Справа № 487/2641/22
Провадження № 1-кп/487/276/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року місто Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Миколаєва кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001329 від 16.09.2022 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Південноукраїнська Миколаївської області, громадянина України, не одружений, має неповнолітню дитину, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 05.03.2009 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 25.03.2010 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням норм ст. 71 КК України, до 4 років 3 місяців позбавлення волі; 27.11.2014 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, із застосуванням норм ч. 1 ст. 70 КК України, до 3 років позбавлення волі; 13.02.2015 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням норм ч. 4 ст. 70 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 09.01.2019 року з Ольшанської ВК Миколаївської області №53 у зв`язку із відбуттям строку покарання;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

УСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, яке визнане судом доведеним.

12.09.2022 року в період з 14:00 по 16:00 годину, більш точного часу встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , будучи обізнаним про введення на території України воєнного стану, перебував біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить потерпілій ОСОБА_6 , де в нього виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тимчасовою відсутністю господарки будинку, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає та останні є непомітними, шляхом розбиття скла в приміщенні будинку заволодів ключами від будинку та інших приміщень домоволодіння, за допомогою яких відчинив двері та проник до літньої кухні, звідки повторно таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_6 , а саме: холодильник фірми «Донбасс-10Е» вартістю 1200 гривень 00 копійок; пральну машинку фірми «Whirlpool» вартістю 2200 гривень 00 копійок.

В подальшому ОСОБА_5 за допомогою ключів відчинив двері та проник до будинку, розташованого на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , звідки повторно таємно викрав телевізор фірми «Supra» вартістю 233 гривень 33 копійки, який належить потерпілій ОСОБА_6 .

В подальшому ОСОБА_5 утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 3633 гривні 33 копійки.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що за адресою: АДРЕСА_2 , холодильник та пральну машинку, які були у неробочому стані, він дійсно виніс та віддав циганам, за що отримав кошти. Колишня цивільна дружина ОСОБА_7 сказала, що це непотрібні речі. Хто є власником холодильника та пральної машинки ОСОБА_5 не знає, телевізор він не брав. Події відбувались у 2022 році після початку війни. Пральну машинку ОСОБА_5 продав як металобрухт за 600 гривень, а холодильник за 300 гривень. Виніс їх з літньої кухні та погрузив до транспортного засобу за допомогою покупців, яким він пояснив, що це речі з цього будинку та він їх продає, оскільки вони несправні. Пральну машинку ОСОБА_5 продав «молдовану», а холодильник «цигану». Вирішив продати все одразу, щоб не бігати декілька разів. Рішення про продаж ОСОБА_5 прийняв заздалегідь та підібрав покупців біля магазину у Великій Коренисі міста Миколаєва. Отримані кошти витратив на власні потреби. Телевізор обвинувачений не брав. До вказаного будинку ОСОБА_5 мав доступ, оскільки приходив кормити собаку та в нього були ключі, які дала йому тьотя ОСОБА_8 . Хто розбив скло у вікні на веранді ОСОБА_5 невідомо.

Не зважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджена сукупністю досліджених судом, належних, допустимих та узгоджених між собою доказів, достовірність яких учасниками судового провадження не оспорюється.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Це будинок її померлих батьків, спадкоємицею яких вона є. З початком війни вона з донькою переїхала жити до міста Миколаєва, а вказаний будинок зачинила та в ньому тимчасово ніхто не мешкав. ОСОБА_5 раніше був цивільним чоловіком доньки потерпілої ОСОБА_7 , є батьком її дитини, проживав у своєї бабусі за місцем реєстрації у Великій Коренисі міста Миколаєва. Спільно нажитого майна вони не мали. ОСОБА_5 вибив віконне скло, проник до житла, викрав зв`язку запасних ключів, які там зберігались, та, отримавши таким чином доступ, за їхньої допомогою в подальшому проникав до будинку та літньої кухні. 25.02.2022 року ОСОБА_5 мало бути затримано за вчинення домашнього насильства, але цього не відбулося. Загалом потерпіла зверталась близько 20 разів до поліції з приводу неправомірних дій обвинуваченого. ОСОБА_5 неодноразово здійснював крадіжки належного потерпілій ОСОБА_6 майна, яке в подальшому він продавав за безцінок або здавав. Потерпіла щонайменше п`ять разів замінювала скло на веранді, однак ОСОБА_5 все одно зламував його та проникав у приміщення. Дозволу на доступ до свого житла та розпорядження наявним в ньому речами потерпіла ОСОБА_6 не давала, жодних придбаних ним речей у будинку не було, власного доходу ОСОБА_5 не мав. З належного ОСОБА_6 будинку орієнтовно 12.09.2022 року обвинувачений викрав телевізор, а з літньої кухні - холодильник та пральну машинку. Все викрадене майно належало особисто потерпілій ОСОБА_6 та було придбано нею за власні кошти. Холодильник та пральну машинку згодом було повернуто потерпілій, а телевізор, зі слів ОСОБА_5 , він розбив, коли ніс, та його повернуто потерпілій не було. Про викрадення належного ОСОБА_6 холодильника остання дізналась, коли її донька побачила в Інтернеті повідомлення про його продаж особами, яким ОСОБА_5 його збув. Холодильник, пральна машинка та телевізор були у справному стані. Холодильник та пральну машинку придбала приблизно за 2-3 роки до війни орієнтовно за 1000-1500 гривень кожний, але точних сум потерпіла не пам`ятає. Телевізор купляли на ринку у місті Миколаєві. Чеки на придбання не збереглися. Ніякої собаки на момент викрадення майна у будинку не було, та ОСОБА_5 не міг її там кормити. Добровільно ключі від домоволодіння ОСОБА_5 ніхто не надавав.

Заява потерпілої ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення була 16.09.2022 року прийнята слідчим СВ Миколаївського РУП Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області. У поданій заяві ОСОБА_6 просила вжити заходи до особи, яка вчинила крадіжку належних їй речей (холодильник, телевізор, пральна машина) з приміщення будинку та літньої кухні, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 у проміжок часу з 12.09.2022 року по 13.09.2022 року.

Місце події, а саме домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , було оглянуто 16.09.2022 року у період з 08:15 години до 09:10 години, про що складено відповідний протокол огляду місця події з додатком у вигляді таблиці зображень, доданої до протоколу.

Пральну машинку фірми «Whirlpool», придбану у чоловіка на ім`я ОСОБА_9 , було добровільно видано свідком ОСОБА_10 згідно заяви 16.09.2022 року.

В ході пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного 26.09.2022 року, свідок ОСОБА_10 впізнав за овальною формою обличчя, розташуванням очей, зачіскою, віком (30-35 років) ОСОБА_5 як особу, яка 12.09.2022 року запропонувала придбати у нього пральну машину.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що зустрів ОСОБА_5 у вересні 2022 року у центрі Великої Коренихи міста Миколаєва, де ОСОБА_5 запропонував придбати в нього пральну машинку за 600 гривень, на що ОСОБА_10 погодився. Після цього вони поїхали до будинку, в якому зі слів ОСОБА_5 проживав він, теща та дружина, завантажили пральну машинку в автомобіль та поїхали. Пральну машинку свідок придбав для використання в побутових потребах, зі слів ОСОБА_5 вона належала його дружині. Через деякий час до ОСОБА_10 приїхали співробітники поліції та він видав пральну машинку, вартість якої ОСОБА_5 в подальшому йому відшкодував.

Холодильник, придбаний у наглядно знайомого чоловіка, який проживає у Великій Коренисі міста Миколаєва, 13.09.2022 року був добровільно виданий свідком ОСОБА_11 .

В ході пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного 26.09.2022 року, свідок ОСОБА_11 впізнав за віком (приблизно 30 років), формою обличчя, зачіскою, розташуванням очей ОСОБА_5 як особу, яка 12.09.2022 року запропонувала придбати у нього холодильник.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що приблизно влітку 2022 року він зустрів ОСОБА_5 у центрі Великої Коренихи міста Миколаєва, де ОСОБА_5 запропонував придбати в нього холодильник у неробочому стані за 350 гривень в якості металобрухту, на що ОСОБА_11 погодився та вони поїхали додому до обвинуваченого за холодильником. Хто за цією адресою насправді проживав свідку не відомо. У ОСОБА_5 були ключі від хвіртки та від літньої кухні. З літньої кухні вони разом винесли холодильник, марку свідок не пам`ятає, завантажили до машини та відвезли до ОСОБА_11 . Холодильник стояв одразу при вході біля дверей. Після цього ОСОБА_11 за допомогою членів своєї родини було розміщено оголошення в Інтернеті про продаж даного холодильника. Через 2-3 дні ОСОБА_11 зателефонувала колишня цивільна дружина ОСОБА_5 та звинуватила у викраденні холодильника. Через деякий час до ОСОБА_11 приїхали співробітники поліції разом з цивільною дружиною ОСОБА_5 , а наступного дня ОСОБА_11 привіз холодильник назад до домоволодіння, з якого його забирав. Теща ОСОБА_5 повернула за нього кошти.

Добровільно видані свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 холодильник фірми «Донбасс-10Е» та пральна машинка фірми «Whirlpool» були оглянуті, про що складено відповідні протоколи огляду речей із фіксацією ознак вказаних речей. Загальний вид холодильника фірми «Донбасс-10Е» та пральної машинки фірми «Whirlpool» зафіксовані у таблиці зображень.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/115-22/7765-ТВ від 26.09.2022 року ринкова вартість (без урахування до неї суми податку на додану вартість) пральної машинки марки «Whirlpool» моделі «AWT2295» із вертикальним завантаженням білого кольору, яка була у використанні, станом на 12.09.2022 року могла становити 2200 гривень 00 копійок.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/115-22/7767-ТВ від 03.10.2022 року ринкова вартість (без урахування до неї суми податку на додану вартість) телевізора марки «Supra», модель «S-21NXA», який був у використанні, станом на 12.09.2022 року могла становити 233 гривні 33 копійки.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/115-22/7768-ТВ від 03.10.2022 року ринкова вартість (без урахування до неї суми податку на додану вартість) холодильника виробництва Донецького заводу холодильників модель «Донбасс-10Е» станом на 12.09.2022 року могла становити 1200 гривень 00 копійок.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05:30 24.02.2022, який триває до теперішнього часу, що є загальновідомою обставиною, та про що достеменно був обізнаний обвинувачений ОСОБА_5 , який підтвердив дану обставину у судовому засіданні.

Проникненням до житла та іншого володіння є незаконне вторгнення до нього особи будь-яким способом, у тому числі й без подолання засобів захисту сховища, в тому числі і дверей, які можуть бути закриті на замок чи за допомогою іншого охоронного пристрою, так і відкриті. Житло та інше володіння (літня кухня) потерпілої ОСОБА_6 були призначені, у тому числі, для постійного чи тимчасового зберігання належного їй майна і мали засоби захисту від доступу сторонніх осіб (двері, обладнані замком, зачинена огорожа домоволодіння). Обвинувачений ОСОБА_5 незаконно, тобто за відсутності на це права та згоди власника ОСОБА_6 перебувати на території домоволодіння, проник на його територію з метою викрадення належного ОСОБА_6 майна, корисливий умисел на викрадення якого виник у обвинуваченого до проникнення.

На момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , раніше засуджений до позбавлення волі за тяжкий злочин, мав не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість.

Для визначення вартості викраденого майна в порядку ст.ст. 242, 243 КПК України було призначено та проведено судово-товарознавчі експертизи №СЕ-19/115-22/7765-ТВ від 26.09.2022 року, №СЕ-19/115-22/7767-ТВ від 03.10.2022 року, №СЕ-19/115-22/7768-ТВ від 03.10.2022 року, висновки яких відповідають вимогам ст.ст. 101, 102 КПК України та встановлюють вартість викраденого майна. Підстав сумніватися в правильності висновків, зроблених експертами, які попереджались про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих висновків немає, а їхні висновки містять опис проведених досліджень та мотивовану відповідь на поставлене запитання.

За змістом п. 15 ч. 1 ст. 7, частин 1 - 3 ст. 22 КПК України кримінальне провадження, здійснюється на основі змагальності, передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, встановленими цим Кодексом, і вони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав. Натомість суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.

Суд за приписами ч. 3 ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень кримінальним процесуальним законом. Змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів, доведення перед судом переконливості й обґрунтованості власних тверджень і доводів щодо висунутого обвинувачення є однією із засад кримінального провадження згідно з п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст. 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Виходячи із законодавчих норм, обвинувачений та його захисник наділені можливістю ефективно реалізувати свої права, в тому числі, за наявності обґрунтованих підстав, наполягати на проведенні експертизи і клопотати про забезпечення експертної установи відповідними матеріалами для проведення такої експертизи.

Водночас, як убачається з матеріалів кримінального провадження, сторона захисту не порушувала питання перед судом про призначення експертизи для визначення вартості викраденого майна, як не вживала і інших процесуальних заходів щодо обґрунтування іншого розміру заподіяної шкоди потерпілій.

Так, ч. 2 ст. 17 КПК України передбачено, що винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом. На переконання суду у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 цей стандарт доведення винуватості цілком дотримано. Адже за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що були дослідженні в суді, можливо дійти висновку про те, що встановлена під час судового розгляду сукупність обставин, виключає будь-яке інше розуміння пояснення подій, які були предметом судового розгляду, крім того, що кримінальне правопорушення вчинено і обвинувачений є винним у його вчинені, а запропонована обвинуваченим версія подій є способом захисту.

Таким чином, оцінивши та проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд встановив, що своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло та інше приміщення, в умовах воєнного стану, при обставинах, викладених у даному вироку, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини КК України за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків згідно зі статтями 70 та 71 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 4 ст. 185 КК України, ступінь тяжкості вказаного діяння, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані щодо особи обвинуваченого, який неодружений, має неповнолітню дитину. За місцем мешкання ОСОБА_5 характеризується з негативної сторони, притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства та порушення правил адміністративного нагляду, перебуває на профілактичному обліку в Миколаївському МРУП ГУНП в Миколаївській області як особа, що вчинила домашнє насильство, як раніше судима особа та особа, яка підпадає під дію Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі». Згідно довідки філії ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській та Одеській областях №420/МИ-23 від 06.03.2023 року ОСОБА_5 має низку захворювань, в тому числі пов`язаних із зловживання алкоголем та канабіоїдами, проконсультований лікарем інфекціоністом, отримує лікування. Перебуває на обліку у лікаря нарколога з серпня 2022 року в ОНД міста Миколаєва з діагнозом: розлад психіки та поведінки внаслідок вживання декількох наркотичних речовин. Раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних корисливих злочинів.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Досягнення мети виправлення означає, що в особистості засудженого відбулись такі зміни, які фактично унеможливлюють вчинення ним нового кримінального правопорушення з огляду на зміни його ціннісних орієнтирів. Виправлення засудженого, яке виявляється у внесенні коректив у соціально-психологічні характеристики засудженого, нейтралізації негативних криміногенних настанов, вихованні законослухняності і поваги до положень закону, в тому числі і кримінального, досягається таким впливом на свідомість особи, за допомогою якого усуваються ті її негативні риси, які призвели до вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на вказані обставини, враховуючи ступень тяжкості скоєного ОСОБА_5 діяння, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, сукупність усіх обставин, що характеризують вказане кримінальне правопорушення, зокрема, форму вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння та тяжкість наслідків, беручи до уваги дані, що характеризують обвинуваченого, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства із призначенням покарання у вигляді позбавлення волі яке, відповідно до ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім заходом примусу, що застосовується від імені держави згідно ст. 50 КК України.

Приписи ст. 69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Як зазначалось раніше, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, не встановлено. Обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, але це не призвело до позитивних змін у його особистості та не створило в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, він не зробив належних висновків для себе, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин. Таким чином підстави для застосування ст. 69 КК України та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, на що вказувала сторона захисту, відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/115-22/7765-ТВ від 26.09.2022 року у розмірі 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) гривень 24 копійки, судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/115-22/7767-ТВ від 03.10.2022 року у розмірі 943 (дев`ятсот сорок три) гривні 90 копійок; судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/115-22/7768-ТВ від 03.10.2022 року розмірі 943 (дев`ятсот сорок три) гривні 90 копійок; підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.

Речові докази: холодильник фірми «Донбасс-10Е» та пральну машинку фірми «Whirlpool», передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - вважати такими, що повернуті за належністю; документацію (інструкцію з експлуатації) на телевізор «Supra» сірого кольору, долучені до матеріалів кримінального провадження, - повернути власнику потерпілій ОСОБА_6 .

Згідно ч. 3 ст. 377 КПК України, якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до арешту чи позбавлення волі, суд у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 , з урахуванням особи обвинуваченого та обставин, встановлених під час кримінального провадження, є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантію його належної процесуальної поведінки, та до набрання вироком законної сили підлягає залишенню без змін.

Строк відбування покарання підлягає обчисленню з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 , тобто з 22.01.2024 року.

Крім того, у строк відбування покарання підлягає зарахуванню строк тримання ОСОБА_5 під вартою у даному кримінальному провадженні з 25.11.2022 року по 23.01.2023 року включно; з 27.01.2023 року по 06.09.2023 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 22.01.2024 року.

Зарахувати у строк відбування покарання строк тримання ОСОБА_5 під вартою у даному кримінальному провадженні з 25.11.2022 року по 23.01.2023 року включно; з 27.01.2023 року по 06.09.2023 року включно.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/115-22/7765-ТВ від 26.09.2022 року у розмірі 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) гривень 24 копійки, судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/115-22/7767-ТВ від 03.10.2022 року у розмірі 943 (дев`ятсот сорок три) гривні 90 копійок; судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/115-22/7768-ТВ від 03.10.2022 року розмірі 943 (дев`ятсот сорок три) гривні 90 копійок.

Речові докази: холодильник фірми «Донбасс-10Е» та пральну машинку фірми «Whirlpool», передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - вважати такими, що повернуті за належністю; документацію (інструкцію з експлуатації) на телевізор «Supra» сірого кольору, долучені до матеріалів кримінального провадження, - повернути власнику потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1