УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 120 241 000 000 009 36 від 21.08.2024 за ч. 2 ст. 286 КК України про накладення арешту,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 120 241 000 000 009 36 від 21.08.2024 за ч. 2 ст. 286 КК України, на майно, яке належить ТОВ «Р1 АВТО».

На обґрунтування клопотання зазначено, що 21.08.2024, приблизно о 10 год. 20 хв., на перехресті вулиць Солом?янська та Народна у місті Києві, водій автомобіля «Hyundai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , під час виконання маневру повороту ліворуч, рухаючись на зелений сигнал світлофору, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка рухалась по регульованому пішохідному переходу на зелений (дозволяючий рух пішоходів) сигнал світлофору. Внаслідок ДТП пішохід від отриманих травм померла у медичному закладі.

Автомобіль марки ««Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 05.12.2023 оглянутий та вилучений, після чого доставлений та поміщений на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_1

Автомобіль «Hyundai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 21.08.2024 оглянутий та вилучений.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобіль «Hyundai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ТОВ «Р1 АВТО».

Постановою слідчого від 21.08.2024 вилучене майно на підставі ст. 98 КПК України визнано речовим доказом.

У зв`язку з викладеним прокурор просив накласти арешт на вказаний автомобіль з метою забезпечення його збереження.

У судове засідання прокурор не з`явився, у клопотанні просив розглянути клопотання за його відсутності.

Власник тимчасово вилученого майна також у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК фіксація за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном серед іншого може бути предмет кримінального правопорушення.

Частиною 2 статті 168 КПК визначено, що тимчасове вилучення майна, зокрема може здійснюватися під час огляду.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими прокурором матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається, серед іншого, з метою збереження речових доказів.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Прокурором та матеріалами клопотання доведено, що вилучене майно, на яке ініційоване накладення арешту, може містити на собі інформацію про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного у клопотанні майна, оскільки вказане майно містить на собі інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 120 241 000 000 009 36 від 21.08.2024 за ч. 2 ст. 286 КК України арешт на вилучений 21.08.2024 у ході огляду автомобіль «Hyundai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Р1 АВТО».

Заборонити відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1