Справа № 392/1104/23
Провадження № 1-кп/395/64/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2024 рокум. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новомиргороді кримінальне провадження, внесене 04 грудня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000597 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницький, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2019 року народження та свою матір, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, на момент вчинення кримінального правопорушення перебуваючого на військовій службі в Збройних Силах України у званні солдата, на посаді розвідника-кулеметника другого розвідувального відділення другого розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , на час постановлення вироку працюючого на посаді водія у ТОВ «СУНП «2к», учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_5 27.02.2022 року призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.02.2022 р. № 46 на посаду розвідника-кулеметника другого розвідувального відділення другого розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , де відповідно на момент дорожньо-транспортної пригоди проходив службу у Збройних Силах України. Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо). Відтак, з моменту зарахування ОСОБА_5 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби в Збройних Силах України. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України відповідно до указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ введено воєнний стан в Україні, тобто з 24.02.2022 р. почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період як періоду, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно ст.ст. З, 65, 68 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ст.ст. 11, 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 р. № 548-ХІУ, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 р. № 551-ХІУ, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

ОСОБА_5 03.12.2022 р. в світлу пору доби близько о 09 год. 40 хв. керував технічно-справним автомобілем «Nissan Navarra», без реєстраційного номеру, номер кузова НОМЕР_2 , який ввезений на митну територію України 13.09.2022 р. як гуманітарна допомога для військової частини НОМЕР_1 . Здійснюючи рух на вказаному транспортному засобі, по автомобільній дорозі М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине з боку м. Умань у напрямку м. Кропивницький, рухаючись у зазначеному напрямку, водій ОСОБА_5 проявив власну необережність до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д) Правил дорожнього руху України (п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну... і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, позбавивши себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, щоб не наражати на небезпеку себе та інших учасників дорожнього руху.

Під час подальшого руху, діючи з протиправною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, водій ОСОБА_5 рухаючись у вказаному напрямку за межами населеного пункту на території Новоукраїнського району Кіровоградської області, порушуючи вимоги п.п. 12.1 ПДР (п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним), самовпевнено перевищив безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, що позбавило його можливості контролювати свій рух, внаслідок чого не впоравшись із керування, на відстані 2 м. до краю дороги та 30,7 м. до електроопори Л 116/640 допустив перекидання автомобіля на горизонтальній ділянці дороги. Тобто, грубе порушення водієм ОСОБА_5 вищевказаних вимог ПДР України перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталась та у результаті якої пасажир автомобіля ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді а) черепно-мозкової травми: забою головного мозку легкого ступеню, яка ускладнилась розладом психіки та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку; субарахноїдального крововиливу; рани м`яких тканин тім`яно-потиличної ділянки голови, саден підборіддя; б) закритої хребцево-спинальної травми: забою спинного мозку, компресійно-уламкового перелому тіла 12-го грудного хребця; перелому остистих відростків 5-шийного - 1-грудного хребців; перелому 7-го ребра праворуч; в) відкритого вивиху в проксимальному міжфаланговому суглобі 4 пальця правої кисті, вколоченого перелому середньої фаланги 4 пальця правої кисті, ран 3 та 4 пальців правої кисті, саден правої кисті, ран та саден пальців лівої кисті; саден м`яких тканин грудної клітки, правої гомілки та правого стегна. Крім того, наявні віддалені наслідки поєднаної травми у вигляді нижнього глибокого парапарезу, порушення функцій тазових органів, що відповідає стійкій втраті працездатності більш ніж на 1/3 та за даною ознакою відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, визнав повністю та пояснив, що на даний час з потерпілим він ніяких відносин не має, проте допомагає йому фінансово. На час ДТП відносини були приятельські. Він з потерпілим рухалися на автомобілі по трасі. Виїхали приблизно о 03 годині 30 хвилин, накрапав дощ. Приблизно о 09.00 годині на абсолютно рівному відтинку дороги машину почало заносити, він намагався здійснити контраварійні заходи, але, нажаль, так сталося, що автомобіль перевернувся. Коли автомобіль перевернувся, він побачив, що потерпілого ОСОБА_9 немає у автомобілі. Потерпілий був на узбіччі. Він одразу вискочив з машини і підбіг до потерпілого. ОСОБА_5 зазначив, що 6 років працював пожежним рятувальником, начальником караулу, мав офіцерську посаду у званні капітан, а тому знає, що таке ДТП і як надавати першу домедичну допомогу. Потерпілий був одразу оглянутий на серйозні внутрішні кровотечі і мобілізований, його ніхто не рухав до приїзду швидкої. Оскільки у потерпілого була серйозна кровотеча на потилиці, то він намотав йому «шапочку» щоб зупинити кровотечу, а потім приїхала швидка і їх обох відвезли у Маловисківську лікарню. Під час маршруту слідування він почував себе добре, ніяких нарікань на здоров`я не було, проте нажаль так сталося. Вину свою він повністю визнає, щиро розкаюється.

На запитання прокурора обвинувачений ОСОБА_5 відповів, що навики водіння транспортними засобами він має з 2014 року, в тому числі з кермом з правої сторони. Автомобіль повнопривідний, був на всесезонній резині, його надали волонтери. Перед поїздкою автомобіль пройшов відповідне обслуговування на станції технічного обслуговування. Він відшкодував потерпілому матеріальну шкоду повністю, тобто все, що підтверджено чеками та накладними - приблизно 40 000 грн. Моральну шкоду відшкодував на суму більше 100 000 грн. і продовжує матеріально допомагати. Він цікавився станом здоров`я потерпілого коли він перебував у лікарнях, госпіталях, підтримував зв`язок з його дружиною, шукав лікарів потерпілому. Він приїжджав до потерпілого додому після того як його виписали, вибачався, підтримував з ним контакт, а потім між ними виникло непорозуміння і спілкування припинилося, але фінансова допомога не припиняється. Визнає, що це його провина, а тому щиро кається і черговий раз просить вибачення. У подальшому також буде максимально можливо допомагати потерпілому.

На запитання захисника обвинувачений ОСОБА_5 відповів, що має відзнаки за час перебування у ЗСУ. До ЗСУ вступив добровільно 26 лютого 2022 року, безпосередньо у зоні бойових дій був з 14 березня 2022 року близько 15 місяців. На момент коли він працював у МНС міг скористатися бронюванням, але пішов захищати батьківщину тому що це його обов`язок. В м. Хмельницьку він перебував за дорученням командира роти. Коли відбулася ДТП, то він з потерпілим рухалися по трасі, зустрічних автомобілів не було, їх почало заносити у сторону зустрічної смуги руху. Маневру повороту або гальмування не було, це була абсолютно рівна ділянка дороги. На його думку він зробив все щоб уникнути перекидання. Він був доставлений до лікувального закладу разом з потерпілим і незважаючи на свої травми допомагав медикам занести потерпілого у лікарню. Він повністю сприяв усім чим тільки можна. Він повернувся у район ведення бойових дій 04.12.2022 року близько 8-9 години вечора. Будучи у районі бойових дій, перераховував грошові кошти потерпілому. Він не має змоги погасити одночасно всю заявлену потерпілим шкоду, оскільки таких коштів у нього не має, проте має намір у подальшому погашати всю заборгованість, незалежно від того, що вирішить суд.

На запитання потерпілого обвинувачений ОСОБА_5 відповів, що телефон потерпілого знаходився у потерпілого так як його забрали лікарі, а тому він не мав доступу до його телефону. Чому медпрацівники не відповідали на дзвінки, він не знає. Він нічого не приховував, згідно субординації повідомив командира роти коли вони чекали на приїзд швидкої медичної допомоги. Субординація не дозволяла йому спілкуватися напряму з командиром бригади, а тому він повідомив своє безпосереднє керівництво у той самий день протягом 20 хвилин після ДТП.

На запитання головуючого обвинувачений ОСОБА_5 відповів, що цивільний позов визнає у тій частині, яка підтверджена доказами - 38 280 грн. 05коп. Моральну шкоди визнає на суму 120 000 грн. або в розмірі, який буде призначений судом.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що вони з обвинуваченим їхали з м. Хмельницька у сторону м. Херсон, виїхали о 4.35 ранку. По дорозі ОСОБА_5 почав дуже перевищувати швидкість, іноді швидкість була 140-160 км/год., що суворо заборонено. Він багато разів робив зауваження обвинуваченому, але останній їх ігнорував. Потім сталася аварія, це було приблизно о 10 год. Коли це сталося його телефон не виключився, він був у нього у руках. Його дружина та рідні телефонували кожну годину коли він був у дорозі. Того дня ОСОБА_5 не відповідав на телефонні дзвінки на його телефон і лише о 22 годині він повідомив що трапилося. Він мав переламаний хребет, лікарі говорили що якби вчасно надали допомогу, то ситуація була б інша. Його не можна було рухати і тоді б не було таких ускладнень. Він не контролює туалет, знаходиться у підгузках, невідомо чи в подальшому буде ходити. ОСОБА_5 зробив його людиною з інвалідністю. Він був військовослужбовцем, був на хорошому рахунку, мав намір підписати контракт. У 2014 році був у десантній бригаді, сам пішов свідомо добровольцем. Коли почалася війна він самостійно пішов до ЗСУ. Після розглядаємих подій від нього пішла дружина, батьків він не має, працювати не може. На момент вчинення ДТП посвідчення учасника бойових дій він не мав. Йому потрібно лікуватися, в Україні таких операцій не роблять, йому потрібно їхати за кордон де проводять таке лікування.

На запитання прокурора потерпілий ОСОБА_7 відповів, що у машині вони були вдвох, автомобіль був з Англії , руль був з правої сторони, тому він постійно був у зоні ризику. Вони були тверезі, він алкоголь не вживає вже багато років. ОСОБА_5 при ньому нічого алкогольного не вживав. Опадів не було, автомобіль був тільки після ремонту. Жодних скарг на здоров`я у обвинуваченого не було, він перебував у нормальному стані, був адекватний. Він має навики водіння ТЗ досить давно. Він просив у обвинуваченого дозволу сісти за кермо, але обвинувачений йому відмовив. Коли сталася ДТП він лежав цілий день на дорозі, а якби надали вчасно допомогу, то таких наслідків не було. Він не знає хто викликав поліцію і швидку медичну допомогу, він мав ЧМТ, майже тиждень був без свідомості. Було дві виплати по 40 000 грн. коли він лежав у м. Вінниці у військовому госпіталі, ці кошти були не особисто від ОСОБА_5 , а від їх групи. У їх роті розвідки коли щось стається, то хлопці складаються грошима на допомогу. Він не знає чи обвинувачений туди також добавляв гроші. Особисто від обвинуваченого було три виплати по 10 000 грн. і 28500 грн. Сумарно ОСОБА_5 виплатив 130000 грн.

На запитання захисника потерпілий ОСОБА_7 відповів, що по шляху їх руху на автомобілі вони декілька разів зупинялися з обвинуваченим. Він сидів на лівому передньому пасажирському сидінні. Він пам`ятає дві зупинки, тривалість кожної була приблизно 15-20 хв. З того, що йому розказували, то після ДТП він був у м. Кіровограді, а потім його відвезли у госпіталь у м. Вінницю. Він прийшов до свідомості у м. Вінниці через тиждень після ДТП. Під час руху автомобілем він багато разів підказував обвинуваченому, робив йому зауваження. Жодних запитань водій йому не задавав, водій його ігнорував і робив все так як вважав за потрібне.

На запитання головуючого потерпілий ОСОБА_7 відповів, що на момент вчинення ДТП у них дійсно були нормальні відносини, вони були не тільки в одній роті розвідки, вони також були в одній групі, жили в одному помешканні, всюди були разом. Після того як трапилася ДТП обвинувачений пропав, на лікування йому допомагали побратими. Коли група приїжджала його провідати, то обвинувачений також був разом з ними, а після того пропав. Йому потрібно лікуватися, такі операції роблять у Німеччині і Ізраїлі. У нього поломаний хребет, самостійно ходити він не може, не працює таз, туалет він не контролює, батьків не має, дружина також покинула. За останній рік обвинувачений перерахував йому 2 платежі по 10 000 грн.

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, повністю доведена сукупністю зібраних по справі та досліджених у судовому засіданні, узгоджених між собою доказів:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03.12.2022 року з фототаблицею до нього, згідно якого зафіксовані обставини дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля «Nissan Navarra», без реєстраційного номеру, номер кузова НОМЕР_2 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.04.2023 року, згідно якого ОСОБА_5 показав та пояснив обставини вчиненої ним дорожньо-транспортної пригоди під час керування автомобілем «Nissan Navarra», без реєстраційного номеру, номер кузова НОМЕР_2 ;

- висновком експерта № 469 від 29.05.2023 року в результаті проведення судово-медичної експертизи, згідно якого підтверджується наявність у потерпілого тілесних ушкоджень, які він міг отримати за будь-яких обставин, в тому числі і при обставинах дорожньо-транспортної пригоди;

- висновком експерта № 557/469 від 23.06.2023 року в результаті проведення судово-медичної експертизи, згідно якого підтверджується наявність у потерпілого тілесних ушкоджень, які він міг отримати за будь-яких обставин, в тому числі і при обставинах дорожньо-транспортної пригоди; отримані потерпілим тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень;

- висновком експерта інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи № СЕ-19/112-22/10032ІТ від 30.12.2022 року, згідно якого підтверджується механічні пошкодження та стан автомобіля «Nissan Navarra», без реєстраційного номеру, номер кузова НОМЕР_2 ;

- висновком експерта інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи № 1605/23-27 від 21.04.2023 року, згідно якого підтверджується невідповідність дій водія ОСОБА_5 під час керування автомобілем «Nissan Navarra», без реєстраційного номеру, номер кузова НОМЕР_2 вимогам п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д), 12.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого 03.12.2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода.

Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого доведена повністю і його діям органами досудового розслідування дана правильна юридична кваліфікація, зокрема дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, так як він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

При призначенні міри покарання обвинуваченому суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, вчинив необережний тяжкий злочин, одружений, має на утриманні малолітню дитину та свою матір, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, працює, є учасником бойових дій, нагороджений грамотою з нагоди відзначення Дня воєнної розвідки України та нагрудним знаком «За зразкову службу», згідно характеристики за місцем несення військової служби приймав безпосередню участь у бойових діях на першій лінії оборони, за місцем несення військової служби, роботи та проживання характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому - є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді Хмельницького районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Хмельницькій області від 20.09.2023 року виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе; ризик вчинення нового кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як низький.

Враховуючи наявність трьох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , в тому числі його виключно позитивні характеристики та прийняття безпосередньої участі у бойових діях на першій лінії оборони, його оцінку та висновки щодо вчиненого злочину, висновок досудової доповіді центру пробації, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ст.286 ч.2 КК України. Проте, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим обвинуваченого на підставі ст.75 КК України необхідно звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановленням йому іспитового строку, зобов`язавши його у відповідності до ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно до ст.77 КК України у зв`язку зі звільненням ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на максимальний строк, передбачений санкцією ст.286 ч.2 КК України.

По даному кримінальному провадженню потерпілим ОСОБА_7 до суду подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Моторне (транспортне) страхове бюро України, згідно якого останній просив суд стягнути з ОСОБА_5 на його користь матеріальну шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 244417 грн. та моральну шкоду завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 1500000 грн. До позовної заяви як докази заподіяної шкоди додано копії чеків та квитанцій, які підтверджують витрати на лікування ОСОБА_7 , тобто витрати матеріального характеру, на загальну суму 40250 гривень 05 копійок.

Під час судового розгляду справи потерпілий та його представник підтримали позов повністю.

Третя особаМоторне (Транспортне) страхове бюро України у судове засідання свого представника не направили, проте подали суду письмові пояснення.

Під час судового розгляду справи суду надано докази відшкодування шкоди обвинуваченим ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 168550 гривень, з яких вбачається, що матеріальна шкода відшкодована у розмірі 38550 гривень та моральна шкода - в розмірі 130000 гривень. Обвинувачений у судовому засіданні визнав позов з урахуванням сплачених ним сум (т.1 а.п.181-183, 200, 201, 202; т.2 а.п.132,133, 231).

Суд вважає за необхідне задовольнити позов цивільного позивача (потерпілого) частково.

Положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За правилами ч. 1, ч. 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як вбачається з доданих до позовної заяви копій чеків та квитанцій, які підтверджують витрати на лікування ОСОБА_7 , загальні витрати матеріального характеру здійснені потерпілим на загальну суму 40250 гривень 05 копійок. Тобто позов у частині стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню на вказану суму.

При визначенні розміру стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Статтями 16, 23, 1167 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.п.9, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з подальшими змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням потерпілого, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Крім цього шкода заподіяна здоров`ю потерпілого не може бути відновлена в повному обсязі, а тому душевні страждання позивача будуть тривати і надалі, що свідчить про їх тяжкість.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер і обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнав потерпілий, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках потерпілого, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Проаналізувавши встановлені обставини по даній справі, що стосуються наявності порушених нормальних життєвих зв`язків позивача та враховуючи непоправні негативні зміни у його житті, які пов`язані з наслідками ДТП, суд вважає доведеними обставини наявності душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього, а тому, на думку суду, заявлений до відшкодування розмір моральної шкоди відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості.

Під час постановлення вироку, суд враховує, що станом на 25.11.2024 року обвинувачений виплатив потерпілому, що підтверджується письмовими доказами, матеріальну шкоду у розмірі 38550 гривень та моральну шкоду в розмірі 130000 гривень. У зв`язку з наведеним суд задовольняє цивільний позов з урахуванням розміру добровільного відшкодування заподіяної шкоди обвинуваченим потерпілому, а тому з обвинуваченого необхідно стягнути: матеріальну шкоду в розмірі 1700 гривень 05 копійок (40250, 05 - 38550) та моральну шкоду в розмірі 1370000 гривень (1500000 - 130000).

З урахуванням вказаного, цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Що стосується стягнення страхового відшкодування.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон).

Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У відповідності до ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 по справі № 465/4287/15 зробила висновок про те, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом до страховика (або МТСБУ) із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону № 1961-IV, загалом не є обов`язком та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що потерпілим та його представником у продовж розгляду даної кримінальної справи не подано цивільного позову про стягнення страхового відшкодування, а тому суд не вирішує питання стягнення відповідного страхового відшкодування.

До набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_5 підстав для обрання запобіжного заходу немає, оскільки відповідних клопотань щодо застосування запобіжного заходу до суду не надійшло.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі необхідно стягнути з обвинуваченого у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі звільнити з випробуванням з встановленням йому іспитового строку на 3 (три) роки, зобов`язавши його у відповідності до ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 05 копійок та моральну шкоду в розмірі 1370000 (один мільйон триста сімдесят тисяч) гривень, а всього стягнути 1371700 (один мільйон триста сімдесят одна тисяча сімсот) гривень 05 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати по справі, пов`язані з витратами на проведення експертиз, в розмірі 3321 (три тисячі триста двадцять одну) гривню 68 копійок.

Речовий доказ по справі: автомобіль «Nissan Navarra», без реєстраційного номеру, номер кузова НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні в підприємстві ОСОБА_12 у с. Олександрівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, - повернути військовій частині НОМЕР_1 .

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Кропивницького апеляційного суду через Новомиргородський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Новомиргородського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_13