Номер провадження: 11-кп/813/2387/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 03.10.2024 якою в межах к/п №0003155 від 25.10.2020 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 01.12.2024, без визначення застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою Приморського райсуду м. Одеси від 03.10.2024було задоволено клопотання прокурора ОСОБА_8 та збув застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 01.12.2024 із утриманням в ДУ "Одеський слідчий ізолятор" відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України без визначення застави.

Обґрунтовуючи ухвалу, суд констатував наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, окрім того, врахував, що обвинувачений був оголошений у розшук, не з`являвся у судові засідання без повідомлення причин.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою, в якій вказує на те, що ухвала суду є необґрунтованою з таких підстав:

- аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що слідчим та прокурором невірно було кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_7 його вина не доведена;

- суд, застосовуючи відносно обвинуваченого винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою залишив поза увагою, що обвинувачений раніше не судимий, має малолітню дитину, яка хворіє на синдром ОСОБА_9 , доглядає за матір`ю, яка має незадовільний стан здоров`я, не може обходитися без сторонньої допомоги та перебувала на стаціонарному лікуванні з 04.07.2024 по 06.08.2024;

- жоден із заявлених прокурором ризиків, не доведений. Поза увагою суду залишилося, що на останні 3 судові засіданні обвинувачений не з`явився з поважних причин, у зв`язку із хворобою матері, про що просив свого захисника ОСОБА_10 повідомити суд.

За таких обставин, захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 03.10.2024 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

Оскільки учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилася, відповідно до положень ст. 422-1 та ч. 4 ст. 107 КПК України розгляд проведено без фіксації за допомогою технічних засобів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Приморському райсуді м. Одеси перебуває к/п №0003155 від 25.10.2020 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При цьому, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребує з суду 1-ої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Відтак, надаючи оцінку доводам захисника з приводу невірної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів наголошує, що апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою (у разі його наявності), ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу, а також, в деяких випадках, копію обвинувального акту та журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.

Водночас, зважаючи на можливу міру покарання, яка може загрожувати обвинуваченому у разі визнання його винуватим, зокрема, у вигляді позбавлення на строк до 8 років, його неявку у судові засідання без повідомлення причин, колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ої інстанції є законним, обґрунтованим та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки виходячи з цього є підстави вважати, що до теперішнього часу продовжує існувати ризик, передбачений п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Окрім того, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Колегія суддів погоджується із висновками суду з приводу існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, який обумовлений способом вчинення інкримінованого злочину.

Що стосується посилання захисника відносно того, що ОСОБА_7 має сина та матір, яка потребує догляду, апеляційний суд приймає їх до уваги, однак зауважує, що вказані обставини не є безумовною підставою для застосування менш суворого запобіжного заходу з огляду на зазначені вище обставини. Окрім того, судом 1-ої інст. була надана оцінка зазначеним факторам.

В той же час, у відповідності до усталеної практики ЄСПЛ сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Однак, поведінка обвинуваченого яка проявилася у неявці у судові засідання, у зв`язку з чим до нього був застосований привід та він був оголошений у розшук свідчить про неналежну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Відтак, на переконання колегії суддів, ухвала суду 1-ої інстанції є законним та вмотивованим.

При цьому, апеляційним судом встановлено, що вироком Приморського райсуду м. Одеси від 23.10.2024 ОСОБА_7 був визнаний винуватим у вчиненні інкримінованого злочину та йому було призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України обвинувачений звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, що свідчить про те, що судовий розгляд завершено, відтак вирішення питання щодо запобіжного заходу наразі втратило актуальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, залишити вирок або ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03.10.2024 якою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України застосовано запобіжний захід у виді триманням під вартою до 01.12.2024 без визначення застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4