Справа № 304/2855/23 Провадження № 1-кс/304/781/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2024 рокум. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника особи, щодо майна якої вирішується питання про скасування арешту адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , подане у межах досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000044 від 16 грудня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, про скасування арешту майна,

У С Т А Н О В И В:

адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з даним клопотанням про скасування ухвали слідчого судді у частині накладення арешту у вигляді заборони розпорядження грошовими коштами у сумі 107 100 грн, які вилучені під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою підприємницьку діяльність ОСОБА_5 , та повернення вилучених грошових коштів власнику чи уповноваженій ним особі. Захисник зазначає, що в ході проведення обшуку органом досудового розслідування виявлено та вилучено ряд речей і предметів, зокрема вказану суму грошових коштів. При цьому вказане рішення було ухвалено без участі власника зазначених грошових коштів, а подальша потреба у застосуванні їх арешту відпала. Вказує, що згідно з оскаржуваною ухвалою та поданим клопотанням про арешт вищевказаним коштів, основною підставою для застосування заходу забезпечення є те, що кошти у загальній сумі 107 100 грн постановою слідчого визнані речовими доказами та їм притаманні ознаки таких відповідно до ст. 98 КПК. Однак захисник вважає, що вказаний арешт накладений в межах досудового розслідування кримінального провадження, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, диспозицією якої встановлено, що предметом доказування у даній категорії кримінальних правопорушень є незаконне придбання ряду незаконно виготовлених підакцизних товарів, в той час як грошові кошти таким предметом не є. Крім цього звертає увагу слідчого судді на те, що постанова слідчого від 01 травня 2024 року не містить жодних обґрунтувань того, чому грошові кошти у сумі 107 100 грн, які вилучені безпосередньо з приміщення магазину, де здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_5 , є речовими доказами. У той же час ОСОБА_5 як фізична особа-підприємець отримав вказані грошові кошти законним шляхом, що підтверджується відповідними розрахунками податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою за період із 2022 по 2024 роки, ОСОБА_5 не має податкових боргів, сплачує податки від отриманого доходу як суб`єкт підприємницької діяльності; кошти, які знаходилися у приміщенні магазину є обіговими коштами та призначалися для оплати за товар та здійснення безперешкодної господарської діяльності. За наведених обставин вважає, що застосування арешту у даному випадку неспівмірне обмеженню конституційного права на безперешкодне здійснення підприємницької діяльності, яке порушується вже понад чотири місяці, тому у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження на даний час потреба відпала, а тому просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 уточнив вимоги клопотання та просив скасувати арешт на зазначені грошові кошти, а не ухвалу слідчого судді, при цьому додатково вказував на те, що такі грошові кошти належать ОСОБА_5 на законних підставах та відображені у податковій декларації. При цьому такі перебувають у органу досудового розслідування вже півроку, при цьому будь яких доказів того, що грошові кошти зберегли на собі будь які сліди злочину чи мають інше відношення до кримінального провадження не здобуто. У свою чергу його підзахисний не є підозрюваним у кримінальному провадженні та у межах даного кримінального провадження був допитаний у якості свідка.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, посилаючись на те, що грошові кошти були вилучені під час обшуку приміщення магазину та були виручені від реалізації незаконно виготовлених тютюнових виробів, що у свою чергу підтверджується показаннями свідка, висновками експертизи та чорновими записами.

Заслухавши їх пояснення, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.

З аналізу положень вказаних статей Кримінального процесуального кодексу України можна зробити висновок, що при розгляді клопотання про скасування арешту, слідчий суддя наділений повноваженнями встановити лише обґрунтованість накладення такого арешту та виправданість подальшого застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, якщо це буде доведено особою, яка звернулась із відповідним клопотанням.

Отже, прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов: - вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; - вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя встановив, що органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000044 від 16 грудня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

Також встановив, що ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 09 травня 2024 року серед іншого накладено арешт на не обліковані грошові кошти невідомого походження на загальну суму 107 100 (сто сім тисяч сто) грн, шляхом заборони користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Як вбачається із змісту клопотання, адвокат ОСОБА_3 посилається саме на необґрунтованість накладення арешту на майно, а також зазначає, що на даний час відпала потреба у подальшому застосуванні арешту належних ОСОБА_5 грошових коштів.

У контексті вказаних доводів захисника слідчий суддя відзначає, що відповідно до змісту зазначеної ухвали про арешт майна було встановлено, що відділом детективів із захисту фінансів у фіскальній, бюджетній сферах та захисту економіки у сфері надання фінансових послуг Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 16 грудня 2023 року до ЄРДР за № 0000044 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 204 КК України за повідомленням 27 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про виявлення 15 грудня 2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на транспортному засобі марки «ВАЗ 2107», р/н НОМЕР_1 , біля міста Берегово Закарпатської області перевозив незаконно виготовлені тютюнові вироби.

Також досудовим розслідуванням було встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бут причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який здійснює підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , де, у межах досудового розслідування вказаного кримінального провадження, було проведено санкціонований обшук та вилучено, серед іншого, грошові кошти у сумі 107 100 грн.

Крім цього, вирішуючи питання про арешт майна, слідчий суддя дійшов висновку про існування ризику приховування, знищення, втрати майна, що має значення для даного досудового розслідування, у випадку не застосування арешту майна, а також про те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки це сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів, таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням, тому клопотання про накладення арешту було задоволено.

Разом з цим наразі слідчий суддя враховує надані адвокатом ОСОБА_3 докази, зокрема копії податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2022 та 2023 роки, які підтверджують здійснення ОСОБА_5 підприємницької діяльності та отримання від такої доходу, а також сплату податків, зборів.

Крім цього слідчий суддя зважає на те, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень (ч. 1 ст. 28 КПК).

У той же час незважаючи на те, що досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000044 розпочато ще 16 грудня 2023 року, заходи його забезпечення у вигляді арешту на вказане майно застосовано 09 травня 2024 року, а органом досудового розслідування на даний час не здобуто будь яких фактичних даних про те, що ОСОБА_5 як власник грошових коштів є особою щодо якої здійснюється провадження у вчиненні кримінального караного діяння, які б у свою чергу могли виправдати доцільність застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі арешту належного йому майна.

Отже строк тривалості арешту майна має бути об`єктивно виправданий завданнями кримінального провадження і збалансований з правами та інтересами власника відповідного майна.

Арешт майна може бути скасовано ухвалою слідчого судді, якщо власник, володілець майна доведе, що в арешті майна відпала потреба.

Відтак наразі необхідність скасування арешту майна обумовлена тим, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба так як слідчому судді не надано доказів, що на даний час у зазначеному кримінальному провадженні проводяться будь які слідчі дії чи експертні дослідження щодо арештованого майна грошових коштів у сумі 107 100 грн, які за позицією адвоката ОСОБА_3 , стосуються підприємницької діяльності ОСОБА_5 та є оборотними коштами, або ж відносно нього здійснюється дане кримінальне провадження за ч. 1 ст. 204 КК України.

Слідчий суддя зазначає, що у кримінальному провадженні існує два види інтересів суспільні інтереси, на захист яких спрямована система кримінальної юстиції та особисті інтереси підозрюваного, обвинуваченого, інших учасників кримінального провадження, які мають бути гарантовано захищені від неправомірних посягань.

Забезпечення балансу цих інтересів, по суті, є одним з найважливіших завдань кримінального провадження. Так у ст. 2 КПК зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Досягнути такого балансу можна лише за умови існування і дотримання певних правил, визначених у законі, які в своїй сукупності створюють систему гарантій від порушення прав особи, що опинилась у сфері дії кримінального провадження.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Так, частиною 11 статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Під час розгляду цього клопотання слідчим суддею не встановлено обставин, які б підтверджували, що незастосування заборони або обмеження користування арештованим майном, що належить ОСОБА_5 як власнику призведе до наслідків, про які йде мова в ч. 11 ст. 170 КПК України.

Відтак на підставі наданих доказів слідчий суддя прийшов до висновку про можливість задоволення клопотання адвоката ОСОБА_3 (в уточненій редакції), який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту грошових коштів у рамках даного кримінального провадження.

При цьому вимога про повернення вилучених грошових коштів власнику чи уповноваженій ним особі задоволенню не підлягає з огляду на пряму вказівку про це у змісті ст. 169 КПК України, а відтак додаткового дублювання в ухвалі слідчого суді не потребує.

Керуючись ст. 174, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

уточнене клопотання задовольнити частково.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 09 травня 2024 року на не обліковані грошові кошти невідомого походження на загальну суму 107 100 (сто сім тисяч сто) грн скасувати.

У задоволенні вимог решти клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1