справа № 209/1996/22
№ провадження 1-кс/208/879/24
УХВАЛА

Іменем України

08 липня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів по кримінальному провадженню № 000316 від 04 липня 2022 року за ч.1 ст.365-2 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням про тимчасовий доступ до документів по кримінальному провадженню № 000316 від 04 липня 2022 року за ч.1 ст.365-2 КК України.

У своєму клопотанні просить суд надати слідчому ВП № 1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають в ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та можливість їх вилучення в означеній установі й виготовлення копій, а саме копій матеріалів звернень ОСОБА_3 від 28 липня 2020 року та від 15 лютого 2022 року, від 23 серпня 2023 року.

В судовому засідання заявник підтримала клопотання та просила його задовольнити, прокурор в судовому засіданні заперечувала щодо клопотання та зазначила суду, що слідчим вже вирішено питання про тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають в ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий суддя, вислухавши заявника та прокурора, вивчивши надані суду матеріали клопотання, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в провадженні ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000316 від 04 липня 2022 року за ч.1 ст.365-2 КК України.

Заявник у своєму клопотанні посилається на те, що в наданих їй документах міститься інформація стосовно зловживань службовими повноваженнями державним нотаріусом ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 під час видачі їй свідоцтва про право на спадщину за спадкодавцем ОСОБА_7 по спадковій справі № 340/2020 від 17 червня 2020 року.

Отримані та належним чином посвідчені копії матеріалів документів її звернень від 28 липня 2020 року, від 15 лютого 2022 року, від 23 серпня 2023 року, можуть бути використані як документи з метою доказування часу, місця, способу та інших обставин зловживання службовими повноваженнями державним нотаріусом ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 .

Оскільки відповідна інформація є конфіденційною та її доступ обмежений, вона як потерпіла не може отримати шляхом надання запиту.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно ст.99 КПК України документ-доказ повинен відповідати вимогам належності і допустимості (ст. 84 КПК). У документі повинно бути вказано конкретне джерело відомостей про обставини та факти, що підлягають доказуванню з тим, щоб у випадку необхідності його можна було перевірити процесуальним шляхом.

Крім того в ст. 99 КПК України вказано, що сторона кримінального провадження, потерпілий зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Відповідно ст.100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії. Документи, що є речовими доказами, залишаються у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Частиною 1 ст. 159 КПК України передбачено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Частиною 5 ст. 163 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Абзацом 1 ч. 6 ст.163 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною 5 цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України до судове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 19 ч. 1 зазначеної статті стороною кримінального провадження є з боку обвинувачення: слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений, засуджений, виправданий, особа. Стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

При цьому чинний КПК встановлює два випадки, коли потерпілий набуває статусу сторони: у разі відмови прокурора від підтримання публічного обвинувачення (ст. 340 КПК України) та у разі, якщо в обвинувальному акті зі зміненим прокурором в суді обвинуваченням ставиться питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення чи про зменшення обсягу обвинувачення (ч. 3 ст. 338 КПК України).

До такого висновку, зокрема дійшов Верховний Суд, проаналізувавши структуру КПК, де процесуальний статус сторони обвинувачення визначається у параграфі 2 глави 3 КПК України, сторони захисту у параграфі 3 глави 3 КПК України, а процесуальний статус потерпілого і його представника визначається в окремому (4) параграфі глави 3 КПК України (ухвала від 06 листопада 2019 року справа № 753/16298/19).

Отже, виходячи з наведеного, у даному кримінальному провадженні потерпілий не є стороною кримінального провадження, на яку поширюються положення ч. 5 ст. 219 КПК України.

У випадках, передбачених статтями 338 і 340 КПК України, потерпілий є стороною кримінального провадження і користується всіма правами сторони обвинувачення лише під час судового розгляду.

В усіх інших випадках потерпілий не є стороною кримінального провадження і займає самостійну позицію як учасник кримінального провадження.

Разом з тим, вичерпний перелік прав і обов`язків потерпілого передбачено статтями 56 і 57 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право, зокрема, знати сутність підозри та обвинувачення, бути повідомленим про обрання, зміну чи скасування щодо підозрюваного, обвинуваченого заходів забезпечення кримінального провадження та закінчення досудового розслідування; подавати докази слідчому,прокурору, слідчому судді, суду; знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження; одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення у випадках, передбачених цим Кодексом.

Ч. 2 ст. 56 КПК України також передбачає, що під час досудового розслідування потерпілий має право отримувати копії матеріалів, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, після закінчення досудового розслідування.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 58 КПК України представник потерпілого користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику.

Таким, чином потерпілий не має права звертатися до слідчого судді з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів, оскільки під час досудового розслідування він не є стороною кримінального провадження, а слідчий суддя, відповідно, не має права надавати такий дозвіл.

Водночас потерпілий, його законний представник або представник має право ініціювати питання про тимчасовий доступ до речей і документів перед слідчим або прокурором, шляхом подання відповідного клопотання в порядку, передбаченомуст.220 КПК України.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду у постанові від 02.04.2020 в справі № 161/19398/17 (провадження № 51-8733км18) та постанові від 23.02.2022 в справі № 522/17954/19 (провадження № 51-4905км21).

На підставі зазначеного, враховуючи правовий висновок Верховного Суду, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. ст. 159, 161, 162, 163, 164 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів по кримінальному провадженню № 000316 від 04 липня 2022 року за ч.1 ст.365-2 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1