Справа № 601/3259/24
Провадження № 1-кс/601/715/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2024 року місто Кременець

Слідчий суддя Кременецького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Кременці клопотання прокурора Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000491 від 30.10.2024, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 204 КК України,-

УСТАНОВИВ:

Прокурор Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно.

СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000491 від 30.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 204 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 30.10.2024 по вул. Вишнівецькій в м. Кременці Тернопільської області, було виявлено автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 . У салоні ТЗ були наявні близько 50-ти мішків із подрібненою листяною речовиною, ззовні схожою на тютюн, без відповідних документів.

30 жовтня 2024 року у зв`язку з необхідністю проведення судових експертиз чи слідчих дій у кримінальному провадженні за №0000491 від 30 жовтня 2024 року, під час проведення огляду місця події, було вилучено автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску, жовтого кольору, в якому при відкритті дверей спостерігаються мішки білого кольору, в яких міститься рослинна речовина невідомого походження. Даний автомобіль поміщений на спеціальний майданчик для тимчасового утримання транспортних засобів Кременецького районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області, що за адресою: м. Кременець, вул. Драгоманова, 5, Тернопільська область. Усі двері вищевказаного транспортного засобу опломбовані.

Враховуючи вищевикладене, автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску, жовтого кольору, який вилучено під час огляду місця події 30 жовтня 2024 року, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, тому відповідно до ст. 98 КПК України є речовим доказом у даному кримінальному провадженні про що винесена відповідна постанова слідчим, а тому є необхідність накладення на даний автомобіль арешту.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, однак просив автомобіль передати на відповідальне зберігання ОСОБА_4 з правом користування.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 в судовому засідання пояснив, що автомобіль не є предметом злочину, він перебував лише в користуванні ОСОБА_6 .. Просить накласти арешт на автомобіль частково, а саме передати власнику даний автомобіль на відповідальне зберігання з правом користування.

Відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску, жовтого кольору, належить ОСОБА_4 , жителю м. Ульянівки Кіровоградської області.

Відповідно до ч. 2 статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Вирішуючи питання про арешт майна, у відповідності до статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно п.4 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати наслідки арешту майна для інших осіб.

Дослідивши матеріали клопотання, взявши до уваги пояснення прокурора та представника власника майна, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення, а саме підлягає до задоволення в частині накладення арешту на транспортний засіб, який був вилучений під час огляду місця події, шляхом позбавлення права на відчуження, оскільки майно належить до категорій, зазначених в статті 98 КПК України - вищезазначене майно є майном, яке зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та є доказом злочину. Дане майно слід передати на відповідальне зберігання з правом його користування власнику ОСОБА_4 . Керуючись статтями 98, 110, 167, 170-173, 309, 369-372, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт, шляхом позбавлення права на відчуження, на автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску, жовтого кольору, який належить ОСОБА_4 .

Дане майно передати на відповідальне зберігання ОСОБА_4 з правом користування.

В іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що речовий доказ зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ, зобов`язана зберігати його у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 11 годині 00 хвилин 07.11.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1