Номер провадження 1-кп/754/782/24
Справа№754/4791/24
Вирок

Іменем України

22 серпня 2024 року

Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000393 від 20 лютого 2024 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

представників потерпілого (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ :

Обвинувачений ОСОБА_3 10 січня 2024 року приблизно о 06 год. 30 хв., знаходячись на ринку «Базар на Лісовій» по вул. Полуботка, 65 в м. Києві, зустрів раніше незнайомого потерпілого ОСОБА_5 , у якого знаходився мобільний телефон марки Samsung Galaxy М 23 5G 4/128 GВ, чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, який введено з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та неодноразово продовжено, останній раз Указом Президента України від 06 листопада 2023 року № 734/2023 до 14 лютого 2024 року.

Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_3 , діючи умисно, переслідуючи корисливих мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переслідуючи мету незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії є таємними для оточуючих, 10 січня 2024 року приблизно о 06 год. 35 хв., у парку «Кіото» по вул. Кіото, 21 в м. Києві поблизу станції метро «Лісова», скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 відволікся, викрав з лавки належний останньому мобільний телефон марки Samsung Galaxy М 23 5G 4/128 GВ, чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 6187 грн. 33 коп.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, обвинувачений ОСОБА_3 , утримуючи викрадений мобільний телефон при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 6187 грн. 33 коп.

Суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 в суді свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, фактичні обставини справи не оспорював, щиро розкаявся та показав суду, що взимку 2024 року, точну дату не пам`ятає, приблизно о 06 год. 30 хв. по дорозі до станції метро «Лісова» побачив раніше незнайомого потерпілого, який сидів на лавочці та зав`язував шнурки. Також побачив, що у потерпілого з кишені випав мобільний телефон на землю, під лавочку. Потерпілий хвилин через п`ять пішов з того місця, він же забрав мобільний телефон собі. Мобільний телефон був темного кольору, моделі «Самсунг», не мав пін-коду, в ньому був встановлений застосунок « ОСОБА_8 ». В застосунку побачив, що там є 50 000 грн., вирішив їх використати. За допомогою мобільного телефону та застосунку придбав собі приблизно за 12 000 грн. мобільний телефон, не пам`ятає точно якої моделі, «Самсунг» чи «Нокіа», також придбав приблизно за таку ж суму ще один мобільний телефон, павер банк за 5 000 грн., шуруповерт, ноутбук, продукти харчування. Пам`ятає, що на картці залишались ще 1 000 грн. В подальшому здав мобільний телефон потерпілого та ще один придбаний мобільний телефон в ломбард, інші ж речі у нього були вкрадені в метро. Через деякий час його дії були викриті працівниками поліції.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, його вина повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, обсяг яких було погоджено з учасниками судового провадження:

Показаннями потерпілого ОСОБА_5 в суді про те, що 10 січня 2024 року приблизно о 06 год. 30 хв. на маршрутному таксі прибув на зупинку в м. Києві, адресу не знає, оскільки не місцевий, поряд був ринок. На ринку у продавців дізнався, де можна придбати пиво, також запитав, де знаходиться найближча станція метро. Поряд знаходився раніше незнайомий обвинувачений, який запропонував провести до метро. Разом вони пішли до станції метро, під час цього у нього розв`язався шнурок на взутті, він нахилився, щоб його зав`язати, при цьому поклав свій мобільний телефон «Самсунг М 23» на лавочку. Коли підвівся, то обвинуваченого поряд не було, також зник його мобільний телефон. Оскільки йому треба було повертатись додому, поїхав відразу на вокзал, до поліції з приводу крадіжки мобільного телефону не звертався, оскільки не вірив, що його можна знайти. Через кілька днів відновив свою сім-картку, яка залишилась у викраденому телефоні, після чого йому почали надходити повідомлення та дзвінки від кредитних установ з вимогами повернути кредити, які він не брав. Як з`ясувалось пізніше, особа скористалась встановленим на телефоні застосунком банку «Сенс банк» та взяла кредити на суму 50 000 - 60 000 грн. Зрозумівши, що його телефоном та застосунком, який був на ньому встановлений, скористались для отримання кредитів, звернувся до поліції з заявою.

Даними, що містить протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 26 січня 2024 року, згідно якого ОСОБА_5 26 січня 2024 року звернувся до ВП № 1Луцького РУП ГУНП у Волинській області із заявою про те, що 10 січня 2024 року близько 06 год. 30 хв. невстановлена особа поблизу ринку «Лісовий» у м. Києві таємно викрала належний йому мобільний телефон Samsung Galaxy М 23 5G 4/128 GВ, чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , спричинивши матеріальної на шкоди на суму 7 000 грн.

Даними, що містить протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 лютого 2024 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_5 на фотознімку № 4, на якому зображено ОСОБА_3 , впізнав за загальними рисами обличчя, формою носа, губами, короткою зачіскою, чоловіка після спілкування з яким 10 січня 2024 року приблизно о 06 год. 30 хв. поблизу станції метро «Лісова» у м. Києві виявив відсутність на лавочці свого мобільного телефону Samsung Galaxy М 23.

Даними, що містить протокол огляду місця події від 21 лютого 2024 року з додатком до нього у виді фототаблиці, згідно якого слідчим СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 у присутності понятих у службовому кабінеті № 5 Деснянського УП ГУНП у м. Києві по вул. Мілютенка, 28-Б, вилучено у ОСОБА_3 квитанцію з ломбарду «Скарбниця» від 14 січня 2024 року, предметом застави якої був мобільний телефон марки Samsung Galaxy М 23.

Даними, що містить квитанція - договір № А12-24000444 від 14 січня 2024 року застави ОСОБА_3 до ТОВ «Ай ломбард» мобільного телефону Samsung Galaxy М 23 5G 4/128 GВ.

Даними, що містить висновок судової товарознавчої експертизи за № СЕ-19/111-24/13927-ТВ від 07 березня 2024 року, згідно якого ринкова вартість бувшого у використанні мобільного телефону марки Samsung Galaxy М 23 5G 4/128 GВ на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме 10 січня 2024 року могла становити 6 187 грн. 33 коп.

Даними, що містить повідомлення ТОВ «Ай ломбард» від 20 березня 2024 року за № 335/03, відповідно до якого ОСОБА_3 14 січня 2024 року звертався до ломбардного відділення ТОВ «Ай Ломбард» (м. Київ, вул. Солов`яненка,16) з приводу закладу мобільного телефону Samsung Galaxy М 23 5G 4/128 GВ.

Оцінюючи надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд приходить до висновку про належність, допустимість та достовірність вказаних вище доказів, а їх сукупність є достатньою для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому суд враховує те, що відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно з положеннями ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Таким чином, за змістом ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. При цьому суд має врахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд відповідно до ст. 66 КК України, визнає щире каяття у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, який не судимий, офіційно непрацевлаштований, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, та обирає йому покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, однак враховуючи особу винного, який має визначене місце проживання, щире каяття у скоєному, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, обставини скоєного кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, але в умовах нагляду за його поведінкою уповноваженим органом з питань пробації за місцем його проживання, а тому на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

На думку суду, призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Потерпілим ОСОБА_5 в кримінальному провадженні пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення з останнього на його користь 58 436 грн. 62 коп. матеріальної шкоди, 50 000 грн. моральної шкоди, 30 000 грн. витрат на правничу допомогу. В подальшому вимоги цивільного позову були збільшені в частині відшкодування матеріальної шкоди, а саме до 61 456 грн. 62 коп.

Цивільний позов потерпілого обвинуваченим було визнано частково.

При розв`язанні цивільного позову потерпілого, суд, враховуючи доведеність підстав та розміру цивільного позову, відповідно до ст. 129 КПК України задовольняє його частково.

Зокрема, суд приходить до висновку про часткове задоволення цивільного позову в частині стягнення зі ОСОБА_3 на користь потерпілого матеріальної шкоди в розмірі 6187 грн. 33 коп., тобто в розмірі встановленої вартості викраденого мобільного телефона, виходячи з того, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, у пред`явленому ОСОБА_3 обвинуваченні інкриміновано викрадення належного потерпілому ОСОБА_5 мобільного телефону, вартість якого встановлено згідно висновку судової товарознавчої експертизи в розмірі 6187 грн. 33 коп.

Щодо вирішення цивільного позову в частині моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, то суд, керуючись ст. 23 ЦК України, враховуючи вимоги розумності і справедливості, а також обставини справи, враховуючи те, що потерпілий зазнав душевних страждань та переживань, пов`язаних з протиправною поведінкою відносно нього; моральних переживань, пов`язаних з порушенням суспільних зв`язків, відповідно до ступеня спричинених діями обвинуваченого потерпілому моральних страждань, а також приймаючи до уваги майновий стан самого обвинуваченого, вважає в цій частині цивільний позов таким, що підлягає частковому задоволенню в розмірі 7 000 грн.

В частині стягнення з обвинуваченого витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються зокрема із витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до договору № 11-04/01 від 11 квітня 2024 року потерпілий ОСОБА_5 уклав договір про надання правничої (правової) допомоги з АО «Дженерал Лігал Груп». Згідно додаткової угоди № 1 (замовлення) до вказаного договору, сторони погодили, що вартість послуг виконавця становитиме 30 000 грн., оплата за надані послуги здійснюється клієнтом протягом п`яти днів після набрання вироком законної сили.

При визначенні необхідного розміру витрат на правову допомогу, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18, де зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. У рішенні констатовано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, керуючись принципами справедливості та верховенством права, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, виходячи з обставин кримінального провадження, беручи до уваги фінансовий стан обвинуваченого, суд вважає, що розумним та справедливим розміром понесених потерпілим витрат на правову допомогу слід вважати витрати на суму 6 000 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.

Питання з речовими доказами суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Підлягають стягненню зі ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта на досудовому розслідуванні в сумі 1135 грн. 92 коп. (висновок судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/111-24/13927-ТВ від 07 березня 2024 року).

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 371, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

1/ періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2/ повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3/ не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні: квитанцію з ломбарду «Скарбниця» від 14 січня 2024 року - зберігати в матеріалах судового провадження.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 6187 грн. 33 коп., моральну шкоду в сумі 7 000 грн., 6 000 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати за залучення експерта на досудовому розслідуванні в сумі 1135 грн. 92 коп.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Головуючий