УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , детектива ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника ТОВ «ДТ-Нетворк» адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 420 230 000 000 013 84 від 23.08.2023,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна ТОВ «ДТ-Нетворк» звернувся представник власника майна адвокат ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання його ініціатор зазначив, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 420 230 000 000 013 84 від 23.08.2023, у якому ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16.02.2024 накладений арешт на майно ТОВ «ДТ-Нетворк», зокрема, на: ноутбук «Macbook», на задній частині якого міститься наклейка з написами «BM-100017-N1» з зарядним пристроєм; ноутбук «DELL», на задній частині якого наявний напис «C83W5Z2» з зарядним пристроєм; ноутбук «LENOVO», на задній частині якого наявний напис «PF2NS7R3»; ноутбук «ASUS», на задній частині якого наявний напис «PD99462NG»; ноутбук «ASUS», на задній частині якого наявний напис «MBNOCX24083346F» з зарядним пристроєм; грошові кошти у сумі 28 540 доларів США (справа № 463/36/24).

На думку ініціатора клопотання, арешт накладений необґрунтовано, оскільки піддане арешту майно не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто не може бути доказом у кримінальному провадженні. Отже, підстави для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відсутні.

У той же час, клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту, на думку заявника, має формальний характер, оскільки не містить даних, які б доводили причетність ТОВ «ДТ-Нетворк» до вчинення кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 203-2, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 365-3 КК України, що свідчить про втрату для сторони обвинувачення актуальності подальшого збереження цього заходу.

Таким чином, піддавши критичній оцінці мотивувальну частину ухвали слідчого судді про накладення арешту, представник власника майна просив скасувати вищевказаний захід забезпечення кримінального провадження.

Заявник адвокат ОСОБА_4 на виклик суду в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи завчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Детектив БЕБ України ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що здійснення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні визначено за детективами БЕБ України. Заперечував проти задоволення клопотання, аргументуючи, що досудове розслідування у кримінальному провадженні досі триває, у зв`язку з чим необхідність у арешті вказаного майна зберігається.

Слідчий суддя, заслухавши думку детектива, дослідивши наявні документи, дійшов висновку про таке.

Так, порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У силу ст. 131, 132 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16.02.2024 у кримінальному провадженні № 420 230 000 000 013 84 від 23.08.2023 накладений арешт, зокрема, на: ноутбук «Macbook», на задній частині якого міститься наклейка з написами «BM-100017-N1» з зарядним пристроєм; ноутбук «DELL», на задній частині якого наявний напис «C83W5Z2» з зарядним пристроєм; ноутбук «LENOVO», на задній частині якого наявний напис «PF2NS7R3»; ноутбук «ASUS», на задній частині якого наявний напис «PD99462NG»; ноутбук «ASUS», на задній частині якого наявний напис «MBNOCX24083346F» з зарядним пристроєм; грошові кошти у сумі 28 540 доларів США (справа № 463/36/24).

Факт того, що слідчий суддя, ухвалюючи 16.02.2024 рішення про задоволення клопотання прокурора застосував ініційований стороною обвинувачення захід забезпечення кримінального провадження, свідчить про встановлення слідчим суддею складових, які дозволили прийняти позитивне для прокурора рішення. Зокрема, слідчим суддею зазначено, що є достатні підстави вважати, що піддане арешту майно являється речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Представник власника майна, звертаючись з клопотанням про скасування арешту, також не спростував висновків слідчого судді, не довів відсутність обставин, з наявністю яких стаття 132 КПК пов`язує можливість накладення арешту.

Слідчий суддя зазначає, що згідно ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Одним із завдань арешту майна є запобігання можливості приховування, зникнення, використання, передачі, відчуження майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, у такому випадку арешт накладається на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Слідчий суддя, вирішуючи питання, чи є майно, щодо якого ініціювалося накладення арешту, речовим доказом, фактично зазначив, що воно має ознаки, наведені у ч. 2 ст. 167 КПК, тобто має властивості, передбачені ст. 98 КПК.

Доводи детектива, наведені під час розгляду клопотання про скасування арешту, є переконливими, підтверджують, що піддане арешту майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Водночас, як вбачається з матеріалів клопотання та долучених до нього документів, вони не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16.02.2024, якою накладено арешт на вказане майно, що дає слідчому судді підстави дійти висновку, що необхідність арешту на зазначене у клопотанні майно на теперішній час не відпала.

При цьому варто наголосити, що відповідно до вимог абзацу 2 частини 1 статті 174 КПК обов`язок доведення, що у подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, законодавець покладає безпосередньо на особу, яка звернулась із клопотанням про скасування арешту майна.

Слідчим суддею вживалися заходи з метою перевірки тверджень представника заявника, однак адвокат ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився та не навів переконливих даних щодо того, що арешт накладено необґрунтовано чи необхідність у такому арешті майна на даний час відпала.

За правилами ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя частково погоджується з аргументацією представника ТОВ «ДТ-Нетворк» щодо порушення рішенням про накладення арешту прав власності цього підприємства.

У той же час, право власності не є абсолютним, статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

У цьому випадку обмеження права власності ТОВ «ДТ-Нетворк» відбулося на підставі судового рішення, тобто у спосіб, передбачений законом.

Враховуючи викладене, на думку слідчого судді, відсутні правові підстави для задоволення клопотання про скасування арешту майна.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 132, 174, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання представника ТОВ «ДТ-Нетворк» адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 420 230 000 000 013 84 від 23.08.2023, накладеного ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16.02.2024 у справі № 463/36/24, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1