Номер провадження: 11-сс/813/1325/24
Справа № 505/1289/24 1-кс/505/1193/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника власника майна ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , та користувача майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14 серпня 2024 року про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000202, внесеного до ЄРДР 01 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, -

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_10 , та накладено арешт на:

- автомобіль марки SKODA моделі FABIA, номер шасі НОМЕР_1 , сірого кольору, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить громадянину ОСОБА_7 та яким фактично користується ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- мобільний телефон марки TECNO моделі Т301 чорного кольору із сім картою оператора мобільного зв`язку «Лайфсел» НОМЕР_4 , ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 ;

- мобільний телефон марки ZTE Blade A52 ІМЕІ1: НОМЕР_7 , ІМЕІ2: НОМЕР_8 із сім картою мобільного оператора зв`язку «ВФ Україна» НОМЕР_9 ;

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що зазначене у клопотанні майно, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, може містити відомості, які встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, зазначеним в ст.98 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвалу суду є незаконна, необґрунтована, невмотивована та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного:

- слідчий суддя під час вирішення питання щодо накладення арешту на майно прийшов до не правильного висновку, що вилучене майно може бути речовим доказом у межах вказаного кримінального провадження. А ні в клопотанні прокурора, а ні в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості, сліди містить вилучене майно, а також яким чином воно могло бути використано, як знаряддя вчинення злочину;

-до клопотання не додано та під час розгляду клопотання не досліджувалися докази існування обставини, які підтверджують, що незастосування заходу забезпечення призведе до пошкодження, зникнення, втрати, знищення, використання речових доказів;

- у клопотанні слідчого взагалі відсутня будь-яка інформація про те, що власник арештованого автомобілю, або його володілець мають відношення до даного кримінального провадження. До теперішнього часу про підозру їм повідомлено не було;

На підставі наведеного, апелянт просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині накладення арешту на автомобіль марки SKODA моделі FABIA номер шасі НОМЕР_1 сірого кольору 2006 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_2 , та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені клопотання слідчого у цій частині.

Користувач майна ОСОБА_8 у поданій апеляційні скарзі зазначає, що ухвала слідчого судді постановлена за неповного з`ясування обставин справи, арешт накладено безпідставно та необґрунтовано, у зв`язку з чим ухвала про накладання арешту має бути скасована, виходячи з наступного:

- слідчий суддя мала заявити собі самовідвід від розгляду клопотання про арешт майна, оскільки наявні обставин, які викликають сумнів у її неупередженості;

- сторона обвинувачення не навела жодного належного, допустимого та достовірного доказу, що вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України. В матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про використання транспортного засобу у незаконному переправленні осіб через державний кордон України.

На підставі наведеного, апелянт просить ухвалу слідчого судді скасувати та повернути вилучене майно.

Позиції учасників судового розгляду.

Представника власника майна ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , та користувач майна ОСОБА_8 , а також Подільська окружна прокуратура належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини свого неприбуття не повідомили, з клопотанням про відкладання не зверталася, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України їх неприбуття не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

В свою чергу викладені доводи також знайшли своє підтвердження в рішеннях Європейського Суду з прав людини (далі, ЄСПЛ), в тому числі в рішеннях «Бакланов проти Росії» (від 09 червня 2005 року) та «Фрізен проти Росії» (від 24 березня 2005 року), де ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що: «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

Так, у клопотанні слідчого зазначено, що СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000202 від 01.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за фактом того, що на території Подільського району Одеської області діє група осіб, яка займається організацією та незаконним переправленням осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів в межах Подільського району Одеської області.

Так, у клопотанні слідчого зазначено, що у ході проведення слідчих (розшукових), негласних слідчих (розшукових) дій в рамках вказаного кримінального провадження встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетний громадянин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за допомогою Телеграм каналів та мобільного зв`язку здійснює підбір осіб, які мають намір незаконно перетнути державний кордон України.

У свою чергу, до злочинної діяльності ОСОБА_8 , залучив свого знайомого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який під приводом роботи в службі таксі на власному автомобілі зустрічає та здійснює перевезення осіб, які мають намір перетнути державний кордон, до попередньо обумовленого місця, при цьому вручаючи план схему руху до державного кордону та інструктує осіб.

Так, у ході наближення до кордону в контрольованій прикордонній смузі ОСОБА_8 на власному автомобілі рухається попереду ОСОБА_11 та за допомогою мобільного зв`язку інформує про місце знаходження блокпостів, пересування нарядів державної прикордонної служби та автомобілів, які здаються йому підозрілими.

Оперативними працівниками 2-го прикордонного загону 30.03.2024 отримано інформацію, про те, що ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_11 , мають намір за грошову винагороду переправити через лінію державного кордону двох осіб.

З метою документування злочинної діяльності останніх, встановлено візуальне спостереження за автомобілем ОСОБА_11 , VOLKSWAGEN моделі PASSAT сірого кольору реєстраційний номер НОМЕР_10 та автомобілем ОСОБА_8 марки SKODA моделі FABIA сірого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_11 .

Близько 16 години ОСОБА_11 , на власному автомобілі попрямував до Київського шосе, де підібрав двох осіб та почав рух до державного кордону.

В ході руху на автодорозі сполученням АДРЕСА_1 за координатами 47.687473; 29.333804 30.04.2024 року о 18 години 30 хвилин ОСОБА_11 , зупинено працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 . На відстані близько 800 метрів від останнього за координатами 47.6898812; 29.3298791 зупинено і автомобіль марки SKODA моделі FABIA номер шасі TMBPC26Y074062600 сірого кольору 2006 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_11 за кермом якого перебував ОСОБА_8 .

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема пошуку фіксації та вилучення слідів вчинення кримінального правопорушення, а також рятування майна здобутого злочинним шляхом яке має значення речових доказів, на підставі ч.3 ст. 233 в порядку ст. 223, 234 КПК України, 30.03.2024, у період часу з 22 години 42 хвилин по 23 годину 11 хвилин, слідчим СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 невідкладно, проведено обшук автомобіля марки SKODA моделі FABІA, номер шасі НОМЕР_1 , сірого кольору, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_11 , під керування ОСОБА_8 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить громадянину ОСОБА_7 .

У ході проведення обшуку виявлено та вилучено, 5 купюр номіналом 1000 гривень із наступними номерами: ГН1171154; ГР3293121; ГР4229234; АС5094414; ГР4229235; 5 купюр номіналом по 500 гривень із наступними номерами: ЛА2294873; ФГ1795412; УГ7121754; СД2653218; МВ3007973; 1 купюру номіналом 100 гривень з номером ЄЄ 1227648; 8 купюр номіналом по 20 гривень з номерами ЕЖ1810834; АЛ6866744; ЮД1831155; ЕД9176207; ЕЖ7723893; ЕЕ4425780; ЕЄ5510054; ЕД4022910; 1 купюру номіналом 5 гривень з номером ЮБ0117389; 2 купюри номіналом по 1 гривні з номерами УЕ0902511; СА4174089; мобільний телефон марки TECNO моделі Т301 чорного кольору із сім картою оператора мобільного зв`язку «Лайфсел» НОМЕР_4 , ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 та мобільний телефон марки ZTE Blade А52 ІМЕІ: НОМЕР_7 , ІМЕІ2: НОМЕР_8 із сім картою мобільного оператора зв`язку «ВФ Україна» НОМЕР_9 ;

Також, у ході огляду місцевості було вилучено автомобіль марки SKODA моделі FABІA, номер шасі НОМЕР_1 , сірого кольору, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_11 .

У подальшому, вищевказане майно було визнано речовим доказом та винесено відповідну постанову від 01.04.2024 року.

Враховуючи вказані обставини слідчий за погодженням із прокурором звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вищезазначене майно, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування вказаним майном, з метою його збереження як речового доказу.

Слідчий суддя, мотивуючи необхідність накладення арешту на виявлене та вилучене майно послався на те, що автомобіль марки SKODA моделі FABІA, номер шасі НОМЕР_1 , сірого кольору, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_11 , являється знаряддям вчинення кримінального правопорушення, за допомогою якого здійснювалось супроводження автомобіля, в якому знаходились особи, які мали намір незаконно перетнути державний кордону України, також здійснювалась перевірка прохідності польових доріг, встановлення місця знаходження, стаціонарних, пересувних та мобільних блокпостів державної прикордонної служби здійснює збір інформації та інформування інших членів кримінального правопорушення про зміну обстановки, таким чином усунення перешкод для вчинення кримінального правопорушення, а вилучені мобільні телефони марки TECNO моделі Т301 чорного кольору із сім картою оператора мобільного зв`язку «Лайфсел» НОМЕР_4 , ІМЕІ: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 та мобільний телефон марки ZTE Blade А52 ІМЕІ: НОМЕР_7 , ІМЕІ2: НОМЕР_8 із сім картою мобільного оператора зв`язку «ВФ Україна» НОМЕР_9 , являються засобами зв`язку, за допомогою яких здійснювалось контактування із особами які мали намір незаконно перетнути кордону та комунікацією між фігурантами вчинення кримінального правопорушення та які в собі зберегли інформацію щодо вхідних/вихідних дзвінків, які підтверджують дане спілкування.

Апеляційний суд звертає увагу, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та може бути застосований лише у порядку та на підставах, визначених кримінальним процесуальним законодавством, та є не допустимим формальне посилання сторони обвинувачення на необхідність накладення арешту майна, без належних на те підстав.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Диспозиція ст. 332 КК України передбачає кримінальну відповідальність за незаконне переправлення осіб через державний кордон України. Незаконне переправлення осіб через державний кордон України - це дії особи, які полягають у забезпеченні перетинання (перевезення, переведення) державного кордону України іншими особами.

У свою чергу, позиція сторони обвинувачення щодо необхідності арешту майна має ґрунтуватись на відповідних доказах, на підставі яких в силу частини першої статті 84 КПК України слідчий суддя встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з вимогами ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отриманні у передбаченому КПК України порядку.

Положеннями частини першої статті 94 КПК України на слідчого суддю покладається обов`язок оцінки кожного доказу з точки зору, в тому числі допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як убачається з матеріалів справи, слідчий до клопотання долучив протокол огляду місцевості від 30.03.2024 року, яким вилучено автомобіль марки SKODA моделі FABIA, номер шасі НОМЕР_1 , сірого кольору, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.7-9); протокол обшуку автомобіля марки SKODA моделі FABIA, номер шасі НОМЕР_1 , сірого кольору, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 30.03.2024 року, яким вилучено мобільні телефони та грошові кошти (а.с.10-14); протоколи допитів свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з яких убачається, що останні бажали незаконно перетнути державний кордон України, факт сплати водію автомобіля VOLKSWAGEN грошових коштів у розмірі 3000 гривень (по 1500 гривень кожен) за послуги перевезенні до с. Топали Подільського району Одеської області, а також факт передачі останнім їм план схеми із маршрутом руху до лінії розмежування державного кордону, що розпочинався з окраїни с. Топали. При цьому, слідчому судді, під час розгляду клопотання про арешт майна було надано копії протоколів НСРД (візуальне спостереження за ОСОБА_11 та ОСОБА_8 ) від 04.04.2024 року, які підтверджують факт знайомства ОСОБА_11 , який користується автомобілем VOLKSWAGEN моделі PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_10 , та ОСОБА_8 , який користується автомобілем марки SKODA моделі FABIA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також їх одночасне пересування на вище вищевказаних транспортних засобів у єдиному напрямку 30.03.2024 року, до їх зупинки працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційний суд акцентує увагу, що на даному етапі не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності, допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи встановлені по кримінальному провадженню обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що арештоване майно може мати доказове значення та є достатні підстави вважати, що його збереження необхідно для здійснення належного досудового розслідування кримінального провадження, оскільки вилучені мобільні телефони можуть містити інформація щодо протиправної діяльності осіб, причетність яких перевіряється до вказаного кримінального правопорушення; а вилучений автомобіль може бути знаряддям вчинення злочину, передбаченого ст. 332 КК України.

З огляду на зазначене, посилання представника власника майна ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на те, що власнику майна, не повідомлено про підозру в рамках вказаного кримінального провадження, не має ніякого правового значення при вирішенні питання щодо арешту майна з метою збереження речового доказу, оскільки уданому випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

У той же час, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Співставляючи встановлені обставини з доводами слідчого про необхідність накладення арешту на автомобіль марки SKODA моделі FABІA, номер шасі НОМЕР_1 , сірого кольору, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_11 , із обов`язковою забороною користування ним, на переконання колегія суддів, є необґрунтованими, оскільки, у цьому випадку заборона користування, є невиправданим обтяжливим способом арешту майна. Апеляційний суд вважає, у даному випадку достатнім способом забезпечення буде арешт шляхом позбавлення права на відчуження вказаним майном власником або особою, яка здійснює його володіння, до скасування арешту у порядку встановленому КПК України, що дозволить не порушувати право власності особи та належним чином забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Надаючи оцінку доводам апелянта що слідчий суддя мала заявити собі самовідвід від розгляду клопотання про арешт майна, оскільки, на думку ОСОБА_8 , наявні обставин, які викликають сумнів у її неупередженості, колегія суддів звертає увагу, що вказане питання було розглянуто та ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 31 липня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_8 про відвід слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 від участі у розгляді клопотання слідчого СВ Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 (справа № 505/1289/24, провадження № 1-кс/505/1222/2024).

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню із постановленням нової ухвали.

Приписами п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України встановлює, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 370, 376, 395, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційні скарги представника власника майна ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , та користувача майна ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14 серпня 2024 року про арешт майна, в рамках кримінального провадження№ 0000202, внесеного до ЄРДР 01 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, -скасувати.

Постановити у цій частині нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_10 , про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на мобільний телефон марки TECNO моделі Т301 чорного кольору із сім картою оператора мобільного зв`язку «Лайфсел» НОМЕР_4 , ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 ; та мобільний телефон марки ZTE Blade A52 ІМЕІ1: НОМЕР_7 , ІМЕІ2: НОМЕР_8 із сім картою мобільного оператора зв`язку «ВФ Україна» НОМЕР_9 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту у порядку, встановленому КПК України.

Накласти арешт на автомобіль марки SKODA моделі FABIA, номер шасі НОМЕР_1 , сірого кольору, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить громадянину ОСОБА_7 та яким фактично користується ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом позбавлення права на відчуження вказаного майна власником або особою, яка здійснює його володіння, до скасування арешту у порядку, встановленому КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4