печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001345 від 08.12.2015,-

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001345 від 08.12.2015 року, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09.06.2016 року, справа №761/21245/16-к.

Просить скасувати, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09.06.2016 року, справа №761/21245/16-к, арешт квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 226,50 кв. м., реєстраційний номер майна: 35971583, в межах кримінального провадження № 0001345 від 08.12.2015 року.

В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що наразі кримінальне провадження № 0001345 від 08.12.2015 року закрите, органом досудового розслідування не вчиняється жодних дій щодо розслідування даного кримінального провадження, а відтак наявні підстави якими законодавець зумовлює скасування накладеного арешту.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність, скаргу підтримав та просив задовольнити з викладених у ній підстав.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду скарги був повідомлений належним чином, причини своєї неявки не повідомив.

За таких обставин, слідчий суддя розглянув скаргу у відсутність заявника на підставі ст. 26 КПК України та у відсутність слідчого на підставі ч. 3 ст. 306 КПК України.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Таким чином, виходячи з наведених положень ст. 174 КПК України, питання про скасування арешту розглядається слідчим суддею за відповідним зверненням осіб, визначених частиною першої цієї статті.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими Печерського управління поліції здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001345 від 08.12.2015 року.

У рамках вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09.06.2016 року, справа №761/21245/16-к, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 226,50 кв. м., реєстраційний номер майна: 35971583.

Накладаючи арешт на майно, слідчий суддя виходив з того, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а тому є підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів.

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Листом начальника відділення слідчого відділу ОСОБА_5 повідомлено, що слідчим відділом Печерського управління поліції здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001345 від 08.12.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КК України.

11.09.2017 року вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови.

Згідно положень ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процессуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Слідчий суддя дослідивши матеріали, вважає, що доводи клопотання про скасування арешту є необґрунтованими, з огляду на наступне.

У своєму листі начальник відділення слідчого відділу ОСОБА_6 повідомляє, що слідчим відділом Печерського управління поліції здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001345 від 08.12.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КК України.

11.09.2017 року вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

На підтвердження зазначеного, адвокатом долучено лише витяг із Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0001345 від 08.12.2015 року.

Одночасно із цим, слідчий суддя зазначає, що витяг із ЄРДР не є процесуальним рішенням та процесуальним джерелом доказів, а отже, не породжує правових наслідків, бо реєстр є електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у Положенні про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру та, згідно з частиною 2 статті 84 КПК України.

Вказане узгоджується із позицією Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 січня 2024 року, справа № 466/9158/14-к, провадження № 51-645 км 18.

Період досудового розслідування у Кримінальному процесуальному кодексі України визначений двома моментами - початком і кінцем. Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Отже, закінчення досудового розслідування закон пов`язує з постановленням процесуального рішення - постанови про закриття кримінального провадження, або вчинення комплексу процесуальних дій, пов`язаних з направленням до суду обвинувального акта або відповідного клопотання.

Таким чином, належним доказом закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні провадження № 0001345 від 08.12.2015 рокує постанова про закриття провадження, а не наданий адвокатом витяг із Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 284 КПК України копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Прокурор протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю чи необґрунтованістю. Постанова слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 60 КПК України, заявник має право отримати інформацію про закінчення досудового розслідування. Вказана норма кореспондується з ч. 6 ст. 284 КПК України, відповідно до якої копія постанови слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору, вказаний обов`язок покладено на слідчого чи дізнавача.

Разом з тим, адвокатом не надано слідчому судді доказів, що слідчим була винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0001345 від 08.12.2015 року.

А, отже, адвокатом ОСОБА_4 не надано слідчому судді належних доказів про закриття вказаного кримінального провадження

Таким чином, слідчий суддя вважає, що дане клопотання про скасування арешту не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 174, 303, 305-307 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001345 від 08.12.2015 року, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09.06.2016 року, справа №761/21245/16-к - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1