В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/10439/24 (пр. № 1-кп/201/967/2024), відомості про яке 02 серпня 2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000442, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у м. Новоісаївка, Кіровоградської області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, заміжньої, офіційно не працевлаштованої, раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14 липня 2024 року о 20 годині 55 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи у під`їзді житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , вступила в словесний конфлікт з ОСОБА_4 , в ході якого, на ґрунті особистих неприязних відносин з останньою, у неї раптово виник умисел на спричинення умисного легкого тілесного ушкодження потерпілій.

Далі, перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, ОСОБА_5 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи раптово виниклий умисел на спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, передбачаючи настання можливих суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, тримаючи в лівій руці металевий предмет, схожий на лопатку для взуття, нанесла два удари по правій руці в область плеча та один удар по лівій руці в область внутрішньо-ліктьового суглобу потерпілій ОСОБА_4 , чим спричинила останній два синця верхніх кінцівок, що спричиненні від дії не менш двох ударів. та які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні, кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнала у повному обсязі та підтвердила фактичні обставини щодо вчиненого нею діяння, викладених у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_5 в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченої, яка у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, вину визнала у повному обсязі та щиро розкаялась у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують її покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченої ОСОБА_5 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченій ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді штрафу, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, конкретним його обставинам та наслідкам, даним про особу обвинуваченої ОСОБА_5 , яка вину визнала у повному обсязі та щиро розкаялась у скоєному, а також обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченої та відсутність таких, що його обтяжують, а отже, ці дані, з урахуванням вищевикладеного, свідчать про недоцільність призначення обвинуваченій іншого виду покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, при цьому, призначення саме такого покарання у виді штрафу буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати загальним засадам призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України, та принципам справедливості, достатності і співрозмірності.

Також, потерпілою ОСОБА_4 було подано цивільний позов, у якому остання просила стягнути з обвинуваченої ОСОБА_5 грошові кошти у загальній сумі 25 650,00 грн., які складаються з відшкодування моральної шкоди у розмірі 25 000,00 грн. та матеріальної шкоди у розмірі 650,00 грн.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Статтею 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає - у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Статтею 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року, розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має керуватися засадами розумності, виваженості, та справедливості.

Так, в ході судового розгляду кримінального провадження повністю знайшло своє підтвердження завдання матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_4 на заявлену нею суму 650,00 грн., у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне в цій частині задовольнити позов в повному обсязі та стягнути з обвинуваченої ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_4 в рахунок відшкодування майнової шкоди 650,00 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення з ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 25 000,00 грн., суд, враховуючи вимоги ст.ст. 23, 1177 ЦК України, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково. Судом встановлено, що внаслідок дій обвинуваченої потерпілій ОСОБА_4 дійсно було завдано тілесних ушкоджень, що спричинило їй моральні страждання, зазначена ситуація для неї була екстремальною та стресовою, був порушений їй оптимальний, звичний стереотип життєдіяльності. Суд вважає, що 10 000,00 грн. моральної шкоди з урахуванням принципу справедливості і розумності, а також майнового стану відповідача, буде відповідати завданим потерпілій моральним стражданням.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, речові докази та процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 25 000,00 грн. та матеріальної шкоди у розмірі 650,00 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 650 (шістсот п`ятдесят) грн. 00 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000,00 (десять тисяч) грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1