УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003107 від 28.07.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України

ВСТАНОВИЛА

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003107 від 28.07.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що Слідчим відділенням ВП № 2 Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003107, розпочатого 28.07.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Як зазначає слідча у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 28.07.2024, приблизно о 08 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 (охоронна прибудова) спільно із ОСОБА_6 , яка є співмешканкою останнього.

Так, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт на ґрунті неприязних відносин, в результаті чого у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, 28.07.2023, приблизно о 08 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, взяв до рук сокиру, яка знаходилась у приміщенні кімнати, підійшов до ОСОБА_6 , яка знаходилась в цьому ж приміщенні, взяв її праву руку, та утримуючи своєю рукою на стільці, наніс не менше одного удару гострою частиною леза сокири по фалангам правої руки ОСОБА_6 , в результаті чого останній було спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритих переломів проксимальних фаланг III та IV пальців правої кісті з пошкодженням сухожилля розгинача ІІІ пальця згідно довідки міської КНП «КМКЛ № 3» № 2410960 від 28.07.2024.

Слідча у клопотанні зазначає, що 28.07.2024 у органу досудового розслідування виник невідкладний випадок, пов`язаний із переслідуванням особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, врятуванням майна та збереженням речових доказів, виявленням та фіксацією фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, та підлягають доказуванню, що стало передумовою проникнення слідчого до охоронної прибудови, розташованої на території будинку АДРЕСА_1 .

Окрім того, перед початком слідчої дії, мешканцю вказаної прибудови ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та коменданту приміщення гуртожитку, на території якого розміщено охоронну прибудову ОСОБА_7 роз`яснено зміст ст.ст. 30, 63 Конституції України, ст. 18, 20, 233 КПК України, після чого останній надав добровільну згоду на проникнення до охоронної прибудови, розташованої на території будинку АДРЕСА_1 , яка перебуває у користуванні ОСОБА_5 з метою проведення в ній огляду.

28.07.2024 в період часу з 11 год. 31 хв. до 12 год. 00 хв. в ході проведення огляду охоронної прибудови, розташованої на території будинку АДРЕСА_1 , яка перебуває у користуванні ОСОБА_5 , працівниками поліції, серед іншого, виявлено та вилучено:

-мобільний телефон марки «Nokia», сірого кольору, IMEI: НОМЕР_1 із сім-картою мобільного оператору НОМЕР_2 ;

-металеву сокиру із дерев`яним тримачем зі слідами речовини бурого кольору;

-особистий одяг ОСОБА_5 зі слідами речовини бурого кольору;

-прозору тканина із речовиною бурого кольору.

28.07.2024 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

29.07.2024 слідчим винесено постанову про визнання речовими доказами вилучених у ході проведення огляду матеріальних об`єктів.

29.07.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

В судове засідання слідча не з`явилась будучи належним чином повідомлена.

Володілець майна в судове засідання не з`явився.

Дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Слідчою суддею встановлено, що Слідчим відділенням ВП № 2 Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003107, розпочатого 28.07.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

28.07.2024 в ході проведення огляду охоронної прибудови, розташованої на території будинку АДРЕСА_1 , яка перебуває у користуванні ОСОБА_5 , виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Nokia», сірого кольору, IMEI: НОМЕР_1 із сім-картою мобільного оператору НОМЕР_2 ; металеву сокиру із дерев`яним тримачем зі слідами речовини бурого кольору; особистий одяг ОСОБА_5 зі слідами речовини бурого кольору; прозору тканину із речовиною бурого кольору, які 29.07.2024 постановою слідчого СВ ВП №2 Шевченківського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , визнані речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч.3 ст.132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Аналіз матеріалів клопотання дозволяє стверджувати про належний рівень обґрунтованості тверджень слідчого про те, що має місце вчинення кримінального правопорушення необхідного ступеня тяжкості.

Слідчий заявляє метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відтак належить врахувати положення ч. 11 ст. 170 КПК України, відповідно до якої заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, а також ч. 4 ст. 173 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. Вказані обставини, разом із розумністю та співрозмірністю обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя оцінюватиме за допомогою критеріїв, що випрацювані практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Усталена практика ЄСПЛ свідчить, що правомірність втручання у здійснення права власності з боку держави оцінюється з урахуванням того, що таке втручання повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»). Поняття загального (суспільного) інтересу, якому слугувало втручання у право власності під час кримінального провадження, ЄСПЛ пов`язує із видом застосованого заходу обмеження або позбавлення права власності та використовує його у тісному взаємозв`язку з поняттям правомірної мети застосування відповідного заходу. У п. 188 рішення ЄСПЛ по справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) вказано, що накладення арешту на речові докази може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

При цьому слідчий суддя, дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали кримінального провадження не знаходить у висновках органу досудового розслідування та слідчого при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів настання невиправданих негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у межах даного клопотання слідчого слідчим суддею не встановлено.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється розслідування у даному кримінальному провадженні, що слідча суддя дійшла висновку, що наявні достатні підстави для задоволення даного клопотання та застосування ініційованого слідчим заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 168, 170-173, 309, 395, частиною другою статті 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду охоронної прибудови, розташованої на території будинку АДРЕСА_1 а саме на:

-мобільний телефон марки «Nokia», сірого кольору, IMEI: НОМЕР_1 із сім-картою мобільного оператору НОМЕР_2 ;

-металеву сокиру із дерев`яним тримачем зі слідами речовини бурого кольору;

-особистий одяг ОСОБА_5 зі слідами речовини бурого кольору;

-прозору тканину із речовиною бурого кольору.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідча суддя ОСОБА_8