Дата документу 14.10.2024
Справа № 501/4286/24
У Х В А Л А
14 жовтня 2024 року слідчий суддя Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
Слідчий СВ ВП № 1 ОРПУ № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернулася до Іллічівського міського суду Одеської області з клопотанням, погодженим прокурором ОСОБА_4 про накладення арешту на майно.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 09 жовтня 2024 року до ЧЧ ВП №1 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення зі служби №102» про те, що 09 жовтня 2024 року, близько 17:16 год на міжквартальному проїзді по вул. 40-річчя Перемоги, в с. Таїрове Одеської області автомобіль KIA Sportage, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в результаті чого пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток лівої стопи та садна лівого ліктя.
09 жовтня 2024 року в період часу з 18:16 год до 19:10 год був проведений огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено автомобіль KIA Sportage, 2019 року випуску, коричневого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Слідчий зазначає, що наявні достатні підстави вважати, що вищезазначений тимчасово вилучений транспортний засіб відповідає критеріям речових доказів - є матеріальним об`єктом, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
В ході досудового розслідування, з метою забезпечення збереження речових доказів, проведення додаткових оглядів, відбору зразків, проведення необхідних судових експертиз виникла необхідність накласти арешт на майно, а саме на вказаний автомобіль.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання не здійснюється.
Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Частиною 2 ст. 171 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно зі ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 2 ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 173 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про арешт майна в порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.
До клопотання додано: витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України; рапорт про прийняття виклику на «102» про ДТП; протокол огляду місця події, під час якого вилучено транспортний забій на який слідчий просить накласти арешт; письмові пояснення ОСОБА_5 ; довідка з КНП «Одеської обласної дитячої клінічної лікарні» ООР щодо отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень; копія паспорта ОСОБА_6 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 .
Крім того, судом було досліджено документи надані власником майна: довідка з КНП «Одеської обласної дитячої клінічної лікарні» ООР щодо отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень; розписка ОСОБА_7 про відсутність претензій до ОСОБА_5 .
Слідчий суддя вважає, що матеріали клопотання містять достатньо підстав вважати, що: було вчинено кримінальне правопорушення; зазначене в клопотанні майно має значення для досудового розслідування; майно на яке необхідно накласти арешт може бути доказом під час судового розгляду та необхідне для проведення експертиз.
Дослідженими матеріалами підтверджується необхідність накладення арешту на вищезазначене майно, оскільки саме внаслідок контакту з зазначеним у клопотанні автомобілем потерпілий отримав тілесні ушкодження, а перебування майна у іншої особи може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
В той же час, слідчий суддя вважає, що арешт майна може бути застосований до вказаного майна на період до його безпосереднього огляду (дослідження) експертом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 170, 236, 309, 372 Кримінального процесуального кодексу України,
П О С Т А Н О В И В:
Накласти арешт на майно, яке було вилучене під час огляду місця ДТП 09 жовтня 2024 року, а саме на автомобіль KIA Sportage, 2019 року випуску, коричневого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом заборони його відчуження та користування ним на строк до безпосереднього його огляду (дослідження) експертом.
Ухвала підлягає виконанню згідно з Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя