ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №629/863/24 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1378/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.309 КК України
УХВАЛА

Іменем України

07 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадженняз а апеляційною скаргою прокурора на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.03.2024 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Петрівське Лозівського району Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, одружений, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

засуджений ч. 2 ст. 309 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку, В жовтні 2023 року, більш точної дати не встановлено, але не пізніше 27.11.2023, ОСОБА_8 знаходився на полі, яке розташоване навпроти території домоволодіння АДРЕСА_2 , де побачив дикоростучі рослини коноплі, та у нього, всупереч вимогам статей 7, 8, 12, 13, 27, 36 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», виник умисел на незаконне придбання, виготовлення та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, для особистого вживання. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , знаходячись на вищевказаному полі, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вирвав вищевказані кущі рослин коноплі, тим самим незаконно придбав, та переніс їх в будинок АДРЕСА_2 , де висушив та за допомогою металевого сита подрібнив, тобто незаконно виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який незаконно зберігав за вищевказаною адресою, без мети збуту до 27.11.2023.

27.11.2023 в період часу з 08-58 до 09-25 за адресою: АДРЕСА_2 , проведено обшук, в ході якого виявлено і вилучено речовину рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений - канабіс, масою 1046,3313 грам, що згідно Таблиці 1 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», затвердженого наказом Міністерством охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188, є великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_8 незаконно придбав, виготовив та зберігав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, маса якого у перерахунку на суху речовину становить 1046,3313 грам.

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного йому покарання. Призначити ОСОБА_8 покарання із урахуванням вимог ст. 69-1 КК України за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, з призначенням іспитового строку на 2 роки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, з`ясувавши думку обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляцію слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом досліджувались в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Ці обставини ніким не оспорюються, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинуваченого ОСОБА_8 вчинив кримінальний злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів у великих розмірах, без мети збуту.

Колегія суддів знаходить слушними доводи апеляційної скарги прокурора в частині застосування до обвинуваченого ст. 69-1 КК України.

Так, відповідно до вироку судом встановлено, як пом`якшуючу обставину обвинуваченого ОСОБА_8 щире каяття, а також відсутність обтяжуючих обставин.

Відповідно до ст. 69-1 КК України за наявності обставин, які пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої ст. 66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні підсудним своєї вини строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті.

Згідно п. 6-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення про призначення покарання із застосуванням ст. 69-1 КК України у вироку має бути вмотивоване, а таке покарання не повинно перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статі (санкцією частини статті) Особливої частини КК. Однак визначення покарання з дотриманням правил цієї норми закону можливе лише за наявності обставин, передбачених п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України, а також при визнанні підсудним своєї вини та відсутності обставин, що обтяжують покарання. Висновки суду з цих питань мають бути у вироку вмотивовані. Водночас добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не враховується тоді, коли збитки або шкоду не заподіяно.

Відповідно до висновків Верховного Суду України, викладених у постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 14.04.2016 щодо застосування ст. 69-1 КК України, неможливість застосування положень ст. 69-1 КК України до осіб, які вчинили злочини за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, коли збитки або шкоду злочином заподіяно не було, порушує принцип справедливості, обмежує принципи рівності та індивідуалізації юридичної відповідальності, оскільки ступінь суспільної небезпечності злочинів без заподіяння збитків або шкоди значно нижчий, ніж злочинів, якими такі збитки або шкоду було заподіяно.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченого ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69-1 КК України, за ч. 2 ст. 309 КК України.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, апеляційний суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який є нетяжкий злочин, дані про особу винного, який раніше не судимий, має середню освіту, не працює, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо. Наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин покарання, колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі ст. 75 КК України належить звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.

За таких обставин, апеляційну скаргу прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 408 КПК України, підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу задовільнити.

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.03.2024 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначення покарання змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 309, із застосуванням положень ст. 69-1 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, з призначенням іспитового строку на 2 роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України в продовж іспитового строку на ОСОБА_8 покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді