Справа № 190/2391/24
Провадження №1-в/190/391/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника ПВК №122 - ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. П`ятихатки справу за клопотанням засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання в Державній установі «П`ятихатська виправна колонія №122»,

про приведення вироку у відповідність до нового закону,-

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить вирішити питання щодо декриміналізації його діяння за вироком Дніпровського суду від 12.10.2022 року на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року (далі за текстом Закон № 3886-ІХ).

Представник Державної установи «П`ятихатська виправна колонія (№122)» просив вирішити клопотання засудженого відповідно до вимог діючого законодавства.

Засуджений в судовому засіданні клопотання підтримав та просить його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання засудженого.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали особової справи засудженого, судом встановлено наступне.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

З матеріалів особової справи ОСОБА_5 вбачається, що він відбуває покарання за вироком суду в ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)», що надає П`ятихатському районному суду право розглянути подане ним клопотання.

Судом встановлено, що вироком Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 12.10.2022 року ОСОБА_5 засуджений за ч.1 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання відраховувати з моменту затримання, тобто з 07.05.2021 року. Цим вироком ОСОБА_5 засуджений за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), яким заподіяно матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_6 на суму 2378,82 грн. Вирок набрав законної сили 12.11.2022 року.

Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон № 3886-ІХ, який набув чинності 09 серпня 2024 року.

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Неоподатковуваний мінімум в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу, для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімума доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2020 року ця сума становила 2102,00 грн.

Отже враховуючи, що ОСОБА_5 згідно вироку Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 12.10.2022 року своїми діями, які кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_6 на суму 2378,82 грн., що перевищує два неоподатковуваних мінімума доходів громадян станом на день скоєння крадіжки, відтак вчинене ним діяння є кримінально караним.

Варто зазначити, що Закон України №3886-ІХ не застосовується до злочинів, кримінальна відповідальність за які передбачена ст.186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж).

За таких обставин, клопотання засудженого ОСОБА_5 є таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 щодо декриміналізації його діяння за вироком Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 12.10.2022 року, - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим у той же термін після отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1