Справа № 367/6403/23
Провадження по справі № 1-кп/367/550/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000171 від 06.02.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ємільчине, Ємільчинського району, Житомирської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

23.10.2023 вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.4 КК України до позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. ДОВЕДЕНЕ ОБВИНУВАЧЕННЯ

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України ведено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжено до 20.05.2023.

15.11.2022 ОСОБА_5 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з ч. 6 ст. 2, п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації. Початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за призовом, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №2 від 15.11.2022, солдата ОСОБА_5 призначено на посаду солдата резерву взводу резерву солдатського складу запасної роти військової частини НОМЕР_2 .

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, не допускати негідних вчинків, у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Однак, під час дії воєнного стану військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_5 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 128,Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без поважних причин та без дозволу відповідних командирів (начальників), близько о 08 год 30 хв 25.12.2022 самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , що дислокувалася у АДРЕСА_2 , після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення до військової частини НОМЕР_2 .

ІІ. КВАЛІФІКАЦІЯ КРИМІНАЛЬНОГО ПРАВОПОРУШЕННЯ

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за:

ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби.)

ІІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбачене ч.5 ст. 407 КК України, визнав у повному обсязі та надав покази, якими підтвердив обставини скоєння злочину. Обвинувачений ОСОБА_5 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, визнав себе повністю винним, щиро розкаявся, просив не карати суворо.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними, за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Прокурор в судовому засіданні підтримала обвинувачення, викладене стосовно

ОСОБА_5 в обвинувальному акті, просила визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення, призначити покарання за ч. 5 ст. 407 КК України покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, відповідно до вимог ч. 4 ст.70 КК України, до призначеного покарання частково приєднати покарання за вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23.10.2023 року і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Захисник в судовому засіданні просив призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Суд, на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, проти чого не заперечували обвинувачений, захисник та прокурор, та будучи повідомленими про наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи визнання вини обвинуваченим, приходить до висновку, що його дії органом досудового розслідування за ч.5 ст. 405 КК України як самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби.), а вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена повністю.

ІV. МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ

Суд обираючи покарання, керуючись нормами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає його щире каяття.

Обставини, що обтяжує покарання обвинуваченому відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Також, суд враховує те, що обвинувачений щиро розкаюється у вчиненні кримінального правопорушення, вину визнав повністю, згідно службової характеристики за час проходження служби зарекомендував себе з негативної сторони, до виконання службових обов`язків відносився халатно, займаній посаді не відповідає, раніше не одноразово судимий, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах передбаченої санкцією ч. 5 ст. 407 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Під час судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 засуджений вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.4 КК України до позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті.

Отже, враховуючи те, що 23.10.2023 року Ємільчинським районним судом Житомирської області ОСОБА_5 був засуджений за ст.185 ч.4 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням вимог ст.70 ч.4 КК України.

V. ІНШІ РІШЕННЯ, ЯКІ ВИРІШУЮТЬСЯ СУДОМ ПРИ УХВАЛЕНІ ВИРОКУ

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не подавався.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався, клопотань про обрання останньому запобіжного заходу не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 65, 66, 67, 70, 407 КК України, ст. ст. 349 ч. 3, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.70 КК України, до призначеного покарання частково приєднати покарання за вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23.10.2023 року і остаточно призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов, судові витрати та речові докази - відсутні.

На вирок до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області може бути подано апеляцію протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з визначених ст. ст. 394, 473 КПК України підстав.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення у разі неподання апеляційної скарги, а в разі її подання з дня вирішення апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1