15.08.2024 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/587/24
Провадження № 1-кп/533/77/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду матеріали кримінального провадження № 0000137, внесеного у Єдиний реєстр досудових розслідувань 13.06.2024 за обвинуваченням:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце народження: с. Мотрине Кобеляцького району Полтавської області; зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; громадянин України; не одружений; освіта повна середня; не працює; непогашених судимостей не має; групи інвалідності не має; учасником бойових дій не являється; статусу учасника АТО не має; дітей на утриманні не має,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України (КК України),

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Козельщинського районного суду Полтавської області перебувають матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

За обвинувальним актом, затвердженим прокурором Козельщинського відділу Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 24 червня 2024 року, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, вчиненого за таких обставин.

«03 червня 2024 року близько 20 години ОСОБА_5 прийшов до домоволодіння свого знайомого ОСОБА_7 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_4 . ОСОБА_5 шляхом зловживання довірою, під приводом перегляду фільму, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно заволодів мобільним телефоном «SIGMA X Style S5502», який належить потерпілому ОСОБА_4

04.06.2024 у громадянина ОСОБА_5 виник умисел продати даний мобільний телефон. Для цього громадянин ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, на яке він не має ніякого права та яке отримав шляхом зловживання довірою, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди власнику майна, яке у нього тимчасово знаходилось, з корисливого мотиву та корисливої мети незаконного збагачення за рахунок чужого майна, реалізуючи свій протиправний умисел, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, здав до ломбарду «Павленко і компанія», який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , мобільний телефон «SIGMA X Style S5502», який належить потерпілому ОСОБА_4 , за 500 грн, після чого розпорядився цими коштами на власний розсуд.

Згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи від 17.06.2024 № 3026/24 ринкова вартість мобільного телефону «SIGMA X Style S5502», бувшого у використанні, з урахуванням зносу, станом на 03.06.2024 становить 1692,60 грн».

За даним фактом органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві), кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України (КК України).

У судовому засіданні судом було роз`яснено обвинуваченому про декриміналізацію інкримінованого йому правопорушення та запитано згоду на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України. Роз`яснено наслідки та підстави для закриття кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_5 погодився на закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Потерпілий ОСОБА_4 не заперечував проти закриття кримінального провадження.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Дослідивши матеріали кримінального провадження суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) - карається штрафом від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Згідно зі ч. 2, 3 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Частиною 6 статті 3 Кримінального кодексу України зазначено, що зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

У ч. 7 ст. 284 КПК України зазначено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 4792 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частиною 3 ст. 479-2 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Станом на 03.06.2024 (дату вчинення, інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення) статтею 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) було встановлено:

«Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати - тягне за собою накладення штрафу від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, -

тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян».

Законом України № 3886-IX від 18 липня 2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024, статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції, а саме:

"Стаття 51. Дрібне викрадення чужого майна

Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, -

тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, -

тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, -

тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, -

тягнуть за собою накладення штрафу від шестисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб".

Отже, законодавець змінив максимальний розмір дрібного викрадення майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 у справі № 1-7/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) виснував, що дія нормативно-правових актів у часі раніше визначалась тільки в окремих законах України (стаття 6 Кримінального кодексу України ( 2001-05 ), стаття 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення ( 80731-10 ), стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України (1501-06) та інші). Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 січня 2021 року у справі № 0306/7567/12 зазначила, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності (п. 15). Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності (п. 16).

Також Верховний Суд у справі № 345/3522/18 (постанова від 01 вересня 2021 р.) також зробив висновки, відповідно до яких згідно зі п. 4 ч. 1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою. Закриття кримінального провадження з указаної підстави є обов`язком, а не правом суду. Для вирішення питання по суті щодо винуватості чи невинуватості особи у вчиненні певного кримінального правопорушення необхідно, щоб діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, було визначене як кримінально каране чинним законом про кримінальну відповідальність на час ухвалення відповідного рішення. Оскільки під час розгляду справи в суді … судом першої інстанції було встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачувався ОСОБА_4, у зв`язку зі змінами, внесеними до ст. 212 КК України, зокрема до примітки до цієї статті, перестало бути кримінально караним, суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 4 ч.1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до п. 5 підрозд. 1 розд. XX Податкового кодексу, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Станом на дату розгляду судом кримінального провадження розмір податкової соціальної пільги для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального становить 1514 грн, а за дрібне викрадення чужого майна вартістю до 3028,00 грн (два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Отже, має місце часткова декриміналізація вчиненого, адже кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян безпосередньо вплинула на суть відповідних кримінально-караних діянь (крадіжки, шахрайства, привласнення та розтрати).

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні шахрайства шляхом заволодіння чужим майном на суму 1692,60 грн.

Вартість майна, у заволодінні якого шляхом зловживання довірою (шахрайстві) звинувачується ОСОБА_5 , не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Отже, діяння, у вчиненні якого звинувачується ОСОБА_5 , не є кримінально караним станом на дату розгляду справи судом.

З цих підстав провадження може бути закрите за п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Судом належним чином роз`яснені обвинуваченому підстави та наслідки закриття провадження у зв`язку зі втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння. Обвинувачений не заперечував проти закриття провадження з нереабілітуючих підстав. Повідомив. що цілком розуміє, що його може бути у подальшому притягнуто до адміністративної відповідальності.

Ураховуючи викладене вище суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження на підставі ст. 479-2, п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

З матеріалів справи у діях обвинуваченого вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП, тому матеріали кримінального провадження підлягають направленню до відповідного органу Національної поліції для опрацювання у порядку, встановленому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3-5 КК України, п. 4-1 ч. 1 ст. 284, 369-372, 392, 479-2 КПК України, висновками Верховного Суду, наведеними у мотивувальній частині ухвали, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження № 0000137, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2024, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, - закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали негайно після проголошення вручити сторонам кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження направити до відповідного органу Національної поліції для опрацювання у порядку, встановленому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 15.08.2024. Повний текст не оголошувався у зв`язку з неявкою учасників на проголошення ухвали у призначений час.

Суддя ОСОБА_1