Справа № 392/1843/19
У Х В А Л А

іменем України

26 вересня 2024 року м. Благовіщенське

Ульяновський районний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

в ході розгляду у відкритому судовому засіданні у м.Благовіщенське кримінального провадження № 0000668 від 07 вересня 2019 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктом 2 частини 2 статті 115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

встановив:

В ході розгляду кримінального провадження прокурор заявив клопотання про продовження строку дії застосованого щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання обґрунтував тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення, вчиняти дії з метою перешкоджання всебічному, повному і неупередженому встановленню істини у справі.

Обвинувачений та захисник заперечили проти задоволення клопотання та просили змінити запобіжний захід на домашній арешт з застосуванням електронних засобів контролю. На обґрунтування заперечення вказали на недоведеність обвинувачення, тривалий строк перебування обвинуваченого під вартою, наявність постійного місця проживання, батьків, сестер, інших родичів у обвинуваченого. Захисник зазначив, що батько обвинуваченого пенсіонер висловив згоду на забезпечення виконання сином процесуальних обов`язків, має змогу матеріально утримувати сина.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, колегія суддів дійшла такого висновку:

Відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу судом перевіряється факт того, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та його продовження, не зменшились та продовжують існувати.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Згідно ч.3 ст.199 КПК України, обставиною, яка є підставою для продовження строку тримання під вартою є те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 ухвалою Ульяновського районного суду від 12.08.2024 року продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, до 10 жовтня 2024 року включно. До означеного часу судовий розгляд справи не може бути завершений з об`єктивних причин.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого у стані алкогольного сп`яніння відносно малолітньої дитини. Судове слідство у справі не проведене, потерпіла, свідки у справі не допитані. Зважаючи на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого обвинуваченому правопорушення на даний час існують ризики того, що, знаходячись на волі обвинувачений може переховуватися від суду, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченому на даному етапі відсутні.

Суд враховує і практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

На думку колегії суду, обставинами, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини є непоправні наслідки правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , оскільки відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищими соціальними цінностями.

Таким чином, підстави, за яких судом було застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не змінились, а ризики не зменшились та є триваючими.

Суд вважає обґрунтованою позицію прокурора, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризику, передбаченому п.5 ч.1 ст.177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у ході судового розгляду кримінального провадження. На підтвердження такої позиції суду свідчать дані про особу обвинуваченого, зокрема, відсутність місця праці, а також характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується. Отже, обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою за вказаних обставин, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Запобігти вказаним ризикам в разі непродовження строку запобіжного заходу тримання під вартою або при застосуванні іншого запобіжного заходу неможливо.

Зважаючи на обставини обвинувачення, суд не вважає, що наявність сталого місця проживання, батьків, родичів у обвинуваченого тими обставинами, що нейтралізують об`єктивні ризики ухилення обвинуваченого від суду, впливу на потерпілу, свідків, продовження злочинної діяльності. При цьому суд не вважає реальним забезпечення батьком обвинуваченого пенсіонером виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, а також відсутність підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає необхідним продовжити раніше обраний запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою в межах строків, встановлених ст. 197 КПК України.

Керуючись положеннями частини 5 статті 185 КПК України суд не визначає застави обвинуваченому, зважаючи на те, що ОСОБА_5 , обвинувачується у злочині, пов`язаному із загибеллю людини.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.177, 183, 184, 194, 197, 199, 331, 369, 370, 371, 372 КПК України, колегія суддів

постановила:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів тобто до 24 листопада 2024 року включно.

Копію ухвали негайно направити до Державної установи "Кропивницький слідчий ізолятор" для виконання.

Відмовити обвинуваченому та захиснику у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 .

Ухвалу може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3