ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянув у закритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0000163 від 20 січня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Берестівка, Володимирського району Рівненської області, громадянина України, із середньою освітою, молодшого сержанта, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, командир 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження :

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_10

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане судом доведеним

Молодший сержант ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку, проходження військової служби і підлеглості, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши в умовах воєнного стану військовий злочин за наступних обставин.

15.01.2023 приблизно о 13.55 годині, тобто під час дії в Україні воєнного стану, в ході шикування особового складу 1 стрілецького батальйону НОМЕР_2 окремої танкової бригади в районі території будівлі 152 по АДРЕСА_3 командир 1 стрілецького батальйону НОМЕР_2 окремої танкової бригади (військова частина НОМЕР_1 ) корпусу резерву Сухопутних військ Збройних Сил України майор ОСОБА_11 усно довів до особового складу 1 стрілецького батальйону 4 окремої танкової бригади для виконання бойове розпорядження вищестоящого командування № 195 від 14.01.2023 здійснити до 17:00 години 15.01.2023 висунення в район північної околиці населеного пункту Краснополівка та зайняти рубіж оборони. Дане бойове розпорядження, в тому числі, доведено і до ОСОБА_3 , який знаходився в строю під час шикування. При цьому, видане бойове розпорядження (наказ) було чітким та зрозумілим, не суперечило чинному законодавству, доведене до ОСОБА_3 прямим начальником за своїм службовим становищем та начальником за військовим званням, не було пов`язане з порушенням його конституційних прав та свобод. Окрім того, виданий наказ не був явно злочинного змісту, у зв`язку із чим підлягав беззастережному та неухильному виконанню ОСОБА_3 .

В той же день приблизно о 14:00 годині, після отримання вказаного законного наказу свого прямого начальника, молодший сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи її на посаді командира 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, посягаючи на встановлений порядок підлеглості, порушуючи військову дисципліну, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, знаходячись в районі території АДРЕСА_3 , відкрито заявив про відмову від виконання бойового розпорядження (наказу) командира №195 від 14.01.2023, що певною мірою підірвало бойову готовність та боєздатність підрозділу.

Стаття (частина статті) закону, що передбачає відповідальність за злочини, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_12

ч. 4 ст. 402 КК України - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Позиція обвинуваченого

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 4 ст. 402 КК України не визнав, суду показав, що до лав ЗСУ вступив добровільно та з 01.01.2023 року з Черкас виїхав до Соледара і відразу потрапив на бойові позиції де перебували до 07.01.2023 року.

Після того, як їх підрозділ залишив бойові позиції і відступив, їх роззброїли, перевозили з місця на місце, а 15.01.2023 року вишикували на плацу і зачитали наказ про висунення в район північної околиці населеного пункту Краснополівка та зайняти рубіж оборони. Далі було оголошено, що ті хто незгоден вийти зі строю, з огляду на те, що у нього була хвора нога , він вийшов зі строю та повідомив командира про неможливість виконання наказу за станом здоров`я, так як не міг ходити.

Показання свідків

Свідок ОСОБА_13 , суду показав, що він є військовослужбовцем та 15.01.2023 року був свідком того, як командир зачитував ОСОБА_3 та іншим солдатам наказ про зайняття позиції, на що частина солдат відмовилась, а частина поїхала на позиції. Це було в районі Краматорську, оголошення наказу фіксувалось на відео, під час якого всі солдати були зі зброєю, бронежилетах, касках. Також ОСОБА_13 додав, що оголошувалось бойове розпорядження командира частини в якому було зазначено, що необхідно до конкретної години зайняти оборонні позиції.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що він є військовослужбовцем та приблизно в січні 2023 року в районі м. Краматорськ, командир батальйону оголошував наказ, відповідно до якого необхідно було зайняти позиції для оборони, після чого частина військових погодились виконувати наказ, а частина відмовилась, чи був там присутнім ОСОБА_3 він не пам`ятає. Всі військові пройшли ВЛК та були придатними і у всіх була зброя.

Свідок ОСОБА_15 є таким, що рахується безвісті зниклим, тому відповідно до вимог ст. 615 КПК України, судом було переглянуто його допит зафіксований на відео, на якому ОСОБА_15 показав, що на подвір`ї військової частини у м. Краматорську їх вишикував комбат і оголосив бойове розпорядження про висування на певну позицію, у зв`язку з чим 37 військовослужбовців відмовились, а приблизно 20 військовослужбовців погодились. Також ОСОБА_15 зазначив, що особисто він знає військовослужбовців його взводу та назвав прізвища. Військовослужбовці відмовлялись у зв`язку з морально-психологічним станом та через недовіру командирам. Наказ був чітким та зрозумілим.

Свідок ОСОБА_16 суду показав, що проходив службу на посаді старшого офіцера, та під час оголошення бойового розпорядження була відмова підрозділу від виконання наказу командира, серед яких також був і ОСОБА_3 , це було 15.01.2023 року у м. Краматорьск. Завдання було поставлено командиром бригади, озвучував командир батальйону майор ОСОБА_11 , а він здійснював відео фіксацію. Під час відмови ОСОБА_3 не назвав об`єктивної причини відмови від виконання наказу. При перегляді відеозапису оголошення наказу ОСОБА_3 відповів «відмовляюсь». Також свідок ОСОБА_16 спростував версію захисника, що ОСОБА_3 було затримано 12.01.2023 року, та зазначив, що його не затримували.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що був свідком непокори та за його участю проводився слідчий експеримент, зазначив, що займав посаду командира батальйону, дана подія відбувалась в одній із частин у м. Краматорськ, де було озвучено бойове розпорядження першій стрілецькій роті, який він особисто оголошував та проводилась відео фіксація. Завдання полягало у зайнятті позиції для майбутнього здійснення оборони. Частина військовослужбовців відмовилась виконувати наказ, а частина виконала. Також ОСОБА_11 додав, що перед цим рота відмовилась виконувати свої обов`язки та залишила свої позиції, у зв`язку з чим їх було направлено на лікарську комісію, після чого їм було оголошено наказ. Військові тимчасово перебували у ізоляторі тимчасового утримання, а їх зброя перебувала у відповідному місці та ті хто погодився виконати наказ зброю отримали.

Відповідно до вимог ст. 615 КПК України, судом було переглянуто допит свідка ОСОБА_17 зафіксований на відео, на якому ОСОБА_17 показав, що перебував по АДРЕСА_3 під час оголошення майором ОСОБА_18 наказу про висунення в район населеного пункту Краснополівки, де частина військових відмовилась виконувати наказ.

Докази, досліджені судом на підтвердження встановлених обставин вчинення кримінального правопорушення

Судом було досліджено такі докази:

- протокол про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису від 15.01.2023 року з додатком до нього, предметом зняття є відеозапис з назвою «VID_20230115_135507» тривалістю 06 хв. 12 сек., який створено 15.01.2023 року та скопійований на цифровий носій інформації CD-диск, при досліджені даного відеозапису встановлено, що в присутності свідка ОСОБА_16 було відтворено зміст даного відеозапису, під час чого встановлено факт надання усного наказу командиром 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_11 . Дану відео-зйомку свідок здійснював на свій мобільний телефон. (додаток: диск с відеозаписом від 15.01.2023 р)

- протокол проведення слідчого експерименту від 15 січня 2023 року за участю свідка ОСОБА_11 , який зазначив, що 15.01.2023, приблизно о 13 годинні 55 хвилин, він ( ОСОБА_11 ) перебуваючи на території військового містечка в/ч НОМЕР_3 , де тимчасово перебувала в/ч НОМЕР_1 оголосив військовослужбовцю ОСОБА_3 письмове бойове розпорядження командира тактичної групи «Соледар»- командиром військової частини НОМЕР_1 №195 від 14.01.2023 про необхідність переміщення у певне місце для заняття позицій оборонного характеру, отримавши даний наказ ОСОБА_3 відкрито, в умовах воєнного стану відмовився його виконувати (при цьому він не повідомив з яких саме причин відмовляється виконувати вказаний наказ). (додаток до протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 від 15.01.2023 року).

- довідку військово-лікарської комісії, відповідно до якої молодший сержант військової служби за призовом ОСОБА_3 , 1972 року народження, проведеним медичним оглядом військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_4 12 січня 2023 року визнаний придатним до військової служби.

- довідку ВЛК від 08 листопада 2023 року, в якій зазначено про обмежену придатність Кисіля до військової служби

VІІІ. Мотиви суду

Проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази, перевіривши їх за критеріями належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дотримуючись загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд дійшов до висновку, що наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України поза розумним сумнівом.

Обвинувачення ОСОБА_3 , обґрунтовується показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 та проведеним слідчим експериментами за його участю, дослідженими в порядку ст. 615 КПК України показами свідків ОСОБА_17 ОСОБА_15 , які зазначили про факт відмови ОСОБА_3 від виконання наказу його безпосереднього начальника ОСОБА_11 , при цьому свідки зазнаили, що Кисіль не скаржився на стан здоров`я, відеозаписом, на якому видно та чутно, факт доведення до ОСОБА_3 його безпосереднім начальником ОСОБА_11 наказу про необхідність направлення на відповідні позиції і роз`яснено наслідки відмови виконання даного наказу, на що ОСОБА_3 відповів відмовою.

Згідно довідки військово-лікарської комісії від 12 січня 2023 року № 374, ОСОБА_3 придатний до військової служби.

Заява ОСОБА_3 про те, що його стан здоров`я не дозволяв йому виконувати бойове завдання, об`єктивно нічим не підтверджується.

Будь яких скарг на стан свого здоров`я, що заважає виконати наказ ОСОБА_19 під час доведення до нього наказу не заявляв, що було встановлено при перегляді відеозапису, а також не надано жодних документів, які б підтверджували зазначений факт.

Доводи сторони захисту, що у висновку ВЛК від 08 листопада 2023 року зазначено про обмежену придатність ОСОБА_19 до військової служби судом не приймаються до уваги з огляду на те, що станом на 15.01.2023 року Кисіль, відповідно до досліджених судом медичних документів, був придатним до військової служби. Довідкою ВЛК від 08.11.2023 року зафіксовано стан здоров`я обвинуваченого саме на листопад 2023 року, а не на час відмови від виконання наказу стороною захисту надано не було.

Суд вважає, що поза розумним сумнівом, стороною обвинувачення доведено під час судового розгляду, що ОСОБА_3 дійсно відмовився виконувати наказ свого безпосереднього начальника в умовах воєнного стану, тобто вчинив непокору.

Суд допитав обвинуваченого, свідків, дослідив надані докази, матеріали, що характеризують обвинуваченого, та дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 доведена повністю.

Кваліфікація дій обвинуваченого

ОСОБА_3 повинен нести кримінальну відповідальність за непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 402 КК України.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем ЗСУ та присягнувши захищати державу та виконати свій обов`язок, захищаючи територіальну цілісність України, вчинив непокору, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаціними військами оборони ЗСУ на вказаній ділянці оборони, з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, суд враховуючи наявність обставин справи, які не лише характеризують особу винного і вчинений ним злочин, а й дають змогу суду переконатися, що ОСОБА_3 , відповідно до своїх моральних якостей і втраченого почуття обов`язку перед державою та суспільством не заслуговує на довіру та не може виправитися без застосування до нього саме реального покарання, а тому суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі. Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_3

ХІ. Вирішення питання щодо судових витрат

Витрати на залучення експертів відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 367-374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання у вигляді шести років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Строк покарання обвинуваченому обчислювати з моменту затримання, в порядку виконання вироку суду.

Зарахувати у строк покарання попереднє ув`язнення з 15.01.2023 по 21 липня 2023 року включно.

Речові докази: оптичний диск з відеозаписом зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_20