УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10.05.2024 року (справа № 761/11207/24), у кримінальному провадженні № 000514 від 26.09.2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10.05.2024 року (справа № 761/11207/24), у кримінальному провадженні № 000514 від 26.09.2022 року, яке було вилучено під час обшуку 19.03.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти у сумі 10000 доларів.

В обґрунтування клопотання вказали, що 10 травня 2024 року Шевченківським районним судом міста Києва був накладений арешт на грошові кошти у сумі 10 000 доларів США. Вказаний арешт був накладений в межах кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №000514 від 26.09.2022 р. Власником даних коштів є ОСОБА_3 . Дані кошти вона взяла в борг у свого рідного брата ОСОБА_6 для придбання власного автомобіля. Цей факт підтверджується копією розписки від 15 січня 2024 року. Проте під час обшуку 19 березня 2024 року вона не змогла підтвердити це, адже борговий документ (розписка) знаходилася, як того і вимагає законодавство, у кредитора ОСОБА_6 .

Вказали, шо жодних підстав для продовження арешту не існує. Наявність арешту заважає власнику користування та розпорядження вказаним майном. Вказаний арешт порушує право власності ОСОБА_7 на майно, оскільки він позбавляє можливості використовувати позичені гроші для власних потреб та має негативні наслідки для ОСОБА_3 , майновий стан якого вона підтверджує поданими фактичними даними.

Звернули увагу, що зазначені кошти не мають значення для органів досудового розслідування, а також жодним чином не впливатимуть на хід досудового розслідування, адже очевидно, що відсутній зв`язок арештованих коштів ОСОБА_3 з обставинами, що розслідуються. Кошти отримані законним шляхом - позичені у брата ОСОБА_3 .

Вказали, що ОСОБА_3 не є стороною в даному кримінальному проваджені, їй взагалі нічого не відомо про діяльність її чоловіка, адже останнім часом стосунки їх погіршились, вона перебуває у відпусці по догляду за дитиною та весь свій час приділяє вихованню дитини.

У судовому засіданні власник майна ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4 підтримали клопотання та просили задовольнити з підстав, наведених у ньому. Зазначили, що грошові кошти не відповідають ознакам речових доказів.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, оскільки арешт на майно накладено обґрунтовано та потреба в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження на даний час не відпала.

Заслухавши доводи власника майна ОСОБА_3 її представника адвоката ОСОБА_4 , прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 4 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Частиною 5 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000514 від 26.09.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 111, ч.1 ст. 111-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.05.2024 року накладено арешт, в тому числі на майно, яке було вилучено під час обшуку 19.03.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти у сумі 10000 доларів США.

Як убачається зі змісту ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.05.2024 року, метою накладення арешту на майно є збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки воно має ознаки доказів, та відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України. Слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України наклав арешт на вказані грошові кошти.

Наведені доводи ОСОБА_3 про те, що вказані грошові кошти є її особистими, отримані як позика, без відома чоловіка ОСОБА_8 на переконання слідчого судді спростовуються даними про хід обшуку, ухвали про накладення арешту, яка постановлена в присутності ОСОБА_9 , який надавав протилежні пояснення щодо вказаних грошових коштів як збереження сім`ї. Також вказані доводи спростовуються наданими матеріалами кримінального провадження, зокрема протоколами НСРД.

Крім того, в ході судового розгляду встановлено, що такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна, не втратив свою актуальність. Так, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000514 від 26.09.2022 року, триває, на даний час у вказаному кримінальному провадженні здійснюються слідчі (розшукові) дії з метою виконання завдань, встановлених ст. 2 КПК України.

У той же час, на переконання слідчого судді, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не наділений процесуальними повноваженнями вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких і є накладення арешту на майно.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи те, що слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на майно, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження або ж було встановлено, що арешт накладено необґрунтовано, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав за наведених обставин для задоволення клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10.05.2024 року (справа № 761/11207/24), у кримінальному провадженні № 000514 від 26.09.2022 року.

На підставі наведеного, керуючись ст. 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10.05.2024 року (справа № 761/11207/24), у кримінальному провадженні № 000514 від 26.09.2022 року- залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає, на неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1