Номер провадження: 11-кп/813/207/24
Справа № 504/387/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 31 січня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000756 від 07 липня 2019 року відносно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кальниболота Новоархангельського району Кіровоградської області, громадянин України, який має вищу освіту, неодружений, працює на посаді автослюсаря станції технічного обслуговування ФОП « ОСОБА_9 », зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 31 січня 2022 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Строк відбування покарання обчислюється з моменту приведення вироку до виконання.

До набрання вироком законної сили до ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КК України

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

2) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Вирішено питання з цивільним позовом потерпілого ОСОБА_10 .

Оскаржуваним вироком встановлено, що 06 липня 2019 року, біля 20 години 30 хвилин ОСОБА_8 перебував на подвір`ї, що в межах адреси по АДРЕСА_2 , де побачив ОСОБА_11 .

Під час зустрічі, між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_8 завдав ОСОБА_11 один удар своєю ногою в частину гомілки правої ноги, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді осколкового перелому обох кісточок правої гомілки з підвивихом у гомілково-ступневому суглобі та які, при звичайному перебігу, призводять до тривалого розладу здоров`я, строком понад 3 тижні (більш як 21 день), і за цим критерієм згідно з п.п. 4.6, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р., відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок та закрити кримінальне провадження на підставі ст.284 КПК України. Крім того, обвинувачений просив повністю відмовити в задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 про стягнення майнової та моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що під час судового розгляду суд безпідставно відхилив всі клопотання обвинуваченого про вчинення процесуальних дій направлених на встановлення обставин, які підтверджують його невинуватість.

Обвинувачений вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки від одного удару ногою потерпілий не міг отримати тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості встановленні висновком судово-медичної експертизи.

Більш того обвинувачений заперечує той факт, що взагалі наносив удар потерпілому.

Обвинувачений ставить під сумнів висновок судово-медичної експертизи та вважає, що експертом не був досліджений механізм утворення тілесних ушкоджень.

Також обвинувачений вважає, що суд не з`ясував обставини, які характеризують об`єкт та об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Зазначив, що він не посягав на життя та здоров`я потерпілого, не мав умислу на таке посягання і саме потерпілий напав на обвинуваченого ОСОБА_12 та спровокував конфлікт.

23 липня 2024 року захисник ОСОБА_7 подала клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності. Захисник зазначила про те, що з часу вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину минуло більше 5 років, а отже на теперішній час закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п.3) ч.1 ст.49, ч.2 ст.106 КК України.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05 квітня 2021 року у справі № 328/1109/19, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 309/1201/15-к).

Позиції учасників апеляційного розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 підтримали клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності.

Прокурор ОСОБА_6 також не заперечував проти задоволення клопотання.

Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, проте раніше він неодноразово звертався з чисельними заявами, в яких просив розглянути кримінальне провадження без його участі.

Мотиви апеляційного суду

Статтею 2 КПК передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Строк давності - це передбачений кримінальним законом певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України, у разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч.4 ст.49 КК України.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Як установлено з матеріалів кримінального провадження інкримінований ОСОБА_8 злочин був вчинений 06 липня 2019 року.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України.

Санкція ч.1 ст.122 КК України передбачає покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

За приписами ч.4 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину.

Відповідно до п.3) ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Дані про те, що ОСОБА_8 ухилявся від слідства або суду чи вчинив новий нетяжкий, тяжкий чи особливо тяжкий злочин, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

За таких обставин строки давності притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності не зупинялись та не переривались.

Оскільки із дня вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину минуло понад п`ять років, він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п.3) ч.1 ст.49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності.

При цьому апеляційним судом були роз`ясненні обвинуваченому правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК України і обвинувачений погодився з такими підставами для закриття кримінального провадження і не наполягав на розгляді кримінального провадження в загальному порядку

Положеннями п.1) ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з положеннями ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника ОСОБА_7 , частково задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , вирок суду першої інстанції - скасувати, звільнити ОСОБА_13 від кримінальної відповідальності на підставі п.3) ч.1 ст.49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього - закрити на підставі п.1) ч.2 ст.284 КПК України закрити.

Крім того у зв`язку зі скасуванням обвинувального вироку у відношенні ОСОБА_8 апеляційний суд вважає за необхідне залишити цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 без розгляду.

Керуючись статтями 284, 288, 404, 405, 407, 409, 417, 419, 532 КПК України, ст.49 КК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - частково задовольнити.

Вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 31 січня 2022 року, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки - скасувати.

Задовольнити клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, на підставі п.3) ч.1 ст.49 КК України - у зв`язку з закінченням строків давності.

Закрити кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000756 від 07 липня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, на підставі п.1) ч.2 ст.284 КК України - в зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Залишити без розгляду цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_11 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Ухвала апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4