Справа 736/939/24 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/5494/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000004 від 02.01.2024 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 19 червня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 19 червня 2024 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Щорс (Сновськ) Щорського (Корюківського) р-н Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, з професійно-технічної освітою, неодруженого, раніше судимого:

- 22.01.2024 вироком Корюківського районного суду Чернігівської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 грн., який не сплачено,

засудженого за ч.2 ст.307 КК України до покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією майна;

на підставі ст.71 КК України, до призначеного ОСОБА_8 покарання повністю приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначене покарання у виді 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна та штраф у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 17 000 грн;

на підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді конфіскації майна та штрафу виконувати самостійно;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений час, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, будучи особою яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України, діючи умисно, з метою подальшого незаконного збуту наркотичних засобів, незаконно придбав наркотичний засіб - канабіс, частини якого у подальшому до 02.03.2024 та до 18.03.2024 незаконно зберігав при собі з метою збуту.

Крім того, 02 березня 202 року, о 13 годині 24 хвилин, ОСОБА_8 , будучи особою яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України, неподалік будинку АДРЕСА_1 , у ході оперативної закупки, яку здійснював в якості покупця ОСОБА_9 , незаконно збув останньому особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, масою 8,939 г., за що отримав від останнього грошові кошти в сумі 1500 гривень.

Крім того, 18.03.2024, о 17 годині 05 хвилин, ОСОБА_8 , будучи особою яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.309 КК України, діючи повторно, неподалік будинку АДРЕСА_1 , у ході оперативної закупки, яку здійснював в якості покупця ОСОБА_9 , незаконно збув останньому особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - канабіс, масою 2,357 г., за що отримав від останнього грошові кошти в сумі 400 гривень.

В апеляційні скарзі захисника указано на незаконність вироку у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість. В обґрунтування доводів вказав, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_8 свою вину визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати та обіцяв не скоювати в подальшому кримінальних правопорушень. Захисник вказав, що суд першої інстанції при обранні покарання не врахував, що ОСОБА_8 проживає з пристарілою бабусею, за якою наглядає. Крім того, до жорстокої поведінки і насилля не схильний, за місцем проживання негативно не характеризується, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, а також є особою молодого віку. На думку захисника, судом першої інстанції обрано покарання, яке не сприятиме повною мірою виправленню обвинуваченого. Вказав, що вищенаведені характеристики обвинуваченого дають підстави вважати, що виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним інших кримінальних правопорушень, можливо без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за поведінкою останнього під час звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням відповідних обов`язків. Крім того, згідно Постанови КМУ №653 від 14.05.2024 канабіс виключено зі списку особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Просив вирок змінити в частині призначеного покарання та на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

захисника, який апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

прокурора, який апеляційну скаргу захисника вважав необґрунтованою та просив залишити її без задоволення;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції в частині фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченого у його вчиненні та правильності кваліфікації його дій учасниками судового розгляду не оскаржувались, а тому колегією суддів, у відповідності до положень ч.1 ст. 404 КПК України, вирок у цій частині не перевірявся. Підстав для виходу за межі апеляційних вимог відповідно до ч.2 ст. 404 КПК України колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були підставою для скасування вироку колегією суддів не встановлено.

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність вироку в частині призначеного покарання, то вони, на думку колегії суддів не ґрунтуються як на вимогах закону, так і на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до положень частини першої і частини другої ст. 65 КК України, при призначенні покарання судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Як вбачається із вироку, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 врахував тяжкість кримінального правопорушення, який є тяжким злочином та фактичні обставини вчинення злочину. Судом враховано відсутність обставин, які обтяжують покарання та наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Крім цього, судом враховані дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 який працездатний, але офіційно не працює; згідно довідок на обліках в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває; раніше притягувався до кримінальної відповідальності, його вік та критичне ставлення до скоєного. Врахувавши викладене, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст. 307 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України, з конфіскацією майна, яке на переконання суду відповідатиме принципу розумності і справедливості, що є необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Оскільки обвинувачений вчинив інкримінований йому злочин не відбувши покарання, яке було призначене попереднім вироком, суд першої інстанції, із дотриманням вимог ч.1 і ч.4 ст. 71 КК України призначив обвинуваченому покарання за сукупності вироків, із самостійним виконанням покарань за цими вироками за правилами ч.3 ст.72 КК України. Призначене ОСОБА_8 покарання за своїм видом та розміром відповідає вимогам ч.2 ст. 65 КК України, тобто яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Підстав для пом`якшення цього покарання, у тому числі шляхом застосування положень ст.75 КК України колегія суддів не знаходить.

Колегія суддів у контексті оцінки аргументів апеляційної скарги щодо можливості призначення обвинуваченому покарання з випробуванням враховує те, що обвинувачений, маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, повторно вчинив два епізоди збуту наркотичного засобу. Наведене, на переконання колегії суддів свідчить про небажання обвинуваченого ОСОБА_8 стати на шлях виправлення та вести законослухняний спосіб життя, що виключає можливість призначення йому покарання з випробуванням.

Належних доводів для пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання шляхом застосування ст. 75 КК України захисником у апеляційній скарзі не наведено і підстав для цього у ході апеляційного розгляду не встановлено. Це указує на необґрунтованість апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Колегією суддів враховується у контексті оцінки призначеного ОСОБА_8 покарання те, що відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМУ від 06.05.2000 № 770, в редакції від 16.08.2024, наркотичний засіб канабіс виключений із переліку «Особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» та включено до переліку «Наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено». Водночас, вказані зміни до вказаного нормативно-правового акта, на переконання колегії суддів будь-яким чином не впливають на призначене ОСОБА_8 покарання, у тому числі і шляхом застосування до призначеного покарання положень ст. 75 КК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зазначені доводи апеляційної скарги захисника, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, оцінювалися виключно в контексті оцінки призначеного ОСОБА_8 покарання. Клопотань про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження у порядку, передбаченому ч.3 ст.404 КПК України, від учасників судового провадження не надходило, у зв`язку із чим, вирок в частині засудження ОСОБА_8 за пред`явленим обвинуваченням колегією суддів не перевірявся.

У сукупності наведене указує на необґрунтованість апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення. Вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 19 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а у задоволенні апеляційної скарги відмовляє.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 19 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 протягом того ж часу з моменту вручення йому копії даної ухвали.

СУДДІ

_________________ _____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4