Провадження № 1-кс/638/3385/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання дізнавача СД Харківського районного управління поліції № 3 ГУ Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000958 від 17.10.2024 за ознаками кримінального проступку злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчому судді Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання дізнавача СД Харківського районного управління поліції № 3 ГУ Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000958 від 17.10.2024 за ознаками кримінального проступку злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме: мобільного телефону марки «Nokia» IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_2 -картою мобільного номеру телефону НОМЕР_3 оператора зв`язку «Київстар», який на праві власності належить гр. ОСОБА_5 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , який добровільно видано останнім під час проведення огляду місця події від 16.10.2024 року. Дізнавач просить визначити місцем зберігання вказаного майна камеру схову Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Толбухіна, 103.

Клопотання обґрунтоване тим, що 16.10.2024 до Харківського районного управління поліції № 3 ГУ Національної поліції в Харківській області надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого було виявлено зіп-пакет з речовиною білого кольору, невідомого походження, схожою на наркотичну (солі).

Відомості про вказаний факт внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000958, відповідальність за що за попередньою правовою кваліфікацією передбачено ч. 1 ст. 309 КК України.

Огляд місця події проводився 16.10.2024 року у період часу з 17 год. 44 хв. по 17 год. 51 хв. дізнавачем СД Харківського районного управління поліції № 3 ГУ Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого були присутні поняті. У присутності понятих гр. ОСОБА_5 добровільно видав мобільний телефон сірого кольору, який перебував у його користуванні, а саме мобільний телефон марки «Nokia» IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_4 з sim-картою мобільного номеру телефону НОМЕР_3 оператора зв`язку «Київстар», який на праві власності належить гр. ОСОБА_5 , в якому міститься інформація, де він придбав зіп-пакет з речовиною білого кольру, невідомого походження. Зазначений телефон під час огляду поміщено до сейф-пакету № PSP 2384605 та вилучено. Вилучений мобільний телефон марки «Nokia» визнаний речовим доказом та знаходиться в камері схову Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області.

Вищевказана річ відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України вважається тимчасово

вилученим майном.

Прокурор вказує, що на час звернення із клопотанням є підстави вважати, що вилучений мобільний телефон в подальшому може бути використаний, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та можуть відігравати роль речових доказів у кримінальному провадженні, а саме з метою встановлення наявності факту придбання наркотичних засобів, з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене вище майно.

Прокурор та ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися. При цьому суд зауважує, що вилучення телефона, на який просять накласти арешт, відбувалося безпосередньо у ОСОБА_5 і про факт його вилучення йому безумовно відомо.

Відповідно до ч. 1. ст. 172 КПК України неприбуття осіб, які викликалися, у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У даному випадку на мобільний телефон, необхідно накласти арешт для запобігання можливості їх пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідно встановити чи є вказані речі знаряддям вчинення злочину, а також такі що зберегли на собі сліди вчинення злочину.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаних речових доказів.

Відповідно до ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню, оскільки існує необхідність використання даного телефону, як доказу у кримінальному провадженні.

Отже, підставою для застосування арешту майна у даному випадку є наявність розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Щодо визначення місця зберігання тимчасово вилученкого мобільного телефону, який на праві власності належить ОСОБА_5 , то з цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 6, 7 статті 100 КПК України, слідчий суддя здійснює розгляд клопотань щодо долі речових доказів у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої статті 100 КПК України. Так, за рішенням слідчого судді речові докази можуть передаватись для реалізації, їх технологічної переробки або знищуються.

Тобто вимогами КПК передбачений конкретний перелік випадків, коли долю речових доказів вирішує слідчий суддя і питання визначення місця зберігання вже арештованого майна та передача речових доказів на відповідальне зберігання до таких випадків не відноситься.

При цьому за змістом статей 40, 98-100 КПК України питання про передачу речових доказів на відповідальне зберігання віднесене до повноважень слідчого, тому саме слідчий після визнання речей та документів речовими доказами зобов`язаний вирішити питання про їх збереження, у тому числі і передачу на відповідальне зберігання у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, вимога, яка заявлена у клопотанні не віднесена до компетенції слідчого судді.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання дізнавача СД Харківського районного управління поліції № 3 ГУ Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000958 від 17.10.2024 за ознаками кримінального проступку злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, а саме: мобільний телефон марки «Nokia» IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_4 з sim-картою мобільного номеру телефону НОМЕР_3 оператора зв`язку «Київстар», який на праві власності належить гр. ОСОБА_5 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , який добровільно видано останнім під час проведення огляду місця події від 16.10.2024 року, шляхом заборони користування та розпорядження, з можливістю використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення: мобільний телефон марки «Nokia» IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_2 -картою мобільного номеру телефону НОМЕР_3 оператора зв`язку «Київстар», який на праві власності належить гр. ОСОБА_5 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В частині клопотання про визначення місцем зберігання мобільного телефону марки «Nokia» IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_4 з sim-картою мобільного номеру телефону НОМЕР_3 , камери схову Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Толбухіна, 103, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1