Справа № 645/2244/24
Провадження № 1-в/645/176/24
У Х В А Л А

іменем України

20 листопада 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова подання начальника Немишлянського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області про приведення вироку суду відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX, -

в с т а н о в и в:

Начальник Немишлянського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_4 звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з поданням про приведення вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX

В обгрунтування подання зазначила, що 30 вересня 2024 року до Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області відносно громадянинаОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України .

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, якщо станом на 2024 рік вартість викраденого становить до 3028 грн. то таке діяння вважається дрібним викраденням чужого майна та буде каратися за нормами КУгіАП, що призвело до декриміналізації. Згідно вироку суду, гр. ОСОБА_3 був засуджений за скоєння кримінального правопорушення, яким потерпілому запоіяна матеіральна шкодау розмірі 810 грн. 48 коп.

На підставі вищевикладеного, начальник Немишлянського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області просить привести вищевказані вироки у відповідність до Закону №3886-ІХ.

Від прокурора, начальника Немишлянського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області надійшли заяви, в яких вони просили клопотання розглядати без їх участі.

Засуджений у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином.

Відповідно до абз. 2 ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає подання таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на: 2024 рік вартість викраденого становить до 3028 грн., то таке діяння вважається дрібним викраденням чужого майна та буде каратися за нормами КУгіАП, що призвело до декриміналізації.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12 червня 2024 року визнаноОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Згідно вироку суду, гр ОСОБА_3 був засуджений за скоєння кримінального правопорушення 02.03.2024 року, яким було заподіяно потерпілому шкоду у розмірі 810 грн. 48 коп.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення..

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті4КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_3 за вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12 червня 2024 року завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказані вироки у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

За таких обставин подання начальника Немишлянського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області є таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

УХВАЛИВ:

Подання начальника Немишлянського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області про приведення вироку суду відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX - задовольнити.

На підставі ч.2 ст. 74 КК України, звільнитиОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12 червня 2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Суддя