Справа № 626/3273/24
Провадження № 1-кс/626/1410/2024
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

13 вересня 2024 року м. Красноград

Слідчий суддя Красноградського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання т.в.о. начальника відділення №1 СВ Красноградського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіонув рамках кримінального провадження №0000857 від «01» вересня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Жовтень, Сахновщинського району, Харківської області, громадянин України, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , з середньою освітою, не одружений, не маючий на утриманні малолітніх дітей, раніше судимий: 05.12.2019 Сахновщинським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, ст. 75, 76, 104 КК України - 1 рік, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючого на обліку Красноградського РС №3,

- який підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до поданого клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 05.12.2019 року Сахновщинським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України, до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст.75, ст.76, ст.104 КК України з іспитовим строком 1 рік;

Також 06 березня 2020 року відносно ОСОБА_4 до суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000013 від 10.01.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України;

20 липня 2020 року відносно ОСОБА_4 до суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000106 від 04.04.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України;

08 квітня 2021 року відносно ОСОБА_4 до суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000005 від 07.01.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України;

27 червня 2022 року відносно ОСОБА_4 до суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000122 від 22.02.2022 за ч. 2 ст. 186 КК України.

Маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, після засудження на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний корисливий злочин при наступних обставинах:

14 серпня 2024 року, в період часу з 15:00 по 19:00 годину, встановити точного часу в ході проведення досудового розслідування не виявилося можливим, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що на території України запроваджено режим воєнного стану (введеного в дію Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 06 травня 2024 року № 271/2024), керуючись корисливим мотивом, з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи прямий умисел на викрадення чужого майна, діючи з метою крадіжки чужого майна та особистого збагачення, таємно, умисно, протиправно, незаконно, з метою скоєння злочину, перебуваючи на території жилого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де фактично проживає ОСОБА_6 , з дозволу останнього, переконавшись у непомітності своїх дій для власника домоволодіння та інших сторонніх осіб, скориставшись тим що ОСОБА_6 пішов до будинку відпочивати, таємно зайшов до відкритого підсобного приміщення біля будинку, звідки викрав б/в акумулятор червоного кольору, з маркуванням зліва KS 267 VEX, з правого боку з маркуванням «Z 2233213» та б/в мобільний телефон марки «Redmi 9 C» NFC, чорного кольору, вартість яких, згідно висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №4316/24 від «10» вересня 2024 року, становить 4521 грн.

Після чого ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник та скористався викраденим на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_6 матеріального збитку.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднана з проникненням в інше сховище та вчинена в умовах воєнного стану.

12.09.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднана з проникненням в інше сховище та вчинена в умовах воєнного стану.

Таким чином у вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , причетність якого до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

-Протоколом огляду місця події.

-Допитом потерпілого ОСОБА_6

-Допитом свідка ОСОБА_7

-Допитом свідка ОСОБА_8

-Допитом свідка ОСОБА_9

-Допитом свідка ОСОБА_10

-Допитом свідка ОСОБА_11

-Допитом свідка ОСОБА_12 .

Водночас встановлено, що відносно ОСОБА_4 на розгляді в суді знаходяться 5 кримінальних справ, за фактами вчинення корисливих злочинів проти власності. Однак, останній на шлях виправлення не став та знову вчиняє умисні корисливі злочини.

Відповідно до ст.177 Кримінального процесуального кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно п.1, 2, 3, 5 ст. 177 КПК України існують ризики під час проведення досудового розслідування, а саме :

1. п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватися від суду, що підтверджується, тим, що після повідомлення про підозру ОСОБА_4 після вчинення злочину, за який передбачено покарання у вигляді від 5 до 8 років позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, або суду з метою уникнення кримінального покарання. В будь-який час. може знову змінити місце дислокації в іншу область, місце, що створить умови для його переховування суду в інших областях України, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того вказані обставини утворять складності явки або запізнення підозрюваного до суду. В ході розслідування даного злочину, під час допиту свідків, а саме місцевих мешканців с.Сугарівське, встановлено, що ОСОБА_4 немає міцних соціальних зв`язків, немає постійного місця проживання та щодня змінює місце своєї дислокації.

2. п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, здійснити вплив на свідків, понятих, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин, оскільки, протягом останнього часу ОСОБА_4 проживає в одному селі разом зі всіма свідками по даній справі.

3 .п.4 ч.1 ст.177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування судового розгляду та створить можливості для ОСОБА_4 , незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження.

4. п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється підтверджується тим, що ОСОБА_4 неодноразово судимий, на шлях виправлення не став та повторно вчинив корисливий злочин. На даний час, в ході допиту свідків, встановлено, що останній має погану репутацію серед місцевих жителів та своїх знайомих, оскільки, має схильність до вчинення корисливих злочинів. Крім того, встановлено, що відносно ОСОБА_4 на розгляді в різних судах Харківської та Полтавської областей знаходяться 5 кримінальних справ, за фактами вчинення корисливих злочинів проти власності. Однак, останній на шлях виправлення не став та знову вчиняє умисні корисливі злочини.

Таким чином, у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі по відношенню до ОСОБА_4 , не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також забезпечити належну йому поведінку.

Враховуючи вищевикладені обставини, які в своїй сукупності свідчать про те, що з огляду на тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 , злочину, тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі, з метою подальшого виконання можливого винесеного стосовно нього обвинувального вироку за вчинення злочину, передбаченого вищевказаною статтею Кримінального кодексу України, вбачається ризик того, що він може вчинити спробу переховуватись від органу суду з метою уникнення відповідальності. Враховуючи те, що ОСОБА_4 , обізнаний про можливе покарання у вигляді позбавлення волі та те, що він вчинив тяжке кримінальне правопорушення, наявні достатні підстави вважати, що останній, буде переховуватись від прокуратури та суду.

З урахуванням викладеного, вбачається необхідним обрання відносно ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним його обов`язків та не сприятиме запобіганню протиправних дій, які може вчинити підозрюваний.

Перевіривши надані суду матеріали кримінального провадження, дослідивши докази та додатки по даних матеріалах, оцінивши в сукупності всі обставини, заслухавши думку прокурора, який підтримав вказане клопотання, пославшись на доводи та факти викладені в ньому, думку самого підозрюваного, який просив обрати йому міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя приходить до наступного.

Під час розгляду клопотання було встановлено вагомість наявних доказів, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені інкримінованого йому злочині за ч.4 ст.185 КК України, а саме наявними доказами, переліченими в клопотанні.

Потреба обрання саме такої міри запобіжного заходу обумовлена наявністю в ході досудового розслідування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

1. п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватися від суду, що підтверджується, тим, що після повідомлення про підозру ОСОБА_4 після вчинення злочину, за який передбачено покарання у вигляді від 5 до 8 років позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, або суду з метою уникнення кримінального покарання. В будь-який час. може знову змінити місце дислокації в іншу область, місце, що створить умови для його переховування суду в інших областях України, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того вказані обставини утворять складності явки або запізнення підозрюваного до суду. В ході розслідування даного злочину, під час допиту свідків, а саме місцевих мешканців с.Сугарівське, встановлено, що ОСОБА_4 немає міцних соціальних зв`язків, немає постійного місця проживання та щодня змінює місце своєї дислокації.

2. п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, здійснити вплив на свідків, понятих, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин, оскільки, протягом останнього часу ОСОБА_4 проживає в одному селі разом зі всіма свідками по даній справі.

3 .п.4 ч.1 ст.177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування судового розгляду та створить можливості для ОСОБА_4 , незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження.

4. п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється підтверджується тим, що ОСОБА_4 неодноразово судимий, на шлях виправлення не став та повторно вчинив корисливий злочин. На даний час, в ході допиту свідків, встановлено, що останній має погану репутацію серед місцевих жителів та своїх знайомих, оскільки, має схильність до вчинення корисливих злочинів. Крім того, встановлено, що відносно ОСОБА_4 на розгляді в різних судах Харківської та Полтавської областей знаходяться 5 кримінальних справ, за фактами вчинення корисливих злочинів проти власності. Однак, останній на шлях виправлення не став та знову вчиняє умисні корисливі злочини.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 05.12.2019 року Сахновщинським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України, до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75, ст. 76, ст. 104 КК України з іспитовим строком 1 рік;

Також 06 березня 2020 року відносно ОСОБА_4 до суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000013 від 10.01.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України;

20 липня 2020 року відносно ОСОБА_4 до суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000106 від 04.04.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України;

08 квітня 2021 року відносно ОСОБА_4 до суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000005 від 07.01.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України;

27 червня 2022 року відносно ОСОБА_4 до суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000122 від 22.02.2022 за ч. 2 ст. 186 КК України.

Також останній протягом року неодноразово притягався і до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП (дрібне хуліганство) та ст.130 КУпАП Керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння), що підтверджується відповідними копіями постанов.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив вказані факти та пояснив, що дійсно в Сахновщансьокому районному суді Харківської області та Диканьському районному суді Полтавської області перебувають ряд кримінальних проваджень за корисні злочини за ст.185, 186, 190 КК України. Також він дійсно неодноразово притягався за ст.173, 130 КУпАП України.

Також знаходячись в нарадчій кімнаті при моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень, було встановлено та підтверджено, що кінцевого рішення по даним кримінальним провадженням стосовно ОСОБА_4 , не прийнято. Поряд з цим, останній дійсно неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до характеристики з місця мешкання та з військової частини, ОСОБА_4 характеризується тільки з негативної сторони, як особа яка зловживає спиртним, конфліктний у побуті та з мешканцями села, схильний до самовільного залишення військової частини.

Зазначені ризики та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів підтверджується наявними матеріалами кримінального провадження.

З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_4 має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, понятих, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, його вік, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_4 , для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як до не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

ОСОБА_4 , перебуваючи на волі або при обранні судом стосовно нього більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі не буде позбавлений можливості чинити тиск на свідків, понятих, експертів, спеціалістів, які вже надали органу досудового розслідування викриваючи показання та брали участь у проведенні слідчих дій, з метою змусити їх відмовитись від цих показань в суді. Запобігання настання вказаним ризикам без продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є неможливим.

В свою чергу, це створить в очах військовослужбовців уяву безкарність та свавілля, а в очах суспільства уяву неспроможність правоохоронних органів захистити пересічних громадян.

Враховуючи викладене, в ході досудового розслідування встановлено, наявність вищевказаних ризиків, таким чином, з метою забезпечення належного проведення усіх необхідних процесуальних дій для забезпечення повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, наявна обґрунтована необхідність щодо обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, в умовах воєнного стану на території України, такий підхід національних судів щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може породити позитивні прецеденти, для належного покарання осіб, які вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, що поміж іншого, не допустить негативного впливу на обороноздатність держави в умовах воєнного стану та підриву авторитету Збройних Сил України.

Вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 не перешкоджають триманню останнього під вартою.

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 злочину свідчать про його підвищену суспільну небезпеку.

Так, в разі застосування до ОСОБА_4 , більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, таких як застава, особиста порука, особисте зобов`язання, домашній арешт сторона обвинувачення не зможе в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження та не матиме можливості запобігти здійснення останнім впливу на свідків, понятих, експертів, спеціалістів, з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню виконанню процесуальних рішень шляхом неявки в судові засідання та до органу досудового розслідування по справі за надуманими приводами, в тому числі і тимчасової непрацездатності. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження дають підстави вважати підозру обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

З огляду на вищевикладене є достатньо підстав вважати, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, на які вказує слідчий та прокурор, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Як зазначено в статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно вплинути на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконливого висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, а щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, з урахуванням поведінки підозрюваного, характеру скоєного та його особи, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також забезпеченню спробам переховування від суду, впливу на свідків та перешкоджання встановлення істини у справі, а тому у такому разі не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід обчислювати з моменту фактичного затримання підозрюваного в залі суду.

Поряд з цим, положеннями ч.3 ст.183 КПК України передбачено, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

За змістом ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на вище зазначене та з урахуванням суспільної небезпечності скоєного ОСОБА_4 та даних про його особу, суд застосовує її у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням певних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, що складає 181680грн.(60х3028грн).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 193-197, 205, 485-488, 492 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання Т.в.о. начальника відділення №1 СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області (слідчого) ОСОБА_13 в рамках кримінального провадження №0000857 від «01» вересня 2024 року за ч.4 ст.185 КК України- задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 14год. 30хв. 13 вересня 2024 року до 14год. 30хв. 11 листопада 2024 року.

Ухвала щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, в зв`язку з чим підозрюваного ОСОБА_4 необхідно взяти під варту в залі суду.

Для тримання під вартою підозрюваний ОСОБА_4 підлягає направленню до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Визначити стосовно ОСОБА_4 суму застави у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 181680грн (сто вісімдесят одну тисячу шістсот вісімдесят) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії даної ухвали.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_4 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, на підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Визначити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити усно і письмово прокуратуру і суддю Красноградського районного суду Харківської області.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Також роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі звільнення з під варти в разі внесення застави, останній негайно повинен повідомити про це слідчого та прокурора і з`явитися до слідчого для встановлення електронного засобу контролю.

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Красноградського районного суду ОСОБА_1