справа № 208/3428/23
№ провадження 1-кп/208/137/24
УХВАЛА

31 липня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні по справі кримінального провадження № 0000095, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні злочину передбаченого ст. 115 ч.1 КК України, розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться зазначена справа. По справі розпочато судовий розгляд, встановлено порядок дослідження доказів.

В судове засідання не з`явились свідки обвинувачення.

Судом змінено порядок дослідження доказів та оголошено всі письмові матеріали справи.

Прокурором заявлено клопотання про продовження відносно ОСОБА_7 заходу забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою, так як останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, та з метою ухилення від покарання може переховуватись від суду, і цей ризик підтверджується фактом перебування останнього у розшуку під час досудового розслідування справи. Знаходячись на менш суворому запобіжному заході, ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків з метою зміни ними свої показань на свою користь.

Адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора так як заявлені ризики не підтверджені. Факт перебування ОСОБА_7 в розшуку не підтверджений, так як її підзахисний він звичайний спосіб життя та не переховувався від слідства. За досить тривалий час після події, ОСОБА_7 не вчинив будь-яких незаконних дій по впливу на свідків. Просила змінити запобіжний захід на не пов`язаний з триманням під вартою. ОСОБА_7 підтримав думку адвоката.

Суд розглянувши клопотання, вислухав учасників судового засідання, встановив наступне.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції», вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано, в достатній мірі для розгляду клопотання прокурора, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 є раніше не судимим. Даних про те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, сталий заробіток, суду не надавались.

Під час досудового розслідування ОСОБА_7 два роки перебував у розшуку, що підтверджується матеріалами кримінального провадження., і суд вважає про доведеність існування ризику переховування його від суду з огляду на міру покарання яка йому загрожує у разі визнання винним, враховуючи її безальтернативну суворість у такому випадку.

Також, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявного ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків.

При встановленні наявності ризику впливу на зазначених осіб, суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання від них показань у кримінальному провадженні, згідно якої після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду, вони допитуються в судовому засіданні. При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу поза всяким сумнівом порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

Суд вважає про доведеність існування зазначених прокурором ризиків, і на думку суду, обраний запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкриміновано, саме такий його вид позбавляє можливості обвинуваченого перешкодити інтересам правосуддя.

Альтернативний запобіжний захід у виді застави, відповідно до п.2 ч.4 ст. 183 КПК України судом не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 350 КПК України, суд -

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком до 28.09.2024 року, без визначення суми застави.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого на не пов`язаний з триманням під вартою, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1