Справа № 462/8899/24
провадження 1-кс/462/2081/24
У Х В А Л А

28 листопада 2024 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 25.09.2024 року,

встановив:

ОСОБА_3 25.11.2024 року звернувся до слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова зі скаргою, в порядку ст.303 КПК України, в якій просить визнати протиправними дії службової особи органу досудового розслідування ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області;зобов`язати уповноважену особу ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, викладені у його заяві від 25.09.2024 року, та визнати його потерпілим.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 посилається на те, що 25.09.2024 року близько 05.00 год. до його будинку АДРЕСА_1 проник невідомий чоловік, який намагався його вдарити предметом схожим на лом. В подальшому, ОСОБА_3 здійснив виклик працівників поліції на лінію «102», які невдовзі приїхали та затримали невідомого чоловіка. Також, працівники поліції підійшли до ОСОБА_3 та сказали, щоб він підписав заготовлений бланк паперу, що він і зробив, оскільки перебував у шоковому стані. Ввечері цього ж дня, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 написали спільну заяву про вчинення кримінального правопорушення, яку занесли у чергову частину ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 17.10.2024 року зобов`язано посадових осіб ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області вжити заходи щодо розгляду заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 25.09.2024 року. Однак, всупереч вимогам ст.214 КПК України дані відомості не внесені в ЄРДР, що вказує на неправомірну бездіяльність ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.

Однак, скаржникне з`явився для розгляду скарги у судове засідання, яке було призначене на 28.11.2024 року, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду скарги. При цьому, подав заяву, в якій просив розглядати скаргу за його відсутності, що слідчий суддя вважав за можливе, з огляду на визначений процесуальним законом скорочений строк розгляду скарги та необхідність забезпечення доступу скаржника до правосуддя.

ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду скарги, не забезпечив явку в судове засідання свого уповноваженого представника, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали справи №462/7758/24, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Статтею 2 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, одним з яких є захист особи, суспільства від кримінальних правопорушень.

Реалізація вказаних завдань здійснюється, з-поміж іншого, шляхом забезпечення кожному громадянину права на звернення до уповноважених органів з заявою про вчинене кримінальне правопорушення.

Зазначене право породжує відповідний обов`язок компетентних державних органів відреагувати на такі звернення у передбаченому законом порядку.

В силу ч.1 ст.9 КПК на керівника органу досудового розслідування, слідчого покладений обов`язок неухильно додержуватись вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст.214 КПК України визначено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України та пункту 1 глави 2 розділу I Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України №139 від 06.04.2016 року, до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Крім цього, слід звернути увагу, що аналіз змісту положень ст.214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.

Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 року у справі №556/450/18.

Таким чином, системний аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що слугувати підставою внесення до ЄРДР та початку досудового розслідування можуть не будь-які заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, а лише ті, у яких зазначені вагомі фактичні обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов?язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як встановлено в судовому засіданні, 25.09.2024 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівський області із заявою, яка містить виклад обставин, що, на думку заявників, свідчить про вчинення невідомою особою кримінального правопорушення, а саме: невідома особа проникла до їхнього житла та намагалася вдарити ОСОБА_3 предметом схожим на лом. Дана заява зареєстрована в ІТС «ІПНП» ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області 30.09.2024 року за №16873.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 17.10.2024 року скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено частково, зобов?язано посадових осіб ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області вжити заходи щодо розгляду заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення від 25.09.2024 року, зареєстрованої в ІТС ІПНП 30.09.2024 року за №16873.

Відповідно до ч.2 ст.22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

За п.15 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексу.

Згідно п.4 ч.1 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є: змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, відповідно до загальних засад кримінального провадження та основних засад судочинства, закріплених у законі, сторони в судовому провадженні за даною скаргою, в тому числі ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, повинні самостійно обґрунтувати у судовому засіданні правову позицію. Крім того, до суду має бути подано докази на підтвердження обставин, викладених у скарзі, чи в заперечення проти скарги, та доведено їх переконливість перед судом.

Разом з тим, на вимогу слідчого судді органом досудового розслідування не надано матеріалів за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 25.09.2024 року, а також письмової відповіді про неможливість їх надання.

При цьому, до матеріалів скарги долучено лист ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області №64974 від 24.10.2024 року з якого вбачається, що відомості, викладені в заяві (ІТС ІПНП №16873 від 30.09.2024 року) не підлягають внесенню в ЄРДР, оскільки в ході розгляду цієї заяви не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, як встановлено, відомості за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 25.09.2024 року і зареєстрованої в ІТС ІПНП 30.09.2024 року за №16873, в ЄРДР не внесено.

Разом з тим, аналіз заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дає підстави для висновку, що така за своїм змістом є заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення, в розумінні ч.1 ст.214 КПК України, оскільки містить обставини, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, відтак відомості, викладені в такій, згідно вимог ст.214 КПК України, підлягають внесенню повноважним слідчим (дізнавачем) в Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення є суттєвим порушенням зазначених вимог закону та прав особи ініціювати досудове розслідування, і тому скарга підлягає задоволенню в частині зобов`язання ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області вжити заходи щодо реєстрації уповноваженою особою в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 25.09.2024 року і зареєстрованої в ІТС ІПНП 30.09.2024 року за №16873.

Що стосується доводів скаржника та вимоги скарги щодо визнання бездіяльності службових осіб ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області протиправною, слідчий суддя вважає такі необґрунтованими, виходячи з наступного.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано главою 26 КПК України.

У ч.1 ст.303 КПК України наведено вичерпний перелік випадків і суб?єктів оскарження рішень, дій чи бездіяльності сторони обвинувачення під час досудового розслідування.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

За встановлених під час розгляду фактичних обставин, саме невнесення відомостей заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 25.09.2024 року уповноваженою особою ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області в ЄРДР стало причиною звернення з даною скаргою до слідчого судді в порядку судового контролю.

Наведеним положенням п.1 ч.1 ст.303 КПК України таке невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР визначено як бездіяльність.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, в даному випадку уповноваженої особи ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Саме на закріпленні у ст.214 КПК обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування ґрунтується необхідність існування судового порядку оскарження такого виду бездіяльності.

Слід зауважити, що бездіяльність слідчого, дізнавача та прокурора може виявлятись не лише у невчиненні дій, які передбачають внесення відомостей до ЄРДР, а й у відмові в їх учиненні.

При цьому, системний аналіз положень ст.303, 307 КПК України дає підстави для висновку, що предметом аналізованого виду оскарження невнесення відомостей в ЄРДР на підставі п.1 ч.1 ст.303 КПК України є бездіяльність, а не конкретна дія чи рішення.

Враховуючи наведене, за встановленого порушення прав заявника внаслідок невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення та, відповідно, допущення протиправної бездіяльності уповноваженою особою ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, належним способом захисту в порядку судового контролю, на переконання слідчого судді, є зобов`язання ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області вжити заходи щодо внесення уповноваженою особою до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, внаслідок чого буде припинена протиправна бездіяльність, яка оскаржується, та забезпечено порушені права скаржника, натомість вимоги скарги про визнання бездіяльності службових осіб ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області протиправною не ґрунтуються на законі і задоволенню не підлягають.

Крім того, скарга в частині зобов`язання службових осіб ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області визнати його потерпілим, не підлягає до задоволення, оскільки відомості щодо кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 25.09.2024 року ще не внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а тому такі вимоги є передчасними.

Керуючись ст.2, 3, 7, 9, 214, 303, 304, 306, 307, 309, 369-372, 376 КПК України,

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов`язати Відділ поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області вжити заходи щодо внесення уповноваженою особою до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 25.09.2024 року, зареєстрованої в ІТС ІПНП30.09.2024 року за №16873.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Слідчий суддя: ОСОБА_1