вчиненого та позитивних поглядів на майбутнє життя, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання один рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього вироком суду обов`язки.

Зобов`язати ОСОБА_4 з`явитися для реєстрації до органи з питань пробації, а у разі перебування на військовій службі до командира військової частини за місцем проходження служби, та протягом іспитового строку повідомляти зазначені органи про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Оскільки міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обиралася, суд не вбачає підстав для обрання йому запобіжного заходу.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на користь держави за проведення експертизи у розмірі 2271,84 грн.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляцiйного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває пiд вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копiї вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1