Справа № 444/3303/24
Провадження № 1-кп/444/335/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000265 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2024 року

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам"яна Гора, Жовківського району Львівської області; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, з середньою спеціальною освітою, не являється депутатом чи адвокатом, не працюючого, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків судом не встановлено, раніше судимого - вироком Жовківського районного суду Львівської області від 12.02.2024 року до покарання - 240 годин громадських робіт;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1, ч. 4 ст. 186 КК України

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області зазначене кримінальне провадження № 0000265 від 03.06.2024 року,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 24.02.2024 року та 28.02.2024 року умисно, систематично вчиняв стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 психологічне та фізичне насильство, яке проявлялося в образах, нецензурній лайці, погрозах фізичної розправи, чим принижував її честь та гідність, що призвело до психологічних за фізичних страждань потерпілої, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності 27.03.2024 року за ч.2 ст.173-2 КУпАП та 01.04.2024 року за ч.2 ст.173-2 КУпАП рішеннями Жовківського районного суду Львівської області.

Окрім цього, 29.05.2024 року близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_3 перебуваючи у житловому будинку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на вчинення фізичного та психологічного домашнього насильства, безпричинно розпочав словесний конфлікт з ОСОБА_6 , в ході якого висловлювався у адресу потерпілої образливі нецензурні слова та в подальшому почав своїми руками душити потерпілу за шию, що призвело до фізичних та психологічних страждань останньої.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо колишнього подружжя, що призвело до психологічних та фізичних страждань потерпілої ОСОБА_6 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_3 23 червня 2024 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, діючи в умовах воєнного стану, введеного 24.02.2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, який в подальшому затверджено Законом Верховної Ради України №2І02-ІХ від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та який на даний час продовжено, а саме Указом Президента України від 06 травня 2024 року №271/2024. який в подальшому затверджено Законом Верховної Ради України №3684-1Х від 08.05.2024 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», де продовжено строк дії військового стану до 12.08.2024 року 05 години 30 хвилин, знаходячись на території подвір`я, за адресою АДРЕСА_1 , за місцем проживання колишньої дружини ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), відкрито заволодів мобільним телефоном «Редмі 9С» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 : НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_6 , який знаходився у бюстгальтері потерпілої, в ході чого наніс їй один удар долонею правої руки по голові, після чого разом із викраденим телефоном, покинув територію вище вказаного господарства, тим самим ОСОБА_3 спричинив матеріальну шкоду на загальну суму 1 650,00 (одна тисяча шістсот п`ятдесят грн) 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю та пояснив, що в ці дні він перебував у стані алкогольного сп"яніння. Так 29.05.2024 року будучи у будинку за місцем проживання, при словесному конфлікті, він ображав колишню дружину нецензурними словами та душив, бо приревнував. А 23 червня 2024 року прийшов до колишньої дружини на подвіря та побачив, що вона розмовляє по телефону. Він приревнував її та почав ображати нецензурними словами, забрав від неї телефон та під час шарпанини зламав їй окуляри. На наступний день він прийшов до ОСОБА_7 та хотів повернути їй телефон, однак її не було в цей час вдома. Через деякий час він був затриманий працівниками поліції. ОСОБА_8 розкаявся у вчиненому, просить його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні 04.09.2024 року пояснила, що до неї на подвір"я зайшов її колишній чоловік - ОСОБА_3 , який перебував у стані алкогольного сп"яніння. Вона в цей час розмовляла по телефону. Він підійшов до неї та почав її ображати, а в подальному схопив за шию та почав душити, однак вона вирвалась. При шарпанині, обвинувачений вихопив у неї телефон та зламав їй окуляри. На її думку це трапилось через ревнощі колишньго чоловіка. Наголосила, що він часто ревнує її, коли зловживає алкоголем, однак коли тверезий, то у них стосунки хороші. Просить суд суворо не карати ОСОБА_3 .

Окрім цього, 04.09.2024 року надала на адресу суду заяву з проханням проводити судові засідання без її участі. Просить обвинуваченого суворо не карати, оскільки вона все йому пробачила. Також просить суд призначити йому покарання більш м"яке ніж передбачене статтями ККУ за якими він притягується до кримінальної відповідальності, а саме, застосувати при визначенні міри покарання ст. 69 КК України (а.с.114).

Оглянувши матеріали справи, заслухавши думку учасників, оцінивши всі докази в їхній сукупності, суд приходить до наступного висновку.

29.05.2024 року та 24.06.2024 року ОСОБА_6 звернулась до ВП № 2 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області із заявами про кримінальні правопорушення, що видно із протоколів прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення чи іншу подію (а.с.53, 67).

У відповідності до заяви від 24.06.2024 року потерпіла ОСОБА_6 добровільно надала згоду на проведення слідчих дій за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 68).

З протоколу огляду місця події від 24.06.2024 року за участі потерпілої ОСОБА_6 (а.с. 69-72) видно, що подія відбувалась у будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

З протоколу проведення слідчого експерименту від 26.06.2024 року за участю потерпілої ОСОБА_6 та фототаблиць до нього (а.с. 99-106) видно, що потерпіла розказала та показала про обставини вчинення відносно неї обвинуваченим кримінальних правопорушень.

З копії постанови Жовківського районного суду Львівської області від 27.03.2024 року вбачається, що ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке він вчинив 28.02.2024 року та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 коп. в дохід держави.

З копії постанови Жовківського районного суду від 01.04.2024 року вбачається, що ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке він вчинив 24.02.2024 року та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 коп. в дохід держави.

Наведене свідчить про систематичність вчинення ОСОБА_3 по відношенню до своєї колишньої дружини домашнього насильства.

З протоколу огляду предмету від 20.06.2024 року (а.с.59-61, 87-89) видно, що слідчим ВП № 2 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області проведено огляд аудіозаписів телефонних дзвінків, які надійшли на спецлінію відділу служби 102 29.05.2024 року о 17.21 год. з абонентського номеру телефону НОМЕР_4 та 24.06.2024 року о 21.19 год. з абонентського номеру телефону НОМЕР_5 . Встановлено, що ОСОБА_6 повідомила про те, що її чоловік ОСОБА_3 вчиняє відносно неї домашнє насильство та викрав мобільний телефон.

З протоколу огляду предмету від 25.06.2024 року та фотокопій до нього (а.с.74-78) видно, що слідчим оглянуто мобільний телефон марки "Redmi 9C", який добровільно виданий працівникам поліції ОСОБА_3 24.06.2024 року, що видно з його заяви (а.с.73).

З протоколу огляду предмету від 25.06.2024 року (а.с.80) видно, що слідчим оглянуто чек про покупку мобільного телефону марки "Redmi 9C", який надано працівникам поліції потерпілою ОСОБА_6 24.06.2024 року, що видно з її заяви (а.с.79).

Обвинувачений ОСОБА_3 не зареєстрований, однак проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом із колишньою дружиною - ОСОБА_6 , 1985 року народження та сином ОСОБА_9 , 2005 року народження, що видно з довідки виданої 10.06.2024 року за № 843 старостою Магерівського старостинського округу № 1 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області (а.с.93).

Тобто, підтверджується, що потерпіла ОСОБА_6 є колишньою дружиною обвинуваченого ОСОБА_3 та проживають разом за однією адресою.

З висновку експерта № СЕ-19/114-24/14800-ТВ від 24.07.2024 року (а.с.108-110) видно, що ринкова вартість досліджуваного мобільного телефону торговельної марки "Xiaomi" серії "Redmi 9C" NFC 2/32 GB, станом на 23.06.2024 року становила 1650,00 грн.

Витрати на проведення експертизи складають 1514,56 грн., що видно з довідки (а.с.107).

Довідкою з ГО "Жіночі перспективи" за № 175 від 27.06.2024 року (а.с.63) підтверджується, що до них за допомогою звернулася ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як постраждала від домашнього насильства, яке вчиняє щодо неї її колишній чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Із висновку психолога від 26.06.2024 року (а.с.64) видно, що за результатами обстеження у гр. ОСОБА_6 виявлена висока мотивація до унормування емоційного стану та захисту себе від можливих подальших випадків домашнього насильства в т.ч., економічного, психологічного та фізичного. Психіатричних розладів не виявлено (застосовувалася шкала СКІД-1/П структурованого клінічного інтерв`ю для діагностування розладів). Виявлена помірна депресія, ознаки ПТСР. На момент видачі висновку є скарги на підвищення тривожності, які загострюються перед ймовірними контактуванням з чоловіком. Всі ці дії впливають на психо-емоційний стан клієнтки. У ОСОБА_6 в результаті домашнього насильства спостерігається значне зниження рівня якості життя (згідно з критеріями ВООЗ), а саме: часта втома, фізичний дискомфорт, апатія, депресивні думки. Рекомендована подальша індивідуальна КПТ-терапія або ЕМДР-терапія в режимі 1 сесія (50 хв.) у тиждень. З огляду на існуючі проблеми та пророблену роботу ймовірно буде ще неорбхідно 13-15 сесій.

Аналізуючи та оцінюючи усі докази надані стороною обвинувачення та стороною захисту в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку , що кожен доказ, а саме покази обвинуваченого про визнання вини, покази потерпілої є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному та послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час вчинення пред`явленого обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_3 .

Суд також приходить до висновку, що здобутих судом доказів є достатньо для того, щоб прийти до висновку про визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винним у вчиненні пред`явленого йому обвинувачення.

Суд вважає, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 мало місце, це діяння містить склад кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України і обвинувачений винний у вчиненні цього правопорушення та підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення, оскільки відсутні будь-які підстави для закриття кримінального провадження чи звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_3 полягає в тому, що він вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо колишньої дружини, що призвело до психологічних та фізичних страждань ОСОБА_6 , і тому суд такі його дії кваліфікує за ст. 126-1 КК України.

Суд вважає, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 мало місце, це діяння містить склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України і обвинувачений винний у вчиненні цього правопорушення та підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення, оскільки відсутні будь-які підстави для закриття кримінального провадження чи звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_3 полягає в тому, що він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану, і тому суд такі його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України.

Згідно вироку Жовківського районного суду Львівської області від 12.02.2024 року (а.с.56-57) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України і призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

З відповіді на адвокатський запит від 08.07.2024 року начальник Львівського РВ № 1 Державної установи "Центр пробації" у Львівській області філії Державної установи "Центр пробації" у Львівській області повідомив, що станом на 02.07.2024 року ОСОБА_3 знятий з обліку Львівського РВ № 1 філії ДУ "Центр пробації" у Львівській області у зв"язку із відбуттям установленого строку громадських робіт (а.с. 37).

Суд враховує, що за час відпрацювання громадських рлобіт в Магерівському старостинському окрузі № 1 ОСОБА_3 зарекомендував себе з позитивної сторони. Старанно виконував доручену роботу. Спиртними напоями не зловживав. Громадського порядку не порушував, що видно з характеристики на гр. ОСОБА_3 від 14.08.2024 року за № 1160 виданої старостою Магерівського старостинського округу № 1 (а.с.31).

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме:

- вчинення нетяжкого злочину передбаченого ст. 126-1 КК України;

- вчинення тяжкого злочину передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

та особу винного, який не працює, на обліку у лікаря нарколога чи лікаря психіатра не перебуває, згідно характеристики виданої з місця відбуття покарання характеризується позитивно, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення примирився з потерпілою.

Щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, позитивна характеристика та примирення з потерпілою, яка просила суворо обвинуваченого не карати та призначити міру покарання ОСОБА_3 із застосуванням ст. 69 КК України, суд вважає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення кримінального правопорушення повторно.

У відповідності до ст. 126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи, - карається громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк, або позбавленням волі на строк до двох років.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому за ст. 126-1 КК України, суд вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції статті, за якою він судиться, а саме у виді позбавлення волі.

У відповідності до ч. 4 ст. 186 КК України грабіж, вчинений у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, - карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Суд вважає, що покарання передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років є надто суворим за вчинення даного діяння, і відповідно, не відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, а відтак, суд приходить до висновку про можливість застосування при обранні покарання обвинуваченому ч. 1 ст. 69 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно із п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. "Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Своє рішення про застосування до ОСОБА_3 ст. 75 КК України суд обґрунтовує зокрема, тим, що останній щиро розкаявся у вчинених кримінальних правопорушеннях, а також думкою потерпілої про обрання обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, та такого, що не пов`язане з перебуванням у місцях позбавлення волі.

Системний аналіз норм Загальної частини КК України вказує на те, що щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася.

З матеріалів справи слідує, що обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового слідства і в суді свою вину визнав повністю, згідно показань потерпілої вони примирилися, під час проголошення останнього слова ствердно заявив про прийняте ним рішення більше не вчиняти злочинів.

На думку суду, такі дії обвинуваченого свідчать про те, що ОСОБА_3 усвідомив свою провину, засуджує вчинені ним кримінальні правопорушення і прагне виправитися. Тому, наведене слід оцінювати як його щире каяття, тим паче, що така поведінка винного сприйнята потерпілою, яка в суді та окремою заявою просила суд не призначати суворого покарання та застосувати при його визначенні ст. 69 КК України.

Суд приходить до висновку, що щире каяття може враховуватися як одна із підстав застосування ст.75 КК України, адже ця обставина позитивно характеризує особу обвинуваченого та істотно знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину.

Визначення у п.1 ч. 1 ст.66 КК України щирого каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, як обставини, що пом`якшують покарання, не перешкоджають врахуванню їх при прийнятті рішення про можливість звільнення особи від відбування покарання з випробуванням.

Неодноразове вчинення ОСОБА_3 злочинів та непрацевлаштованість обвинуваченого, враховані судом при обранні обвинуваченому виду і міри покарання за скоєне. Наведені обставини не перешкоджають застосуванню ст.75 КК України, визначених законом підстав, які б унеможливлювали в такому випадку розгляд питання про звільнення особи від відбуття призначеного їй покарання, немає.

Крім цього, суд враховує те, що викрадене майно повернуто потерпілій, в останньої відсутні претензії до обвинуваченого, вони примирились, а тому наведене може бути віднесене до «інших обставин справи», які підлягають врахуванню судом згідно ч. 1 ст.75 КК України.

У відповідності до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Приймаючи рішення про застосування до ОСОБА_3 ст. 69 та ст.75 КК України, суд дає можливість останньому довести своє виправлення без ізоляції від суспільства. На думку суду підстав для позбавлення обвинуваченого такого шансу немає.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме щире розкаяння обвинуваченого у вчиненому злочині та активне сприяння у розкритті злочину, позитивна характеристика та примирення з потерпілою, яка просила суворо обвинуваченого не карати та призначити міру покарання ОСОБА_3 із застосуванням ст. 69 КК України, суд приходить до висновку, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 186 КК України, слід призначити більш м`яке основне покарання, ніж зазначене в санкції статті ч. 4 ст. 186 (санкції частини статті) Особливої частини КК України за це кримінальне правопорушення, тобто при призначенні покарання застосувати ч. 1 ст. 69 КК України, а саме призначити обвинуваченому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме те, що він характеризується за місцем проживання позитивно, щиро розкаявся у вчинених кримінальних правопорушеннях, примирився з потерпілою, можливість виправлення підсудного без відбування покарання, суд вважає за можливим звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та застосувати ст. 76 КК України, зокрема: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не заподіяна.

Цивільний позов не заявлено.

Питання про процесуальні витрати слід вирішити в порядку ст. 124 КПК України.

Питання про документи та речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 373, 374 Кримінальноого процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126 - 1 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

1) компакт - диск DVD з аудіозаписом телефонного дзвінка, який надійшов на спецлінію відділу служби "102" 29.05.2024 року о 17.21 год. з абонентського номеру телефону НОМЕР_4 та компакт - диск СD з аудіозаписом телефонного дзвінка, який надійшов на спецлінію відділу служби "102" 24.06.2024 року о 21.19 год. з абонентського номеру телефону НОМЕР_5 - залишити при матеріалах кримінального провадження;

2) чек № 2601 про покупку потерпілою мобільного телефону "Редмі 9С" (який зберігається при матеріалах кримінального провадження) та пластмасовий фрагмент сонцезахисних жіночих окулярів коричневого кольору (який зберігається в камері зберігання речових доказів ВП № 2 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області)- повернути потерпілій ОСОБА_6 ;

3) мобільний телефон "Редмі 9С", IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 , який передано на відповідальне зберігання потерпілої ОСОБА_6 - залишити в розпорядженні потерпілої ОСОБА_6 .

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 27.06.2024 року.

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 на користь держави кошти в розмірі 1514,56 грн. в рахунок відшкодування витрат за проведення товарознавчої експертизи № СЕ-19/114-24/14800-ТВ від 24.07.2024 року.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Жовківський районний суд Львівської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1