УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року

м. Київ

справа № 932/12337/20

провадження № 51-3678 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року щодо останнього,

встановив:

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2023 року, залишеним без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року, ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 залишено до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання вирішено рахувати з 04 жовтня 2023 року.

Зараховано у строк відбуття покарання період перебування ОСОБА_5 під вартою, а саме з 13 вересня 2020 року по 04 жовтня 2023 року.

Вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження та речових доказів.

Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 13 вересня 2020 року, близько 01 год 10 хв., знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_7 під час спілкування з яким, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, реалізуючи умисел, направлений на протиправне спричинення смерті іншій людині, ОСОБА_5 наніс ОСОБА_7 декілька ударів руками в область голови та обличчя. Після цього, діставши з кишені ніж, утримуючи його у лівій руці, ОСОБА_5 умисно завдав потерпілому два удари ножем в життєво-важливу область тулубу, а саме у грудну клітину ліворуч та праворуч, а також удар ножем у ліву гомілку, чим заподіяв останньому, зокрема, тяжкі тілесні ушкодження, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_7 .

Смерть ОСОБА_7 настала від спричинених тілесних ушкоджень у вигляді колото-різаних проникаючих сліпих поранень грудної клітини ліворуч, із ушкодженням серця, які ускладнились тампонадою серцевої сорочки кров`ю.

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати оскаржувані судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Доводи касаційної скарги захисника зводяться до незгоди із кваліфікацією дій

ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки, на його переконання, у засудженого не було умислу на вбивство ОСОБА_7 . На думку захисника, на відсутність умислу вказує те, що ініціатором бійки був саме потерпілий, а засуджений лише оборонявся, жодних дій для спричинення смерті потерпілому, ні під час бійки, ні після її завершення ОСОБА_5 не вчиняв. Крім цього стверджує, що судами не було враховано й інші обставини кримінального провадження, а саме відсутність на вилученому ножі крові чи мікрочастинок тканини потерпілого. Зазначає, що було проігноровано надане стороною захисту відео з камер спостережень, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_8 тримає невідомий об`єкт у правій руці, який направлений в сторону потерпілого, а потім кладе щось до своєї сумки. Вважає, що суди попередніх інстанцій не перевірили факту можливої причетності саме даної особи до скоєння кримінального правопорушення, що свідчить про недоведеність вини ОСОБА_5 поза розумним сумнівом. Також наголошує на тому, що місцевий суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання захисника про одночасний допит свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з метою усунення розбіжностей у їх показаннях, а суд апеляційної інстанції не звернув уваги на вказані факти, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Разом з цим, ОСОБА_4 вказує про недопустимість як доказу протоколу пред`явлення особи за фотознімками зі свідком ОСОБА_9 , оскільки були порушені вимоги ст. 228 КПК України.

Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 2 частини 2 статті 428 КПК України з огляду на таке.

Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При розгляді скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій, при цьому переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.

Статею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно положень ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За прецедентною практикою Європейського Суду, суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Вказаних вимог судом першої інстанції дотримано у повному обсязі.

Висновок місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення зроблено з додержанням положень ст. 23 КПК України, на підставі з`ясування всіх обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 вказаного Кодексу.

Так, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на підставі сукупності доказів, детальний зміст яких наведено у вироку, зокрема:

- показань потерпілої ОСОБА_10 , яка є дружиною потерпілого ОСОБА_7 , з яких слідує, що в день вбивства вони з чоловіком посварилися і той пішов з дому та не повернувся. Наступного дня до неї додому прийшла ОСОБА_8 , яка є колишньою дружиною ОСОБА_7 і сказала, що останній помер, і що його прирізали маленьким ножиком. В подальшому їй також показали відео з інтернет ресурсів, де було видно як ОСОБА_8 б`є її чоловіка і він забігає за біотуалети на площі;

- показань свідка ОСОБА_8 , яка пояснила, що ОСОБА_5 її цивільний чоловік, з яким вони разом проживали, а ОСОБА_7 - її колишній чоловік, відносини з яким у неї були нейтральні. 12 вересня 2020 року вона разом з ОСОБА_5 гуляла по центру міста та вживала алкогольні напої, а повертаючись додому вночі 13 вересня 2020 року вони випадково зустріли ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Побачивши її, ОСОБА_7 почав висловлювати образливі слова та чіплятися, а вона, в свою чергу, відштовхувати його. Потім ОСОБА_7 вдарив рукою по обличчю ОСОБА_5 і вони обидва впали на землю, де між ними почалася бійка, при цьому потерпілий був зверху ОСОБА_5 . Після цього, ОСОБА_7 різко піднявся та присів на лавочку, розташовану поруч, почав одягати курточку, а ОСОБА_5 сказав їй знайти води. Пізніше вони викликали швидку допомогу, оскільки ОСОБА_7 стало погано і він впав з лавки. Лікарем швидкої допомоги під час огляду ОСОБА_7 було виявлено два поранення грудної клітини та констатовано смерть. Вказує, що після бійки ОСОБА_5 підійшов до неї та поклав до її сумки розкладний ніж-брелок, який вона йому подарувала, і який у нього в цей день був у кишені джинсів. В подальшому зазначений ніж був вилучений із сумки працівниками поліції. Стверджує, що ОСОБА_7 міг вбити тільки ОСОБА_5 , оскільки ні вона, ні сторонні люди в її присутності не спричиняли йому тілесних пошкоджень;

- показань свідка ОСОБА_9 , згідно яких ввечері 12 вересня 2020 року вона з друзями гуляла по місту та біля готелю «Дніпропетровськ» побачила як жінка з чоловіками сваряться між собою. Одним з чоловіків був раніше незнайомий їй обвинувачений. Підійшовши до них, вона спитала, що сталося та почула від жінки, що це її колишній чоловік. В подальшому вночі вони з друзями пішли до супермаркету «Варус», розташованого на Європейській площі, де зустріли чоловіка, якого вона бачила під час сварки, який спочатку сидів на лавочці, тримаючись за голову, а потім впав на землю. Вказує, що біля нього вона знаходилися та сама жінка та обвинувачений;

- протоколу огляду від 13 вересня 2020 року з фототаблицею, відповідно до якого під час огляду трупа ОСОБА_7 було виявлено наявність ран на грудній клітині, а також здійснено змиви з рук та обличчя;

- протоколу огляду від 13 вересня 2020 року, з якого слідує, що під час огляду сумочки ОСОБА_8 були виявлені та вилучені: мобільний телефон «НОМТОМ», на екрані якого у лівому нижньому куті знаходилися розмазані плями речовини бурого кольору; складний ніж (металевий);

- протоколу огляду від 13 вересня 2020 року, під час проведення якого були оглянуті та вилучені речі ОСОБА_5 , а саме кофта та джинси з декількома плямами речовини бурого кольору на лівій передній верхній половині ближче до бокового шву;

- протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 вересня 2020 року за участю свідка ОСОБА_12 , з якого вбачається, що остання впізнала ОСОБА_5 , як особу, яку вона бачила 13 вересня 2020 року на Європейській площі у м. Дніпро разом з потерпілим ОСОБА_7 та жінкою, яка назвалась його колишньою дружиною;

- протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 вересня 2020 року, з якого слідує, що ОСОБА_12 впізнала ОСОБА_8 , як особу, яку вона бачила 13 вересня 2020 року на Європейській площі у м. Дніпро разом з двома чоловіками, серед яких був потерпілий ОСОБА_7 ;

- висновку судово-медичної експертизи № 719 від 09 жовтня 2020 року, відповідно до якого кров та клітини виявлені на вилученому мобільному телефоні «НОМТОН» походять від трупа ОСОБА_7 , беручи до уваги групову властивість крові;

- висновку судово-медичної експертизи № 1773/467-Е від 09 жовтня 2020 року, з якого вбачається, що смерть ОСОБА_7 настала від колото-різаних проникаючих сліпих поранень грудної клітини ліворуч з ушкодженням серця, які ускладнилися тампонадою серцевої сорочки кров`ю; до втрати свідомості потерпілий, ймовірно, міг самостійно пересуватися чи робити будь-які самостійні дії (видавати звуки, чинити опір, змінювати своє положення тощо);

- протоколу перегляду відеозапису від 16 жовтня 2020 року за участю ОСОБА_5 , з якого слідує, що на відеозаписі від 13 вересня 2020 року з камери спостереження біля будинку АДРЕСА_1 вбачається як ОСОБА_5 дістає з пакету, який тримав у руках ніж та перекладає у ліву кишеню одягненої на нього куртки. Потім ОСОБА_8 наносить удари ОСОБА_7 , а ОСОБА_5 дістає з кишені ніж та лівою рукою наносить два удари потерпілому в область грудної клітини зліва. Після цього ОСОБА_7 йде за біотуалети, де у нього з обвинуваченим починається бійка, під час якої останній наніс ще один удар ножем, а далі ОСОБА_7 йде на лавочку;

- висновку судово-психіатричної експертизи № 84 від 08 жовтня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_5 в період інкримінованого йому діяння виявляв емоційно-нестійкий розлад особистості, однак міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними;

- висновку додаткової судової-медичної експертизи № 273 від 09 грудня 2022 року про те, що зіставлення особливостей і розмірів ушкодження з грудної клітки ліворуч від трупа ОСОБА_7 з особливостями та розмірами експериментальних пошкоджень від представленого на експертизу клинка ножа свідчить про те, що воно могло бути заподіяне наданим на експертизу клинком ножа.

За результатами оцінки доказів, досліджених під час судового розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, та його дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

До того ж, місцевим судом надано оцінку доводам сторони захисту, зокрема, щодо відсутності прямого умислу на вбивство потерпілого, та обґрунтовано їх відхилено.

Мотивуючи своє рішення в цій частині, суд першої інстанції вказав, що такі доводи є голослівними, з огляду на застосоване знаряддя злочину - ніж, а також характер та локалізацію спричинених тілесних ушкоджень, які нанесені з достатньою силою у життєво-важливий орган - серце, що обґрунтовано свідчить про цілеспрямованість та усвідомлення ОСОБА_5 вчинених дій.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність в ОСОБА_5 умислу на заподіяння смерті потерпілому, який виник на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин, що вказує на правильність кримінально-правової кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 115 КК України.

В свою чергу питання доведеності винуватості та кваліфікації дій обвинуваченого було предметом оцінки суду апеляційної інстанції, який за наслідками апеляційного розгляду погодився із висновками місцевого суду щодо доведення винуватості ОСОБА_5 за стандартом «поза будь-яким розумним сумнівом», правильності кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 115 КК України, при цьому проаналізував доводи апеляційної скарги захисника, які в частині кваліфікації дій є аналогічними доводам касаційної скарги, належним чином їх перевірив, надав змістовні відповіді на них, з наведенням мотивів постановленого рішення.

Так, апеляційний суд спростував доводи апеляційної скарги стосовно нанесення потерпілому ОСОБА_7 ножових поранень свідком ОСОБА_8 та зазначив, що показання, які були надані останньою щодо її непричетності до заподіяння тілесних ушкоджень повністю підтверджується відеозаписом з камер спостереження біля будинку АДРЕСА_1 та відеозаписом з інтернет ресурсів, наданого стороною захисту, на яких повністю та послідовно видно перебіг подій, зокрема, початок сварки та бійки між обвинуваченим і потерпілим, діставання з кишені ОСОБА_5 предмету, послідовність нанесення ним ударів потерпілому в область грудної клітини та передача цього предмету свідку ОСОБА_8 , який вона поклала до сумки, і яким під час огляду співробітниками поліції сумки останньої виявився складний ніж-брелок.

Також судом було взято до уваги висновок додаткової судової-медичної експертизи № 273 від 09 грудня 2022 року, відповідно до якого виявлені у ОСОБА_7 проникаючі колото-різані рани, які перебувають у причинному зв`язку зі смертю останнього, могли бути заподіяні клинком ножа вилученого під час огляду із сумки ОСОБА_8 .

Крім того, суд апеляційної інстанції вказав, що під час дослідження місцевим судом протоколу перегляду відеозапису від 16 жовтня 2020 року за участю ОСОБА_5 був переглянутий диск з відеозаписом з камери відеоспостереження від 13 вересня 2020 року біля буд. АДРЕСА_1 , під час якого обвинувачений особисто, добровільно, підтвердив факт нанесення ним двох ударів ОСОБА_7 в область грудної клітини.

Разом з цим, вказаним судом проаналізовано висновок судово-медичної експертизи № 788 від 29 вересня 2020 року, з якого слідує, що в слідах на штанах та кофті, вилучених в ОСОБА_5 , виявлена кров людини, при цьому не виключається можливість присутності крові ОСОБА_7 в цих слідах у разі змішування з кров`ю іншої особи, такою особою міг бути ОСОБА_5 , а також протокол огляду трупа ОСОБА_7 від 13 вересня 2020 року, про те, що з урахуванням зафіксованих подій вчинення кримінального правопорушення, кров потерпілого могла потрапити на одяг обвинуваченого тільки після спричинення йому колото-різаних поранень під час їх бійки, оскільки в подальшому вони не контактували один з одним.

Не знайшли свого підтвердження й доводи сторони захисту щодо недопустимості протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 вересня 2020 року за участю свідка ОСОБА_12 , оскільки свідок, у відповідності до ст. 228 КПК України, серед представлених на фото осіб впізнала за рисами обличчя ОСОБА_5 , як особу, яку вона особисто бачила 13 вересня 2020 року разом з ОСОБА_7 та жінкою, яка назвалась колишньою дружиною потерпілого. Даний протокол підписано учасниками слідчої дії без будь-яких доповнень та зауважень.

Крім цього, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, незначні розбіжності в показаннях свідків щодо подій 13 вересня 2020 року істотно не впливають на встановлені та досліджені судом першої інстанції обставини кримінального провадження і не спростовують доведеність факту нанесення ОСОБА_5 ножових поранень потерпілому, з чим погоджується й суд касаційної інстанції, а тому доводи скарги в цій частині є неспроможними.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що посилання захисника у скарзі в обґрунтування невинуватості на відсутність на виявленому ножі слідів крові та клітин з ядрами і мікрочастками тканин потерпілого є необґрунтованим, оскільки факт нанесення ножових поранень ОСОБА_7 саме обвинуваченим знайшов своє повне підтвердження в ході дослідження судом першої інстанції вищенаведених письмових доказів та показань свідка ОСОБА_8 , з яких також вбачається, що після бійки з потерпілим та до моменту приїзду швидкої допомоги ОСОБА_5 наказав їй знайти воду, що може свідчити про намагання останнього вжити заходів щодо знищення або пошкодження слідів злочину.

Верховний Суд вважає, що апеляційний суд ретельно перевірив доводи викладені в апеляційній скарзі сторони захисту та правильно зазначив про законність, обґрунтованість і вмотивованість вироку щодо ОСОБА_5 , тобто встановив, що вказаний вирок ухвалено відповідно до приписів ст. 370 КПК України. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.

Таким чином, Судом не встановлено неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, узв`язку з чим відсутні підстави для задоволення касаційної скарги.

З урахуванням викладеного, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року щодо останнього.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3