Номер провадження: 11-сс/813/1168/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 кизи

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 20 липня 2024 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001090, від 19 липня 2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.345; ч.1 ст.343 КК України, -

встановив

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 20 липня 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 2 Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.345; ч.1 ст.343 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного проживання строком на два місяці, в межах строку досудового розслідування, тобто до 16 вересня 2024 року включно.

Покладено на підозрюваного обов`язки строком до 2 місяців в межах строку досудового розслідування, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до прокурора, слідчого або суду за вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому ОСОБА_7 , зареєстрований, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій він просив ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що в повідомлені про підозру не зазначено, які саме дії вчинив ОСОБА_7 на виконання об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.345 КК України, не зазначено потерпілу особу, та сукупність доказів, відповідно до стандарту доведеності «обґрунтована підозра».

Крім того у повідомлені про підозру не зазначено вартість знищеного майна, а також не доведено, що внаслідок дій ОСОБА_7 поліцейський автомобіль зазнав таких пошкоджень, які б не дозволяли його подальше використання за цільовим призначення.

Також захисник вказав, що у даному кримінальному провадженні прокурор не довів існування будь-яких ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Позиції учасників апеляційного розгляду

Підозрюваний ОСОБА_7 , його захисник - адвокат ОСОБА_6 та прокурор, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, до суду не з`явились, клопотань про відкладення розгляду не подавали.

Разом з цим, від адвоката ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_9 надійшли заяви про розгляд апеляційної скарги захисника без їх участі.

За наведених обставин, враховуючи положення ч.4 ст.107, ч.4 ст.405 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Колегія суддів вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженої ухвали, судом були створені всі умови для реалізації права учасників провадження на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що останні, будучи повідомленими про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді, не з`явилися, колегія суддів оцінює таку позицію учасників провадження, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді домашнього арешту визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 181 КПК України.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_7 слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, на даній стадії досудового розслідування, вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що на думку колегії суддів свідчить про необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Слідчий суддя врахував те, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та з достатньою повнотою мотивував своє рішення про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, як такого, що забезпечить виконанням останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком слідчого судді.

Так, мотивуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_7 слідчий суддя послався в ухвалі на матеріали провадження, долучені до клопотання слідчого.

Слідчий суддя дійшов висновку, що на даному етапі досудового розслідування в матеріалах кримінального провадження наявні вагомі докази, які об`єктивно обґрунтовують підозру ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів враховує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Зокрема, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011, заява № 42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.1 ст. 345 КК України, за кваліфікуючими ознаками: пошкодження майна працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, та ч. 1 ст. 343 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вплив на працівника правоохоронного органу з метою перешкодити виконання ним службових обов`язків.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується, зокрема: протоколом огляду місця події від 19.07.2024; протоколом огляду відеозапису подій кримінального правопорушення, що відбувались за адресою: АДРЕСА_1 , та іншими матеріалами клопотання в сукупності.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 345 ч.1 ст. 343 КК України є обґрунтованою.

За загальною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, в рішенні по справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182, щодо терміну «обґрунтована підозра», зазначено, що підозра є обґрунтованою, коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення [6].

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

У справі «Ферарі-Браво проти Італії», ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою».

Враховуючи той факт, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані у слідчого судді були підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч.1 ст. 345, ч.1 ст. 343 КК України.

З огляду на вищевикладене доводи апеляційної скарги захисника щодо недоведеності підозри відносно ОСОБА_7 апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Матеріали справи не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під домашнім арештом, а сторона захисту не надала доказів, що обраний запобіжний захід не може бути застосований до підозрюваного ОСОБА_7 .

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що з огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення злочину, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і апеляційним судом.

Не погоджуючись із доводами захисника про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявності ризиків, які були б підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, колегія суддів наголошує на таких обставинах.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором ризики того, що підозрюваний може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, який обумовлений тим, що: останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 345, ч.1 ст. 343 КК України, за вчинення яких передбачено покарання зокрема, у виді позбавлення волі, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення кримінального правопорушення, останній може планувати втечу на території, які тимчасово не контролюються українською владою чи за кордон з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Разом із цим, апеляційний суд вважає, що в зазначеному кримінальному провадженні також існує доведений стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливий незаконний вплив підозрюваного на свідків в зазначеному кримінальному провадженні, який обумовлений тим, що в подальшому зазначені особи підлягають безпосередньому допиту судом 1-ої інстанції.

Водночас, апеляційний суд також приймає до уваги твердження сторони захисту, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та проживає разом із дружиною та неповнолітньою дитиною, проте зауважує на тому, що зазначені обставини не слугували стримуючим фактором для останнього, а також не свідчать про відсутність встановлених вище судом ризиків.

За таких підстав, апеляційний суд дійшов переконання, що застосований відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не є занадто суворим, є достатнім для запобігання вищенаведеним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного на даному етапі досудового розслідування.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийняв законне й обґрунтоване рішення про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, у зв`язку із чим підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає.

Керуючись статтями 177, 178, 179, 193, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 20 липня 2024 року, якою до підозрюваного ОСОБА_7 застосований запобіжний у виді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного проживання строком на два місяці залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4