Провадження 1-кс/337/626/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2024 року Слідчий суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна за кримінальним провадженням № 0001219 від 03.12.2024 року,

в с т а н о в и в :

04.12.2024 року Слідчий СВ ВП № 5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна вказавши, що в провадженні ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області знаходяться матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ЄРДР № 0001219 від 03.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.12.2024 до Відділу поліції № 5 ЗРУІІ ГУНІІ в Запорізькій області із заявою звернувся ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає АДРЕСА_1 про те, що 02.12.2024 об 18-27 годині, перебуваючи за адресою мешкання потерпілого, малознайомий чоловік на ім`я ОСОБА_6 , привласнив його грошові кошти у сумі 5000 гривень шляхом переказу з його банківської картки банку «Монобанк» за № НОМЕР_1 , за рахунком НОМЕР_2 на картку за № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_7 , чим було завдано матеріального збитку па вказану суму.

За вказаним фактом 03.12.2024 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001219, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

03.12.2024 в ході проведення огляду місця події, що проведений в приміщенні службового кабінету Відділу поліції № 5 ЗРУІІ ГУІІП в Запорізькій області за № 15 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 добровільно видав співробітникам поліції належну йому: пластикову банківську картку банку «А-Банк» за № НОМЕР_3 , яка упакована до паперового конверту з пояснювальними написами та опечатана.

Вилучена банківська картка визнана речовим доказом по кримінальному провадженню та необхідна для подальшого проведення її огляду та інших слідчих дій, спрямованих на доказування вини ОСОБА_8 у вчиненому кримінальному правопорушенні, на дану картку були перераховані кошти потерпілого.

В судове засідання слідчий та прокурор не прибули, надали заяви про розгляд клопотання без їх участі, клопотання підтримують у повному обсязі.

Володілець майна ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, заперечень не має.

На підставі ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів не проводилось.

Об`єктивно дослідивши обставини кримінального провадження, фактичні підстави арешту майна, клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Статтею 168 КПК України вказано, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Встановлено, що в провадженні ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області знаходяться матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ЄРДР № 0001219 від 03.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

03.12.2024 року в ході проведення огляду місця події, ОСОБА_8 добровільно видав співробітникам поліції пластикову банківську картку банку «А-Банк» за № НОМЕР_3 , що зафіксовано у протоколі огляду від 03.12.2024 року.

Постановою слідчого СВ ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 04.12.2024 року пластикову банківську картку банку «А-Банк» за № НОМЕР_3 визнано речовим доказом.

Факт перерахування грошових коштів з картки потерпілого ОСОБА_5 на банківську картку банку «А-Банк» за № НОМЕР_3 підтверджений відповідною квитанцією банку.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу положень чинного законодавства слідує, що згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, а згідно ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Постановою слідчого від 04.12.2024 року, тимчасово вилучене майно, яке було вилучено під час огляду місця події за участю ОСОБА_9 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Матеріали клопотання вказують на те, що вилучені предмети можуть мати на собі слідову та (або) іншу інформацію, що має доказове значення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження в сукупності з іншими доказами.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, з метою забезпечення збереження речових доказів, можливості зникнення, втрати, приховування чи перетворення майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є співрозмірним завданням кримінального провадження, спрямоване на досягнення цілей розслідуваного кримінального провадження у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що на даній стадії кримінального провадження під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, не входить до повноважень слідчого судді та слідчий суддя не наділений компетенцією, перевіряти обставини вчинення кримінального правопорушення та причетність осіб до злочину, з`ясовувати та перевіряти обставини вчинення злочину, досліджувати докази на підтвердження чи спростування обставин вчинення злочину, перевіряти фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення.

Стаття 175 КПК України передбачає, що ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Керуючись ст. 98, 170, 171, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області про арешт майна за кримінальним провадженням № 0001219 від 03.12.2024 року задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході огляду місця події за участю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: пластикову банківську картку банку «А-Банк» за № НОМЕР_3 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення, безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1