Житомирський апеляційний суд
Справа №286/3008/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/534/24
Категорія ч.2 ст.286-1 КК україни Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

представника

потерпілих: ОСОБА_8

представника служби у

справах дітей: ОСОБА_9

прокурора: ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №00000149 за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 23 лютого 2024 року, якою до ОСОБА_6 застосовано примусові заходи виховного характеру, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 23 лютого 2024 року задоволено клопотання начальника Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_12 про застосування примусових заходів виховного характеру в кримінальному провадженні № 0000149 до ОСОБА_6 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.286-1 КК України, застосовано примусові заходи виховного характеру, а саме: встановлено обмеження та заборону неповнолітньому ОСОБА_6 виходу з дому по особистим питанням без присутності батьків або осіб, що їх замінюють з 21 год. до 6 год. ранку наступного дня строком на 1 рік, а також передано неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під нагляд батьків: ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , строком на 1 рік.

Цивільний позов залишено без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 судові витрати в сумі 3824 грн. за проведення експертиз в дольовому порядку, по 1912 грн. 00 коп. з кожного в дохід держави.

Скасовано арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської від 17.04.2023,а саме: мотоцикл «YAMAHA-ХТ660", без реєстраційного номера.

Речові докази: мотоцикл марки «YAMAHA-ХТ660 " повернуто власнику.

Відповідно до встановлених судом першої інстанції обставин, 10.04.2023 року біля 23 години в с. Норинськ Овруцької ТГ Коростенського району по вул. Руднянській неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи технічно справним мотоциклом марки «YAMAHA", без реєстраційного номера, в порушення вимог пунктів Правил дорожнього руху України (ПДР): 2.1 (водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом, відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення); б) реєстраційний документ на транспортний засіб, 2.9 підпункту «а» (водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння); 1.10 (дорожні умови - сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням, пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні, проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан; дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій нас вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом), 12.1 (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним), не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом категорії «А», не врахував дорожні умови та дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху з урахуванням дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, внаслідок чого виїхав за межі проїзної частини, де допустив падіння керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого пасажир вказаного мотоцикла ОСОБА_15 отримала тілесні ушкодження: поєднана тупа травма тіла: 1) закрита черепно-мозкова травма: геморагічний забій лівої лобної долі головного мозку; (МРТ- картина дифузного аксонального пошкодження III ст. з ураженням мозолистого тіла, стовбуру та обох гемісфер мозку; травматична субдуральна гігрома на рівні обох лобних часток головного мозку), частковий птоз (опущення повіки) зліва, ураження III пари черепно-мозкових нервів; 2) закрита хребетно-спинальна травма: компресійні переломи тіл 4, 5 та 6-го грудних хребців з ознаками патологічної нестабільності в 4-5 грудних сегментах, травматичний кіфоз III ступеню, спинальна дорзальна епідуральна гематома на рівні 4-5 грудних хребців; локальний забій спинного мозку на рівні 3-4 грудних хребців; нижня параплегія, порушення функції тазових органів за центральним типом; 3) переломи ребер з обох боків, забій легень, які (тілесні ушкодження) за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення.

Своїми діями, вираженими в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, неповнолітній ОСОБА_6 скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 286-1 КК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 оскаржує вирок в частині цивільного позову. Просить скасувати ухвалу, задовольнити позовну заяву в повному обсязі, стягнути в солідарному порядку на користь позивача ОСОБА_11 з відповідачів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 матеріальне відшкодування у розмірі 244500,00 грн. та моральне відшкодування у розмірі 300000,00 грн.

Вказує, що суд не врахував відсутність договорів (полісів) про страхування цивільно-правової відповідальності у ОСОБА_6 та його батьків, оскільки до подачі позовної заяви потерпілий і він не отримували відповідну інформацію наявність чи відсутність відповідність договорів.

Стверджує, що винуватець ДТП ОСОБА_6 не є власником мотоцикла, на якому він скоїв ДТП.

Зазначає, що ОСОБА_6 на час скоєння ДТП не досяг 16-ти річного віку, з якого дозволяється керувати (володіти) мотоциклом, а згідно п. 1.4 ст. 1 Закону МТСБУ особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілої та її представника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, яка частково підтримала вимоги скарги, заперечення обвинуваченого на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, представником неповнолітньої потерпілої, в інтересах якого дії адвокат ОСОБА_8 заявлено цивільний позов до ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про стягнення в солідарному порядку 244 500 грн. матеріальної шкоди та 300 000 грн. моральної шкоди (а.с.32-33)

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, при цьому цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, а якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ст.56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченим законом.

Стаття 62 КПК України передбачає, що цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди.

Положеннями ч.1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

В ч.2 ст.1187 ЦК України закріплено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На думку колегії суддів, цих вимог закону при вирішенні цивільного позову у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 суд першої інстанції не дотримався в повній мірі.

З матеріалів справи слідує, що в результаті вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_16 було заподіяно тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення.

У зв`язку з чим їй було встановлено І групу інвалідності та вона перебуває на лікуванні у ТОВ «Ребілітаційний центр Чайка» у період з 16.05.2023 р. по 04.09.2023 р.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову до батьків неповнолітньої особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння обґрунтував свій висновок відсутністю правових підстав для покладення відповідальності по відшкодуванню заподіяної шкоди на батьків, оскільки згідно до положень ст.1179 ЦК України неповнолітня особа відповідає за завдану нею шкоду самостійно.

Крім того, суд першої інстанції вважав, що потерпілий цивільний позов пред`явив не до всіх належних відповідачів, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Колегія суддів, не заперечуючи встановлених судом обставини про не залучення до справи усіх співвідповідачів та наявності підстав для покладення часткової відповідальності на МТСБУ, яке відповідно до вказаного закону відшкодовує шкоду потерпілим за рахунок коштів фонду захисту потерпілих (регламентна виплата), в межах ліміту страхового відшкодування визначеного на час ДТП, не може погодитися з висновком суду про залишення без задоволення позову заявленого до ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які в разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, несуть відповідальність за шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі за вирахуванням частки, яка покривається за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.

Зазначене свідчить про те, що обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної неповнолітнім за певних умов та частці може бути покладений на батьків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до яких і було пред`явлено цивільний позов.

Разом з тим, суд першої не з`ясувавши чи має неповнолітній ОСОБА_6 майно, достатнє для відшкодування завданої ним шкоди, а ОСОБА_6 за матеріалами справи не працює, навчається на другому курсі коледжу, проживає разом з батьками та перебуває на їх утриманні, передчасно прийняв рішення про відмову у задоволенні цивільного позову до ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Крім того, колегія суддів не може погодися і з висновком суду про те, що не залучення усіх співвідповідачів перешкоджало суду надати оцінку обґрунтованості позовних вимог, визначенню розмір сум, які підлягають відшкодуванню, оскільки таких перешкод у суду не було, він мав можливість та вправі був, з`ясувавши, що неповнолітній не має власного майна чи його недостатності для відшкодування завданої ним шкоди покласти її відшкодування, за виключенням сум, які підлягають відшкодуванню МТСБУ, на батьків.

Не є подібними обставини, які перевірялися ВП ВС у справі № 147/66/17, постанова від 14.12.2021 р. на які послався суд першої інстанції, оскільки в тому випадку було встановлено, що позов заявлений до неналежного відповідача, відповідальність якого була застрахована, а право на відшкодування шкоди за рахунок страховика потерпілий втратив, що є відмінним від даних обставин, де винна особа є неповнолітньою і керувала транспортним засобом, який не був застрахованим.

Не може апеляційний суд погодитися і з висновком суд про можливість вирішення цивільного позову в порядку цивільного судочинства.

Так, відповідно до ст.257 ЦПК України позивач не має права пред`являти той самий позов до того самого відповідача з тих самих підстав, якщо спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав уже вирішено судом або перебуває у провадженні суду. У такому випадку цивільний позов буде залишено без розгляду, а потерпілий буде позбавленим права на відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Не може апеляційний суд погодитися і з висновком суду про те, що не може бути підставою для задоволення позову і його визнання цивільним відповідачем, оскільки такий висновок суперечить ч.1 ст. 127 КПК та ст. 206 ЦПК. При цьому, слід врахувати, що батьками ОСОБА_6 частково відшкодована шкода в розмірі 70 000 грн. і вони частково визнали позовні вимоги, а залучення по кримінальної провадженню співвідповідачем МТСБУ не звільнятиме їх від відшкодування регресних вимог.

За таких обставин вирок суду в частині вирішення цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди не можна вважати законним та обґрунтованим, оскільки всі ці обставини необхідно перевірити в повній мірі, а тому суд апеляційної інстанції скасовує вирок, в цій частині з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 23 лютого 2024 року щодо ОСОБА_6 в частині залишення без задоволення цивільного позову представника потерпілого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_8 заявленого до ОСОБА_13 та ОСОБА_14 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду, якою ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 23 лютого 2024 року щодо ОСОБА_6 в частині залишення без задоволення цивільного позову скасовано з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: