ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2781/24 Номер провадження 11-кп/814/1842/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора представника виправної колонії засудженогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 11 липня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Петрове Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, засудженого вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2022 року (з урахуванням ухвали цього ж суду від 20 вересня 2023 року) за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 3 роки 7 місяців позбавлення волі,

суд задовольнив подання начальника Державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» та звільнив засудженого від подальшого відбуття покарання у виді позбавлення волі за вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2022 року (з урахуванням ухвали цього ж суду від 20 вересня 2023 року) умовно-достроково на невідбутий строк 06 місяців 12 днів.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що ОСОБА_8 поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

При цьому зазначає, що під час перебування в Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор» ОСОБА_8 характеризувався негативно, за порушення встановленого режиму утримання 15 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Зауважує, що в Державній установі «Божковська виправна колонія (№16)» ОСОБА_8 хоча і отримав 3 заохочення, проте дотримання вимог режиму відбування покарання та виконання правил внутрішнього розпорядку є його обов`язком.

Наголошує, що ризики вчинення засудженим повторного кримінального правопорушення та його ймовірної небезпеки для суспільства оцінюються як середні.

Вказані факти, на думку прокурора, свідчать про нестабільну поведінку засудженого і не дають підстав стверджувати, що він довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора засуджений просить відмовити у її задоволенні, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення засудженого, який вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, думку представника виправної колонії про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання умовно-достроково, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Згідно зі ст.107 КК України, до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі за кримінальне правопорушення, вчинене у віці до вісімнадцяти років, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання незалежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до засуджених за кримінальне правопорушення, вчинене у віці до вісімнадцяти років, після фактичного відбуття не менше половини строку покарання у виді позбавлення волі у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила у віці до вісімнадцяти років нове умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Верховний Суд України в п.17 постанови Пленуму №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» наголошує, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Доводи апеляційної скарги прокурора про недоведеність засудженим свого виправлення є слушними.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_8 вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2022 року засуджений за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 3 роки 7 місяців позбавлення волі.

Під час перебування в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, проте в Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор» ОСОБА_8 за порушення встановленого режиму утримання неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі із застосуванням до нього найбільш суворих стягнень у виді поміщення до карцеру та дисциплінарного ізолятора.

З 23 грудня 2022 року засуджений знаходиться у Державній установі «Божковська виправна колонія (№16)».

У виправній колонії до ОСОБА_8 дійсно застосовувались заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, а він приймав участь у реалізації декількох програм диференційованого виховного впливу та був працевлаштований в установі.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого, відповідно до ст.9 КВК України, є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що наявні у ОСОБА_8 заохочення були застосовані до нього лише після виникнення права на звільнення від відбування покарання умовно-достроково.

Крім того, протягом усього періоду відбування покарання у вказаній установі ОСОБА_8 характеризувався переважно посередньо.

Також колегія суддів враховує, що 17 квітня 2023 року комісія виправної колонії відмовила засудженому у застосуванні положень ст.82 КК України як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Згідно з характеристикою, складеною начальником Державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» 16 січня 2024 року, тобто незадовго до направлення до суду матеріалів про його умовно-дострокове звільнення, ризик вчинення засудженим повторного кримінального правопорушення та ризик ймовірної небезпеки ОСОБА_8 для суспільства був оцінений як середній, а прогноз його успішної адаптації несприятливий.

Крім того, поведінка ОСОБА_8 визнана асоціальною, за стійкістю прояву послідовно криміногенною, за характером корисливою зі зневажливими проявами.

Також колегія суддів звертає увагу, що згідно з вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2022 року з ОСОБА_8 стягнуто на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 1256 грн, але він, не зважаючи на працевлаштування, відшкодував лише 18,20 грн.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Наведені вище обставини свідчать, що засуджений ОСОБА_8 має позитивні зрушення у своїй поведінці, про що свідчить його участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, а також працевлаштування на виробництві установи, однак період, протягом якого відбулися ці зрушення, є занадто нетривалим.

При цьому, відбутий засудженим строк покарання хоч формально і узгоджується з вимогами п.2 ч.3 ст.107 КК України, проте в даному випадку є недостатнім для об`єктивного висновку щодо виправлення ОСОБА_8 .

Тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні подання про звільнення засудженого від відбування покарання умовно-достроково.

Отже, апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 409 та 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 11 липня 2024 року задовольнити.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 11 липня 2024 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання начальника Державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від подальшого відбуття покарання у виді позбавлення волі за вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2022 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4