Справа № 442/8841/24
Провадження № 1-кп/442/389/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження № 0000215 від 14.09.2024, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стебника Дрогобицького району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого: 12.09.2024 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 17 000 грн штрафу,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

14 вересня 2024 року близько 11 години 00 хвилин ОСОБА_3 , проходячи поблизу автобусної зупинки по вулиці Трускавецькій у місті Дрогобичі Львівської області, у траві знайшов прозорий зіп-пакет із вмістом особливо небезпечної психотропної кристалоподібної речовини білого кольору всередині PVP, тому відразу ж привласнив її помістивши у передню праву кишеню своїх штанів для подальшого особистого вживання, без мети збуту.

При цьому, ОСОБА_3 , всупереч вимогам ст. 7 Закону України „Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори від 15.02.1995 № 60/95-ВР, ст. 1 Закону України „Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними від 15.02.1995 № 62/95-ВР з наступними змінами і доповненнями, усвідомлюючи, що вказана кристалоподібна речовина містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP та діючи умисно, вирішив її незаконно придбати, шляхом привласнення знахідки і в подальшому, зберігати для власного вживання без мети збуту. Для цього, ОСОБА_3 помістив вищевказаний прозорий зіп-пакет із вмістом особливо небезпечної психотропної кристалоподібної речовини білого кольору у передню праву кишеню своїх штанів для подальшого особистого вживання, без мети збуту до 11 години 30 хвилин 14 вересня 2024 року, тобто до моменту коли його виявили та зупинили працівники Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області.

В подальшому, 14 вересня 2024 року поблизу церкви Успіння Пресвятої Богородиці у провулку Стебницький у м. Дрогобичі Львівської області був зупинений працівниками Національної поліції, в ході спілкування із якими повідомив, що зберігає при собі вказану вище особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено та в подальшому слідчо-оперативною групою Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, під час огляду місця події за вказаною адресою в період з 12 год. 43 хв. по 12 год. 54 хв. у ОСОБА_3 було виявлено та вилучено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, загальною масою 0,9854 грама, яку останній, діючи умисно, незаконно придбав шляхом привласнення знайденого та зберігав у правій передній кишені штанів для власного вживання без мети збуту.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та дав показання, згідно з якими все як зазначено в обвинувальному акті відповідає дійсності, він розкаюється.

Крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони у такому випадку позбавляються права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню за кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, за згодою учасників кримінального провадження, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, доведена повністю, а його неправомірні дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене особою яка протягом року була засуджена за ч. 1 ст. 309 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, характеризуючі дані про його особу, сімейний стан, вік обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, ОСОБА_3 не перебуває на обліку в лікаря психіатра, перебуває на обліку у лікаря нарколога, відповідно до висновку спеціальної медичної наркологічної комісії від 18.10.2024 № 166 ОСОБА_3 має розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, стан залежності, за місцем проживання характеризується посередньо, крім того, суд враховує наслідки та обставини вчиненого ним злочину, які не є тяжкими.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального проступку, особу винного, його ставлення до вчиненого, наявність двох обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, що для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі.

Суд не вважає за можливе призначити покарання у виді штрафу, оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, попередньо призначене покарання у виді штрафу не оплатив та не звертався про розстрочку сплати штрафу.

За змістом ч. 1 ст. 71 КК України та відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику призначення судами кримінального покарання від 24.10.2003 № 7, за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

В силу положень ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Відтак, зважаючи на те, що ОСОБА_3 12.09.2024 засуджений Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 17 000 гривень штрафу, який він не сплатив, тобто не відбув покарання за вказаним вироком, то йому слід на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.09.2024 та за сукупністю вироків призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі та штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень. На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.09.2024 у виді штрафу повинно виконуватись самостійно.

До такого ж висновку дійшов Львівський апеляційний суд у вироку від 11.12.2023 № 466/9270/22.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.09.2024 скасувати. Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Щодо процесуальних витрат у розмірі 1 514 грн 56 к. за проведення Івано-Франківським НДЕКЦ при МВС України експертизи № СЕ-19/109-24/13673-НЗПРАП, то вони у відповідності до ст. 124 КПК України повинні бути стягнуті на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Запобіжний захід обвинуваченому в даному кримінальному провадженні не обирався, а тому до вступу вироку в законну силу підстав для його обрання також немає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.09.2024 та за сукупністю вироків призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на 1 (один) рік та штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання, призначене вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.09.2024, у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 копійок за проведення Івано-Франківським НДЕКЦ при МВС України експертизи № СЕ-19/109-24/13673-НЗПРАП.

Скасувати арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.09.2024.

Речові докази: кристалічну речовину білого кольору у поліетиленовому пакеті, який знаходиться у ще одному поліетиленовому пакеті, які упаковано в спецпакет Національна поліція України PSP2207584, знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1