Провадження №: 1-кс/755/2666/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 від 16.03.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000276 від 16.02.2024 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва, в порядку ст. 303 КПК України, зі скаргою на постанову дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 від 16.03.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000276 від 16.02.2024 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Скарга мотивована тим, що у провадженні ВД Дніпровського УП ГУНП в м. Києві перебувало кримінальне провадження за № 0000276 від 16.02.2024 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. 31.07.2024 року скаржнику була надана відповідь від Дніпровського УП ГУНП в м. Києві з інформацією про закриття вказаного кримінального провадження, на підставі ст. 110, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Скаржник звертає увагу на те, що станом на дату звернення до слідчого судді зі скаргою, постанову про закриття кримінального провадження станом на дату розгляду скарги вона не отримала.

Окрім того, зазначила, що не погоджується з рішенням слідчого про закриття кримінального провадження, оскільки у ньому не було проведено всього необхідного обсягу слідчих дій, громадянин ОСОБА_6 не був допитаний, не проведено експертних досліджень, а тому рішення органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження, є передчасним.

Скаржник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, проте подала заяву про проведення судового розгляду за її відсутності, вимоги скарги підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.

Дізнавач будучи повідомленим про судове засідання, згідно положень ст. 135 КПК України, не з`явилася. Проте, на вимогу суду, надав матеріали закритого кримінального провадження №0000276 від 16.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Суд, заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали закритого кримінального провадження №0000276 від 16.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, приходить до наступних висновків.

Постановою старшого дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 16.03.2024 року кримінальне провадження №0000276 від 16.02.2024 року закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (п. 2 ч.1 ст.284 КПК України). Постанова обгрунтована тим, що «…для встановлення об`єктивної істини по вказаному кримінальному провадженню необхідно отримати оригінали довідок № 4073 від 02.11.2023 (за період з 14.02.2023 по 11.03.2023), № 4073 від 02.11.2023 (за період з 15.05.2023 по 14.09.2023), № 2100 від 25.07.2023, для проведення технічних експертиз документів. Іншим шляхом встановити підробку офіційного документу неможливо. У зв`язку з тим, що до Дніпровського районного суду м. Києва документи було надано через електронний суд, отримати оригінал листа шляхом проведення виїмки, не представляється можливим. В ході проведення досудового розслідування було вичерпано можливості для подальшого проведення експертиз та встановлення особи, яка здійснила підробку…»

При цьому, в кінці мотивувальної частини постанови дізнавач посилається на п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Тобто у вказаному випадку дізнавач незважаючи на вищевказане обґрунтування прийшов до висновку саме про відсутність складу кримінального правопорушення, ігноруючи положення п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

У кримінальному провадженні не може бути привілеїв чи обмежень у поцесуальних правах, передбачених КПК України, за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних чи інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, громадянства, освіти, роду занять, а також за мовними або іншими ознаками (ч. 1 ст. 10 КПК України).

Статтею 24 Кримінального процесуального кодексу України законодавчо передбачено гарантоване право кожного на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Таким чином, закриття кримінального провадження являється формою закінчення досудового розслідування, за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, в свою чергу прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у своїй сукупності.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, згідно вимог ч. 1 ст. 92 цього ж Кодексу покладається саме на слідчого та прокурора.

В ході дослідження матеріалів кримінального провадження №0000276 від 16.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, судом встановлено, що відомості до ЄРДР внесено 16.02.2024 року, при цьому 24.02.2024 року було проведено допит потерпілої ОСОБА_3

07.03.2024 року дізнавачем ВД Дніпровського УП ГУНП в м. Києві направлено командиру в/ч НОМЕР_1 запит № ВД/125/50-2024.

Рапортом від 11.03.2024 року командира реактивної артилерійської батареї в/ч НОМЕР_1 на вказаний запит повідомлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військову службу в реактивній артилерійській батареї вказаної військової частини не проходить.

При цьому, протягом року проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, відділом дізнання не виконано жодних інших процесуальних дій.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 40-1 КПК України, дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Дізнавач у постанові при мотивуванні підстави закриття кримінального провадження посилається на відпрацювання доручення, в порядку ст. 40-1 КПК України, проте такого процесуального документа судом не виявлено, окрім того матеріали кримінального провадження не містять доручення дізнавача оперативним підрозділам, виконання якого регламентовано ст. 41 КПК України.

Суд констатує, що дізнавачем ВД Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 не проведено жодних слідчих (розшукових) дій, регламентованих Главою 20 КПК України.

При цьому суб`єктом владних повноважень прийнято рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального провадження. Тобто дізнавачем ВД Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 з переліку всіх можливих підстав для закриття кримінального провадження, регламентованих ст. 284 КПК України, без проведення комплексу слідчих (розшукових) дій, обрано саме п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, що не тільки порушує принципи та завдання кримінального провадження, що в сукупності призводить до порушення логіки досудового розслідування, але й підриває довіру суспільства до правоохоронних органів та до букви Закону вцілому. Уникнення особою кримінальної відповідальності за сприяння органу досудового розслідування є, на думку суду, неприпустимим, оскільки вказаний прецедент може потягнути за собою не тільки підвищення рівня злочинності як такого, але й знизить усвідомленість громадян про правові наслідки порушення Закону.

Суд наголошує увагу органу досудового розслідування, що постанова про закриття кримінального провадження має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Вказані обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки дізнавачем всіх зібраних та перевірених доказів, у зв`язку з чим висновок дізнавача про закриття кримінального провадження є не тільки передчасним, але й позбавленим належного мотивування та таким, що не відповідає вимогам чинного кримінально процесуального законодавства, а тому постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Статтею 8 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Бєлоусов проти України заява №4494/07 від 7 листопада 2013 року у п.55 зазначив: мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (див., наприклад, рішення від 19 липня 2012 року у справі «Алексахін проти України» (Aleksakhin v. Ukraine), заява № 31939/06, п. 55).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню шляхом скасування постанови дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 від 16.03.2024 року про закриття кримінального провадження №0000276 від 16.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, так як такий спосіб захисту порушених прав є єдино ефективним засобом юридичного захисту в національному органі у світлі норм ст. 307 даного Кодексу.

З цих підстав слідчий суддя, керуючись ст. ст. 303-307, 369-372, 376, 534 КПК України, слідчий суддя, -

постановив

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 від 16.03.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000276 від 16.02.2024 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України - задовольнити.

Постанову дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 від 16.03.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000276 від 16.02.2024 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Слідчий суддя: