УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача СД відділу поліції № 1 Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, за відсутності фіксації судового розгляду технічними засобами, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання дізнавача ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні дізнавача перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000223 від 17.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку із чим у органу досудового розслідування постала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно.

Під час судового розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що 17.07.2024 працівниками Управління патрульної поліції в місті Вінниці по площі Привокзальна, 1, було зупинено транспортний засіб марки «ОПЕЛЬ ЗЕФІРА» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 та під час перевірки документів було виявлено ознаки підробки посвідчення водія № НОМЕР_2 видане на ім`я вищевказаного громадянина.

Цього ж дня, при виїзді слідчо-оперативної групи Відділу поліції № 1 Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на місце події за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено особу чоловічої статі, який представився на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході огляду місця події за присутності понятих гр. ОСОБА_4 за добровільної згоди видав працівникам поліції посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 № НОМЕР_2 . Після цього дане посвідчення водія було вилучено під час огляду місця події та поміщено до паперового конверту «НПУ СУ», з підписом понятих, спеціаліста та дізнавача.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження містяться дані про невідомі речовини, що можуть належати до наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів чи їх аналогів, виникає необхідність накладення арешту на вищевказані речовини.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

У зв`язку з виявленням під час огляду вказаних вище речей, є достатні підстави вважати, що вони відповідно до п. 1, 3, ч. 2 ст. 167 КПК України є використаними як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх не застосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Вказані речовини мають істотне значення для кримінального провадження, оскільки безпосередньо містять сліди злочину та можуть бути використані під час проведення судових експертиз, інших слідчих дій для з`ясування дійсних обставин події.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 Кодексу існує два шляхи приєднання речей або документів в якості речових доказів до матеріалів кримінального провадження: надання добровільно або на підставі судового рішення.

Частина 1 ст. 171 КПК України надає право прокурору, дізнавачу за погодженням з прокурором, звертатись до слідчого судді, суду з клопотанням про арешт майна.

Арешт вказаних речей, які вже вилучені, необхідний для попередження зміни чи знищення їх властивостей в результаті використання третіми особами, що може призвести до втрати ними значення речового доказу та перешкодить встановленню істини у провадженні.

При цьому є достатні підстави вважати, що виявлені в ході огляду вище перераховані речі є забороненими у обігу та мають значення для досудового розслідування і можуть бути доказами під час судового розгляду. Також є необхідність винесення постанови про призначення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів.

Враховуючи викладене, дізнавач просив слідчого суддю клопотання задовольнити.

В судове засідання дізнавач не з`явився, натомість подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність. Клопотання підтримав у повному обсязі.

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за відсутності фіксації судового процесу технічними засобами.

Так, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В силу ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

В рамках кримінального провадження № 0000223 від 17.07.2024, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, під час проведення огляду місця події виявлено та вилучено майно, яке є предметом кримінального правопорушення.

З досліджених матеріалів клопотання вбачається, що вилучене майно, є доказом злочину, крім того підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження, тому слідчий суддя вважає, що є достатні підстави для арешту зазначеного майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 132, 170, 171, 172, 174, 175 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача СД відділу поліції № 1 Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено 17.07.2024 в громадянина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:

- паперовий конверт «Національна поліція України Слідче Управління», всередині якого знаходяться посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 № НОМЕР_2 .

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на дізнавача СД відділу поліції № 1 Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 ..

Зобов`язати дізнавача повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Арешт майна може бути скасований підозрюваним, обвинуваченим, їх захисником, законним представником, іншим власником або володільцем майна, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, за їх клопотанням до суду про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя