ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 515/1035/24

Номер провадження 1-кп/495/883/2024

09 серпня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000042 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Приморське Татарбунарського району Одеської області, громадянина України, раніше судимого, але в силу ст. 89 КК України судимості не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , 07 травня 2024 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин, перебуваючи в будинку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в ході виниклої сварки з ОСОБА_4 яка являється йому колишньою співмешканкою, спричинив останній тілесні ушкодження.

Так, 07 травня 2024 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи в своєму будинку що, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту з потерпілою ОСОБА_4 , яка являється йому колишньою співмешканкою, у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно правою рукою схопив потерпілу ОСОБА_4 за шию та притиснувши до стіни стиснув шию пальцями рук.

У результаті своїх умисних, неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді садна передньої поверхні верхньої третини шиї справа. Вказане ушкодження, не було небезпечним для життя, має незначні, скороминучі наслідки, що тривають не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229-VIII, зокрема пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно висновків об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 12.02.2020 (справа № 453/225/19, провадження № 51-4000кмо19) кримінальним правопорушенням, пов`язаним із домашнім насильством, слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх в інкримінованій статті (частині статті) КК України як ознаки основного або кваліфікованого складу кримінального правопорушення.

Стаття 381 КПК України передбачає, що після отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку суд у п`ятиденний строк, а у разі затримання особи - у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно призначає судовий розгляд.

Суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Стаття 382 КПК України передбачає, що суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.

Вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

З урахуванням викладеного, та того, що обвинувачений ОСОБА_3 не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта в спрощеному порядку, суд вважає необхідним провести судовий розгляд обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст. 125 ч. 1 КК України за відсутності учасників судового провадження.

Судом досліджені додані до обвинувального акта докази, встановлені органом досудового розслідування, а саме:

- витяги з ЄРДР № 0000042 від 04.06.2024 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України;

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 04.06.2024 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.06.2024 року;

- висновок експерта № 62 від 20.06.2024 року;

- повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 25.06.2024 року у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України;

- протокол допиту підозрюваного ОСОБА_3 від 25.06.2024 року.

Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику по місцю мешкання, його вік, стан здоров`я, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальний проступок, його каяття в скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності,його ставлення до вчиненого, а саме те, що він щиро розкаявся у скоєному та не оспорює обставини, встановлені органом дізнання, те,що він має постійне місце проживання на території Білгород-Дністровського району Одеської області, суд вважає суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання у виді сплати штрафу.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов, судові витрати та речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376, 381, 382, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України та на підставі санкції даної статті призначити йому покарання у виді сплати штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов, судові витрати та речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Відповідно до ч.1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя: ОСОБА_1