Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/616/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2024 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Кропивницькому Кіровоградської області апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 липня 2024 року.

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровськ, громадянина України, який не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, без місця реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз:

16.08.2023 Знам?янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на шістдесят днів, тобто з 25 липня 2024 року до 22 вересня 2024 року, без визначення застави.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 липня 2024 року, стосовно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на шістдесят днів, тобто з 25 липня 2024 року до 22 вересня 2024 року, без визначення застави.

Рішення суду мотивовано тим, що прокурор довів наявність ризиків визначених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ризик переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи із застосуванням насильства в результаті вчинення якого настали тяжкі та невідворотні наслідки у виді смерті особи, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 10 років.

Усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та суворість можливого покарання, існує ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду, без перешкод залишити своє місце проживання з метою уникнення можливого покарання, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню.

Обвинувачений ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень з корисливих мотивів, у зв`язку з чим, не маючи засобів до існування, стійких (міцних) соціальних зв`язків та осіб, які б могли забезпечити належний контроль за його поведінкою може продовжити злочинну діяльність.

Також, суд врахував наявність ризику можливого незаконного впливу на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні з метою зміни чи відмови від раніше наданих ним показань, оскільки обвинувачений обізнаний про їх місце проживання.

Більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Захисник-адвокат ОСОБА_5 не погоджуючись із рішенням суду, подала апеляційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, щодо ОСОБА_6 та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або домашнього арешту в нічний час доби.

Обгрунтовує свої вимоги тим, що прокурором не наведено конкретних обставин та не підтверджено належними доказами факту того, що ОСОБА_6 має на меті переховуватися від суду, факту незаконного впливу на свідків, експерта, спеціаліста в цьому кримінальному провадженні, не зазначено, якими саме діями обвинувачений перешкоджає чи може перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню.

Застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Також, вказує що на даний час з`ясовуються обставини щодо підтвердження перебування обвинуваченого в лавах ЗСУ.

Прокурор, обвинувачений та його захисник, клопотань про участь під час розгляду апеляційної скарги не заявляли, тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.12.2023 за № 0001927 за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 липня 2024 року, стосовно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на шістдесят днів, тобто з 25 липня 2024 року до 22 вересня 2024 року, без визначення застави.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Так, висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 на більш м`який, є правильним.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи із застосуванням насильства в результаті вчинення якого настали тяжкі та невідворотні наслідки у виді смерті особи, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 10 років.

Отже, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та суворість можливого покарання, існує ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду, з метою уникнення можливого покарання, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню.

ОСОБА_6 неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень з корисливих мотивів, у зв`язку з чим, не маючи засобів до існування, стійких соціальних зв`язків та осіб, які б могли забезпечити належний контроль за поведінкою обвинуваченого, може продовжити злочинну діяльність.

Також, існує ризик можливого незаконного впливу обвинуваченим на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, оскільки ОСОБА_6 обізнаний про їх місце проживання.

Отже, більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 .

За таких обставин, на даний час існують ризики передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують на можливість обвинуваченого у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Місцевим судом правильно враховано суспільну небезпечність злочину, який інкримінується обвинуваченому, суворість можливого покарання та визнано за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни обраного щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Викладені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що виправдовують потребу у триманні обвинуваченого під вартою та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на ОСОБА_6 процесуальних обов`язків.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою як досудового так і судового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Під час розгляду справи місцевим судом та під час апеляційного розгляду не встановлено відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Перевіркою матеріалів справи невстановлені будь-які дані стосовно того, що відпали або зменшились ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу обвинуваченій, отже підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Рішення суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора є правильним, оскільки доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі.

Судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також, суд першої інстанції врахувавши вимоги п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України, не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, яке спричинило загибель людини.

Доводи сторони захисту про недоведеність прокурором ризиків та відсутність доказів на підтвердження їх існування, колегія суддів визнає необгрунтованими, оскільки судом першої інстанції встановлено наявність ризиків, які продовжують існувати на даний час та не зменшились, що підтверджується матеріалами справи.

Твердження захисника-адвоката ОСОБА_5 проте, що обвинувачений не має наміру переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, експерта та спеціаліста, є позицією захисту, яку колегія суддів не приймає до уваги, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_6 .

Посилання на те, що обвинувачений ОСОБА_6 перебував в лавах ЗСУ, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються доказами.

Будь-яких інших переконливих доводів щодо незаконності рішення суду в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді судом першої інстанції питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , задоволенню не підлягає, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 липня 2024 року, слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 липня 2024 року, якою стосовно ОСОБА_6 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на шістдесят днів, тобто з 25 липня 2024 року до 22 вересня 2024 року, без визначення застави залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4