УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи Головного управління Національної поліції України у м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотання у порядку ст. 220 КПК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи Головного управління Національної поліції України у м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотання у порядку ст. 220 КПК України.

Вказану скаргу слідчому судді було передано з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду м. Києва 24 липня 2024 року.

Вищезазначена скарга надійшла на електронну адресу суду не будучи скріпленою ЕЦП заявника, відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги» від 05.10.2017 р. № 2155-VIII (далі - Закон від 05.10.2017 р.), що підтверджується довідкою, складеною головним спеціалістом відділу документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 та заступником керівника апарату суду ОСОБА_4 , згідно якої, вказаний документ не містить електронного цифрового або кваліфікованого електронного підпису.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

В свою чергу, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (далі Закон) передбачено, що електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Положення ст. 6 зазначеного Закону встановлюють, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

При цьому, оригіналом електронного документа, відповідно до вимог ст. 7 Закону, вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Електронний підпис, відповідно до визначення, що міститься в п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», це електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

Таким чином, електронний цифровий підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора цього документа іншими суб`єктами електронного документообігу.

Проте, зі змісту відомостей, що містяться в матеріалах судового провадження №1-кс/761/17051/2024, вбачається, що скарга подана до суду лише в електронній формі, та без використання електронного підпису автора.

Згідно ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо: 1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; 2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді; 3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Внаслідок вищевикладеного та приймаючи до уваги те, що скарга не містить електронного підпису відповідно до ч. 2 ст. 17, ч. 4 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» від 05.10.2017, а скарга, скріплена власноручним підписом, до суду не надходила, слідчий суддя вважає за необхідне повернути вказану скаргу заявнику.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи Головного управління Національної поліції України у м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотання у порядку ст. 220 КПК України, - повернути особі, яка її подала.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчисляється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1