Справа № 175/9940/24
Провадження № 1-кс/175/3180/24
Ухвала

Іменем України

17 липня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_3 , погоджене Начальником відділу нагляду за додержанням законів територіальним управлінням Державного бюро розслідувань Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 від 16.07.2024 року, про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002949 від 25 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, -

встановив:

До слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_3 , погоджене Начальником відділу нагляду за додержанням законів територіальним управлінням Державного бюро розслідувань Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 від 16.07.2024 року, про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002949 від 25 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні ТУ ДБР у м. Краматорську, під процесуальним керівництвом Донецької обласної прокуратури перебуває кримінальне провадження № 0002949 від 25 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

У даному кримінальному провадженні, досудовим розслідуванням встановлено, що згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки, державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні із 05 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався.

У такий спосіб, з моменту видання первинного Указу Президента України від 24 лютого 2023 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в України» на території України почав діяти режим воєнного стану (особливий період), який триває і до теперішнього часу.

Відповідно до наказу начальника Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» від 23.02.2023 за № 17 о/с ОСОБА_5 призначено на посаду поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону № 2 полку управління поліції особливого призначення № 1 (штурмовий полк «Сафарі») Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють».

Згідно ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (надалі - Закон № 580-УІІІ) у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

На працівників поліції (поліцейських та державних службовців) поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції".

За приписами ст. ст. 39, 42 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, зокрема, поліцейські, представляючи державу чи територіальну громаду, діють виключно в їх інтересах.

Особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зокрема, поліцейські, сумлінно, компетентно, вчасно, результативно і відповідально виконують службові повноваження та професійні обов`язки, рішення та доручення органів і осіб, яким вони підпорядковані, підзвітні або підконтрольні, не допускають зловживань та неефективного використання державної і комунальної власності.

За приписами ч. 1 ст. 18 Закону № 580-УІІІ поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до п. 3 розділу II Посадової інструкції поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону № 2 полку управління поліції особливого призначення № І (штурмовий полк «Сафарі») Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють», затвердженої 31.08.2023 т.в.о. начальника управління - командиром полку управління поліції особливого призначення № 1 (штурмовий полк «Сафарі») Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють», поліцейський взводу зобов`язаний: запобігати вчиненню правопорушень; знати та неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно - правових актів, що регламентують діяльність поліції; бути вірним Присязі працівника поліції, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також таких, що підривають авторитет Національної поліції України; берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї, боєприпасів та спеціальних засобів; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України: обмежень та заборон, вимог, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України.

Згідно з ч. 3 ст. 18 КК України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно- господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Таким чином, ОСОБА_5 , будучи поліцейським взводу № 1 роти № 3 батальйону № 2 полку управління поліції особливого призначення № 1 (штурмовий полк «Сафарі») Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» був службовою особою.

Нехтуючи вищезазначеними нормами чинного законодавства, а також нівелюючи основні засади державної служби з Україні, ОСОБА_5 , будучи службовою особою, здійснюючи функції представника влади, діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, підозрюються у вчиненні злочину за наступних обставин.

Так, 16.08.2023 ОСОБА_5 , за місцем відрядження та розташування особового складу полку в Житомирській області, точне місце досудовим розслідування не встановлено, для виконання службових обов`язків видано бронежилет «Модуль-6К» 6 класу захисту з додатковим захистом паху, плечей, наплічників, боків, крижів, стегон, шиї та захисним елементом в РПС (далі - бронежилет), який належить Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють», загальною вартістю 44 722, 80 гривень.

В подальшому у грудні 2023 року, точний час та місце досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_5 , який перебував на виконанні бойових завдань поблизу села Кліщіївка Бахмутського району Донецької області, виник злочинний умисел, спрямований на привласнення та розтрату вищевказаного бронежилету.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на привласнення та розтрату бронежилету, ОСОБА_5 22.12.2023 написано власноручно рапорт на керівництво свого підрозділу про те, що його бронежилет було знищено під час виконання бойових завдань поблизу села Кліщіївка Бахмутського району Донецької області. При цьому насправді вказаний бронежилет ОСОБА_5 , збережено та в подальшому переправлено до м.Сколе Львівської області з метою подальшого продажу.

Продовжуючи реалізовувати свій корисливий умисел, ОСОБА_5 30.04.2024 у соціальній мережі «FACEBOOK» виклав оголошення щодо продажу вищевказаного бронежилету та 04.06.2024 продав його частину (плиткояоску) ОСОБА_6 , за 6500 (шість тисяч п`ятсот) гривень, шляхом відправлення посилки накладеним платежем через ТОВ «Нова пошта» з м. Сколе Львівської області до м. Дніпра.

Злочинними діями ОСОБА_5 , Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» завдано шкоди на загальну суму 44 722, 80 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у привласненні та розтраті чужого майна, яке було ввірене особі, якщо вони вчинені в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

16 липня 2024 року ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

З метою швидкого та повного розслідування кримінального провадження з тим, щоб виявити обсяг наслідків, спричинених даною особою, а також всіх осіб причетних до викладеної вище злочинної діяльності, визначити обсяг вини кожного з них, за для правильної та иеупередженої кваліфікації діяння, та притягнути кожного винного до відповідальності в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні 16.07.2024 проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого, виявлено та вилучено мобільний телефон марки iPhone 7+, Імеі НОМЕР_1 з сім-картою оператора Vodafone НОМЕР_2 , банківські картки АТ КБ «ПриватБанк» для Виплат № НОМЕР_3 , та Універсальна № 929900, та рюкзак зеленого кольору у внутрішньому боці мається бирка на якому зазначено «Власність Національної поліції України.

Вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні відповідно до постанови слідчого від 16.07.2024.

Згідно вимог ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

збереження речових доказів;

спеціальної конфіскації;

конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально- правового характеру щодо юридичної особи;

відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої

неправомірної вигоди.

Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з

прокурором.

Згідно зі ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Враховуючи, що вилучене майно під час обшуків визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та є доказами злочину, має суттєве значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення винними особами, а також підлягає конфіскації виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

У судовому засіданні слідчий не з`явився, надав клопотання в якому підтримав клопотання та просив розгляд клопотання проводити без його участі.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та дослідивши додані до нього документи, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0002949 від 25 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

При вирішенні питання про арешт майна суд враховує правову підставу для арешту майна, а також наслідки арешту майна, якими є фактичне позбавлення осіб можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, суд вважає необхідним клопотання задовольнити та накласти арешт на вищевказані речі та майно.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_3 , погоджене Начальником відділу нагляду за додержанням законів територіальним управлінням Державного бюро розслідувань Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 від 16.07.2024 року, про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002949 від 25 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, вилучене в ході проведення обшуку у кримінальному провадженні №0002949 від 25.05.2024, за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого, виявлено та вилучено мобільний телефон марки iPhone 7+, імеі НОМЕР_1 з сім-картою оператора Vodafone НОМЕР_2 , банківські картки AT КБ «ПриватБанк» для Виплат № НОМЕР_3 , та НОМЕР_4 , та рюкзак зеленого кольору у внутрішньому боці мається бирка на якому зазначено «Власність Національної поліції України.

Роз`яснити, що згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня одержання копії цієї ухвали шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський районний суд до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1