Справа №:755/5216/23
Провадження №: 1-кп/755/391/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" вересня 2024 р. Дніпровський районний суду міста Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Дніпровського районного суду міста Києва клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинувальним актом, внесеному до Єдиного реєстру досудових за № 0000814 від 21 жовтня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про надання органу досудового розслідування судового доручення про проведення слідчого експерименту,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання «про надання судового доручення органу досудового слідства про проведення слідчого експерименту», посилаючись на вимоги ст. 42 та ст.333 КПК України.

Своє клопотання адвокат мотивує тим, що під час досудового розслідування слідчий відмовив у задоволенні його клопотання про проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_3 . Як наслідок, слідчий для проведення експертного дослідження направив матеріали без допитів як свідка і підозрюваного ОСОБА_3 та без відтворення обстановки та обставин подій за його участю. Експерту були направлені виключно матеріали кримінального провадження, допити та слідчі експерименти зі свідками. Ознайомившись з висновками експерта, він категорично з ними не погодився та звернувся до слідчого з клопотанням про призначення повторної експертизи, але тільки після проведення слідчого експерименту з ОСОБА_3 . Однак, слідчий відмовив у задоволенні клопотання. На цей час, у цьому кримінальному провадженні не встановлено момент виникнення небезпеки руху водію ОСОБА_3 , тому висновок експерта не відповідає розвитку події. З метою усунення неповноти досудового розслідування, він звернувся до експерта ОСОБА_6 , який зазначив, що слідчий не визначив момент виникнення небезпеки руху водію ОСОБА_3 , хоча повинен був, і без цього неможливо проводити дослідження. Однак, експерт за показами ОСОБА_3 зробив експертне дослідження і його висновки різняться з висновками експерта обвинувачення. Оскільки не визначений показник моменту небезпеки руху водію транспортного засобу ОСОБА_3 , а визначити його в ході судового розгляду неможливо, то необхідно надати слідчому судове доручення провести слідчий експеримент за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , який шляхом відтворення дій, обстановки події дорожньо-транспортної пригоди, повинен встановити момент виникнення небезпеки руху для ОСОБА_3 , після встановлення цього показника необхідно буде провести нові експертні дослідження і фактично підтвердити експертний висновок сторони захтисту. У висновку експертизи, наданої стороною захисту, дійсно експерт при дослідженні зазначив, що слідчий не визначив момент виникнення небезпеки, а повинен був, у той же час в дослідницькій частині при проведенні дослідження експерт встановив цей момент з урахуванням показів ОСОБА_3 , але у висновку про це не зазначив, оскільки сторона захисту при зверненні за дослідженням такого питання не порушувалось.

Обговоривши клопотання, вислухавши думку обвинуваченого, який підтримав клопотання; думку прокурора, який категорично заперечив щодо задоволення клопотання, зазначивши, що він вже надавав суду мотивоване клопотання про визнання висновку експерта ОСОБА_6 недопустимим доказом, яке він повністю підтримує; окремо додав, що експерт зазначає про неможливість проведення експертного дослідження без визначення моменту виникнення небезпеки водію, і в той же час, проводить це дослідження, самостійно визначає цей моменті і використовує його при проведенні дослідженні; крім того, під час досудового розслідування ОСОБА_3 був декілька разів допитаний та надавав різні за змістом покази щодо конкретних обставин дорожньо-транспортної пригоди, після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та висновками експертиз, ОСОБА_3 ще раз змінив покази, саме з цих мотивів слідчий відмовив адвокату у проведенні слідчого експерименту за участю обвинуваченого, у той час як свідки, будучи попередженими про кримінальну відповідальність надавали послідовні покази; вже і у судових засіданнях ОСОБА_3 при дачі показів, відповіді на питання та обговоренні клопотань, надав декілька різних версії про обставини, за яких сталося зіткнення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_3 з потерпілим; крім того, у цій дорожній ситуації відсутня необхідність встановлювати момент виникнення небезпеки для водія, оскільки у цій дорожній ситуації, на пішохідному переході, автомобіль створює небезпеку для руху пішоходу, а не пішохід водію автомобіля; вивчивши матеріли кримінального провадження, - суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення . Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до вимог ч.ч. 3, 4 ст. 333 КПК України, у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами.

Під час розгляду клопотання суд враховує значення обставин, про встановлення або перевірку яких просить особа, яка звернулася з ним, можливість їх встановлення або перевірки шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та причини, з яких не були здійснені належні дії для їх встановлення чи перевірки на стадії досудового розслідування.

Як вбачається зі змісту наданої стороною обвинувачення постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотання адвоката, слідчий відмовив адвокату у проведенні слідчого експерименту з метою з`ясування видимості дорожнього знаку, дороги та пішохода з водієм ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що останній після ознайомлення з усіма матеріалами кримінального провадження і відеозаписом моменту ДТП, насамперед змінив свої покази щодо вищезазначених обставин.

Крім того, водій ОСОБА_3 і у судових засіданнях змінював свої покази при викладенні механізму виникнення дорожньо-транспортної пригоди, а саме зіткнення автомобіля під його керуванням з потерплілим.

Фактично, у клопотанні адвокат спростовує усі письмові докази та покази свідків сторони обвинувачення та просить провести слідчий експеримент з метою фіксації однієї із версій сторони захисту, а саме, версії показів ОСОБА_3 , наданих ним після проведення досудового розслідування, ознайомлення з усіма доказами сторони обвинувачення, ознайомлення з доказами, які сторона обвинувачення надала суду та після проведення судового розгляду. Адвокат наполягає прийняти ці покази за основу та надати їм оцінку, спростувавши ними докази сторони обвинувачення. Крім того, адвокат ставить під сумнів висновок експерта сторони обвинувачення та просить прийняти за основу висновок, наданий стороною захисту.

У той же час, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд, з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Однак, надання на вимогу сторони захисту вказівок органу досудового слідства, під час проведення судового розгляду у кримінальному провадження, про продовження проведення розслідування та перевірок версії сторони захисту не відноситься до повноважень суду та заборонено нормами кримінально-процесуального законодавства.

Крім того, посилання адвоката у клопотанні на неналежну оцінку доказів, неповноту на його думку, зібраних по справі доказів, неналежне складання доказів, - є лише позицією сторони захисту, а вимоги про оцінку доказів у цій стадії кримінального процесу суперечать вимогам кримінально-процесуального законодавства.

Будь яка оцінка доказів на цій стадій судового процесу судом є неприпустимою. Оцінку доказів згідно вимог ст. 368 КПК України суд надає виключно у нарадчій кімнаті при винесенні остаточного судового рішення у кримінальному проваджені.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про відсутність, з мотивів зазначених у клопотанні адвоката, підстав для надання у цьому кримінальному провадженні судового доручення органу досудового розслідування.

На підставі наведеного та керуючись ст. 333, 350 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити захиснику обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокату ОСОБА_4 у задоволенні його клопотання про надання органу досудового розслідування судового доручення про проведення слідчого експерименту.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1