Справа № 461/505/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/395/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0003327 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 22.02.2024 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дружківка, Донецької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, дітей не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 14.07.2020,

обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:

Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вирок Галицького районного суду м.Львова від 22.02.2024, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.71, 72, 81 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 14.07.2020, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахується з моменту звернення вироку до виконання, після набрання даним вироком законної сили.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 не обирався.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Обвинувачений в апеляційній скарзі просить переглянути вирок та прийняти законне рішення оскільки він визнає, що вкрав в один день одну шампунь коли був в полосатій футболці, а в інший день вкрав ще одну шампунь коли був в полосатій кофті. Кожен раз шампунь в шорти засовував. Він не вкрав 4 шампуні бо навіть не було б куди їх засунути та вийти з магазину непоміченим. Все це видно на відеозаписі. Суд першої інстанції його доводів взагалі не слухав. Сума двох шампунів не перевищує 250 гривень, а це значить, що не кримінальне правопорушення а адміністративне та карається штрафом. Представник магазину ОСОБА_8 повідомила, що його наживо не бачила і лише в кінець зміни було виявлено нестачу 4 пляшок шампуні, а тому подумала, що це він вкрав. Апелянт просить суд апеляційної інстанції у всьому розібратися.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.06.2023, приблизно о 10:47 год., ОСОБА_6 маючи умисел на таємне викраденні чужого майна (крадіжку), діючи повторно, під час дії на території України воєнного стану, який введено в Україні згідно Указу Президента України №64 від 24.02.2021 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом Україні «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану і Україні», з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення вважаючи, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер вчинюваних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в приміщенні магазину «Копійочка» ФОП « ОСОБА_9 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, таємно викрав зі стелажа 1 (одну) банку гелю для душу Nivea Миті насолоди, об`ємом 250 мл, вартістю 88 грн. 90 коп. без ПДВ, 1 (одну) банку шампуню Elseve Dream Long для довгого та пошкодженого волосся, об`ємом 400 мл, вартістю 139 грн. 90 коп. без ПДВ, 1 (одну) банку шампуню Elseve Розкіш кокосової олії для нормального волосся, об`ємом 400 мл, вартістю 169 грн. 90 коп. без ПДВ, 1 (одну) банку шампуню масло Fructis потрійне відновлення для сухого пошкодженого волосся, об`ємом 400 мл, вартістю 119 грн. 90 коп. без ПДВ, які заховав за шорти чорного кольору, у які був одягнутий, після чого, пройшов повз каси магазину не розрахувавшись за товар та покинув приміщення магазину розпорядившись викраденим на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 спричинив ФОП « ОСОБА_9 » матеріальну шкоду на загальну суму 518 грн. 60 коп. без ПДВ.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 судом апеляційної інстанції було належним чином повідомлений про розгляд справи, однак в суд апеляційної інстанції не прибув але подав клопотання про можливість розгляду справи без його участі, якщо обвинувачений не заперечуватиме проти цього.

Обвинувачений ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції зазначив, що не заперечує проти подальшого розгляду справи без участі його захисника.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомив про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 про задоволення апеляційної скарги в повному обсязі, думку прокурора про відмову в задоволенні апеляційної скарги, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з п.2, 4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 411 КПК України вирок підлягає скасуванню чи зміні із зазначених в ч.1 ст.411 КПК підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.п. 3, 4 ч.1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, а також якщо висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право щонайменше бути негайно та детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції при розгляді та винесені вироку по даній справі не було належно, всебічно досліджено матеріали кримінального провадження, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, які є суттєвими для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Доводи обвинуваченого викладені в апеляційній скарзі про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, колегія суддів вважає обґрунтованими з огляду на наступне.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожен з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

У суді першої інстанції ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, за ч.4 ст. 185 КК України, не визнав при цьому зазначив, що вкрав тільки два шампуні, засунувши їх в шорти.

Умисні дії ОСОБА_6 були кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Під час підготовки до розгляду справи в суді апеляційної інстанції колегією суддів був оглянутий цифровий носій, а саме «DVD-R» диск, який долучений до протоколу огляду від 04.12.2023 (а.с.60, 57-59), з якого не вбачається факт крадіжки обвинуваченим ОСОБА_6 саме 4 одиниць товару, нестачу яких було виявлено в магазині.

У вироку суду першої інстанції є покликання на зазначений вище диск та протокол огляду, однак висновки по зазначених доказах зроблено не було, як і не було підтверджено чи спростовано доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він визнав крадіжку лише 2 (двох) одиниць товару. Також не було уточнено ні стороною обвинувачення, ні стороною захисту, який саме товар викрав ОСОБА_6 , з метою визначення суми матеріальної шкоди завданої магазину безпосередньо ОСОБА_6 , адже саме сума шкоди впливає на кваліфікацію дій особи.

Із зазначеного вище колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції формально віднісся до своїх обов`язків, передбачених ст. 94, 370 КПК України.

Судом першої інстанції та стороною обвинувачення не було в повній мірі з`ясовано фактичні обставини справи стосовно викраденого товару.

В матеріалах кримінального провадження наявна довідка про вартість товару на 24.06.2023 року, товарно-матеріальних цінностей, що знаходяться в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в АДРЕСА_2 , по чотирьох найменуваннях на суму 518,60 грн. (без ПДВ) за підписом керуючої магазином ОСОБА_8 (а.с.43), а також інвентаризаційна відомість № 835 від 24.06.2023 про товарно-матеріальні цінності, що знаходяться АДРЕСА_2 (а.с.44), які долучені до заяви поданої ОСОБА_8 , ОСОБА_11 лише 29.11.2023, про таємне викрадення товару в кількості 4 одиниць, які знаходилися у вільному доступі на полицях магазину Копійочка» в АДРЕСА_2 (а.с.37).

Зазначене підтверджує неналежне дослідження наявних в матеріалах справи доказів з точки зору об`єктивності, з врахуванням доводів всіх сторін учасників процесу.

Відповідно колегія суддів дійшла переконання, що судом першої інстанції було неповно, формально, без з`ясування всіх обставин справи, проведено розгляд даного кримінального провадження, оскільки залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення, як це передбачено ст. 410 КПК України.

Таким чином, встановлені порушення, які були допущені судом першої інстанції, з урахуванням положень ст. ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК України, апеляційний суд визнає істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, в числі іншого, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неповнота судового розгляду.

Як передбачено ч.1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Свідченням справедливого судочинства, на думку Європейського суду, є дотримання національними судами вимоги щодо вмотивованості судових рішень. Ця вимога стосується рівною мірою усіх видів українського судочинства, в тому числі і кримінального процесу.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи зазначене вище, приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до часткового задоволення, відповідно оскаржуваний вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стаді підготовчого судового засідання, під час якого необхідно перевірити обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК України 2012 року; у разі відповідності обвинувального акту КПК України призначити судовий розгляд під час якого повно та всебічно дослідити докази у кримінальному провадженні в їх сукупності з врахуванням доводів зазначених в апеляційній скарзі та матеріалів справи щодо повноти представлених суду документів здобутих під час досудового розслідування та у разі визнання ОСОБА_6 винним, обґрунтувати призначене покарання, тобто постановити законне та мотивоване рішення по справі, що відповідає положенням ст.370 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 410, 415, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Галицького районного суду м.Львова від 22.02.2024 року яким засуджено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: