Справа № 282/356/24
Провадження № 1-в/282/28/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 рокуселище Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Любар, подання начальника Житомирського районного сектору №4 філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області ОСОБА_3 , про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону відповідно до ч.2 ст.74 КК України щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, засудженого вироком Любарського районного суду Житомирської області від 21.05.2024 за ч.1 ст.357; ч.4 ст.185; ч.1 ст.70 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

В С Т А Н О В И В:

Начальник Житомирського районного сектору №4 філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області ОСОБА_3 звернулася в суд з поданням відносно засудженого ОСОБА_4 для вирішення питання про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону відповідно до ч.2 ст.74 КК України.

У поданні зазначено, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Любарського районного суду Житомирської області від 21.05.2024 за ч.1 ст.357; ч.4 ст.185; ч.1 ст.70 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

27.06.2024 року вирок суду надійшов на виконання до Житомирського районного сектору №4 філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області.

09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі вищевикладеного, Начальник Житомирського районного сектору №4 філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області ОСОБА_3 просить привести вищевказаний вирок у відповідність до Закону №3886-ІХ.

Представник Начальник Житомирського районного сектору №4 філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області ОСОБА_3 подала до суду заяву про розгляд подання без її участі.

Прокурор подав до суду заяву про розгляд подання без його участі, просить подання задовольнити.

ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд подання без його участі, просить подання задовольнити.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Розглянувши подання та додані до нього матеріали, суд встановив.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п.13 ч.1 ст.537 КПК України).

Згідно п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з ч.5 цієї статті неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 2024 рік становив 3028 грн.

Судом встановлено, що вироком Любарського районного суду Житомирської області від 21.05.2024 р. за ч.1 ст.357; ч.4 ст.185; ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_4 засуджений до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік..

Відповідно до вказаного вироку, ОСОБА_4 21.05.2024 року вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.357 та ч.4 ст.185 КК України, при цьому спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 2486 грн. 64 коп.

Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за крадіжку майна, шахрайство, привласнення чи розтрату, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 за вироком Любарського районного суду Житомирської області від 21.05.2024 р. завдано матеріальну шкоду потерпілому на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння кримінального правопорушення, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, на підставі ч.2 ст.74 КК України.

Разом з тим, ОСОБА_4 також був засуджений за вчинення кримінального правопорушення кримінальна карність якого ніяким законом не усунута, тому він має відбувати покарання за вказаним вироком суду (за ч.1 ст.357 КК України).

Керуючись ст.ст.4, 5, ч.2 ст.74 КК України, ст.ст.369-372, 537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», суд,

У Х В А Л И В :

Подання начальника Житомирського районного сектору №4 філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області ОСОБА_3 про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону відповідно до ч.2 ст.74 КК України вироку Любарського районного суду Житомирської області від 21.05.2024 року відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Любарського районного суду Житомирської області від 21.05.2024 року у справі №282/356/24.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного за вироком Любарського районного суду Житомирської області від 21.05.2024 року за ч.4 ст.185 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі на підставі ст.5 КК України, у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким усунена кримінальна карність діяння, вчиненого особою.

Виключити з вироку Любарського районного суду Житомирської області від 21.05.2024 року посилання на ч.1 ст.70 КК України.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Любарського районного суду Житомирської області від 21.05.2024 року за ч.1 ст.357 КК України до покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1