ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 953/ 9227 /24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/ 1317 /24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: обрання запобіжного заходу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме самої підозрюваної ОСОБА_7 , належним чином повідомленої про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та підозрюваної на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 25.10.2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого в ОВС 2-го відділення СВ УСБУ в Харківській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кіровське Курської обл., РФ, громадянка України, із вищою освітою, розлучена, має трьох малолітніх дітей (2022, 2019, 2013 р.н.), раніше не судимої, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3, ч. 4 ст. 358 КК України.

До ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор", строком до 03.12.2024 року, включно, без визначення застави.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_8 та підозрювана ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Захисник в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на неврахування судом першої інстанції того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та застосовується в разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти зазначеним в клопотанні ризикам. Захисник погоджується з висновком суду щодо недоведеності ризиків, передбачених п.п.2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України та вважає, що прокурором не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику, передбаченому п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Захисник просить врахувати, що її підзахисна завжди з`являлась на всі виклики до слідчого, надавала пояснення під час допиту в якості свідка і в якості підозрюваної, чим сприяла у встановленні дійсних обставин справи, вона раніше не судима, має постійне місце проживання, працює лікарем-терапевтом, розлучена, має трьох неповнолітніх дітей: 2013, 2019, 2022 року народження, але суд не зазначив, що сама менша дитина знаходиться на грудному вигодовуванні, про що підозрюваної надано довідку, в якій зазначено про наявність у дитини невротичних синдромів, через які лікар рекомендував продовжити грудне вигодовування. А тому, захисник вважає, що саме ця обставина має значення для обрання підозрюваній більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, захисник вважає, що жоден з перелічених доказів не доводить участь підозрюваної в попередній змові з іншими особами на скоєння кримінального правопорушення, яке слідчим кваліфіковано за ч.2 ст.28 - ч.1 ст.114-1, ч.ч.3,4 ст.358 КК України, в тому числі, і по епізоду підробки та складання акту МСЕК гр. ОСОБА_10 .

Вважає, що слідчим суддею не враховано, що іншим членам зазначеної МСЕК було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, 03.10.2024 року і підозрювана знала про це та мала можливість залишити місце свого проживання або змінити його, проте не зробила цього, оскільки не має таких намірів, а протилежні цій обставини, на переконання захисника, прокурором не доведені.

Враховуючи вищевикладене, захисник просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрювана у своїй апеляційній скарзі посилається на свою незгоду з прийнятим слідчим суддею рішенням, оскільки воно прийняте без урахування, наявних на час розгляду клопотання, обставин, а також при відсутності існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Просить врахувати, що вонараніше не судима, має постійне місце проживання, працює лікарем-терапевтом, розлучена, має трьох неповнолітніх дітей, останню народила 22.02.2022 року та протягом усього воєнного стану не покидала свою країну та не збирається покидати. Також вказала, що третя дитина знаходиться на грудному вигодовуванні, ніколи з нею не розлучалась і потребує її особистої присутності вночі, коли потребує найбільш грудного годування. В Слобідському МСЕК вона працює з 01.07.2024 року, відпрацювала два місяці, 03.10.2024 був обшук на місці праці, з того часу вона була свідком та нікуди не збиралась тікати, продовжувала працювати, з`являлась на виклики до слідчого та надавала пояснення під час допиту. В змові з іншими членами комісії не була і не може бути, тому що з 03.10.2024 вони всі були затримані під вартою, а також були вилучені всі медичні справи.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник підтримала свої апеляційні вимоги та вимоги підозрюваної та просила їх задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог, вважав рішення законним та обґрунтованим.

Підозрювана в судове засідання не з`явилась, була, відповідно до вимог, зазначених в ч.1 ст.135 КПК України, належним чином повідомленими про дату та час та місце розгляду справ.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю підозрюваної, оскількице відповідає вимогам ст.401 КПК України, так як апеляційна скарга захисника підозрюваної та самої підозрюваної не стосується погіршення становища підозрюваної.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги захисника та підозрюваної не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом Управління СБУ в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001560 від 30.11.2023,, в якому ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3, ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно відомостей досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в здійсненні умисних дій, направлених на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, за попередньою змовою групою осіб та підробці офіційного документу, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою його використання іншою особою, повторно за попередньою змовою групою осіб, а також використання завідомо підробленого документа.

24.10.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3, ч. 4 ст. 358 КК України..

24.10.2024 року до суду надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , в обґрунтування якого, слідчий посилався на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, яка підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також здійснення незаконного впливу на інших осіб по даному кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України, оскільки у підозрюваної відсутні патріотичні переконання, що, серед іншого, спонукало її вчинити дії, направлені на перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань в період воєнного стану.

Слідча вважала, що, враховуючи характер кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_7 , менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою, не здатен забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної, та просила, враховуючи викладені обставини, не застосовувати відносно підозрюваної заставу, посилаючись на підстави, передбачені п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , слідчий суддя суду першої інстанції вважав обґрунтованою підозру, повідомлену їй у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3, ч. 4 ст. 358 КК України та вважав, що надані стороною обвинувачення докази, свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_7 та наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризики, передбачені п.п.2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважав не доведеними стороною обвинувачення.

Оцінюючи наявні ризики, слідчий суддя виходив з того, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати розгляду кримінального провадження або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Враховуючи особу підозрюваної, а саме те, що вона раніше не судима, має постійне місце проживання, розлучена, працює лікарем- терапевтом міжрайонної Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ», має трьох дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає разом із батьками та дітьми за адресою: АДРЕСА_1 , а також з урахуванням наданих доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, введення на території України воєнного стану, слідчий суддя дійшов висновку про наявність суспільного інтересу, який полягає у необхідності захисту від найбільш небезпечних посягань на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність держави.

З урахуванням доведеного прокурором ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин: вагомість наявних доказів щодо обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_7 умисного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує їй в разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, слідчий суддя вважав, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, у зв`язку з чим, обрав підозрюваній запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 03.12.2024 року, включно, без визначення застави, з урахуванням того, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України, який є злочином в сфері злочинів проти основ національної безпеки України, вчинений в умовах воєнного стану, що на думку суду, на теперішній час, враховуючи стадію досудового розслідування, є підставою для застосування запобіжного заходу, без визначення застави.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав особи, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав особи, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передбачати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Свершов проти України» тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у здійсненні умисних дій, направлених на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, за попередньою змовою групою осіб та підробила офіційний документ, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою його використання іншою особою, повторно за попередньою змовою групою осіб, а також використання завідомо підробленого документа. Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами та вказує на те, що для запобігання ризику переховування від органів розслідування та суду, доведена необхідність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки характер вчинених підозрюваною дій, дає достатні підстави вважати, що вона може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Враховуючи тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання винуватою, не виключений ризик того, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. При цьому, колегія суддів бере до уваги, надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від суду, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого їй злочину, може вдатися до відповідних дій.

Характер висунутої ОСОБА_7 підозри, дає достатні підстави вважати, що вона може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, зокрема, є можливість підозрюваною вчинити дії, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України, беручи до уваги, що вона підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти основ національної безпеки і обороноздатності в період воєнного стану в України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Фактичні обставини справи, згідно пред`явленої ОСОБА_7 підозри, та вагомість наявних доказів про вчинення нею умисних дій, направлених на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, в особливий період, свідчать про її підвищену суспільну небезпеку, а тому, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства та окремих громадян.

Зазначені обставини і наявність вказаного ризику є виправданими та необхідними елементами, які визначають потребу в обранні щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді триманні під вартою без права внесення застави, відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що на цьому етапі досудового розслідування підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції по даній справі, колегія суддів приймає до уваги рішення Конституційного Суду України від 13 06 2019 року в тій його частині, де звернута увага на необхідність дотримання вимог п.1 ч.1 ст.178 КПК України щодо оцінки в сукупності всіх обставин, у тому числі вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав особи та практиці Європейського суду з прав особи, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.196 КПК України.

З висновками слідчого судді суду першої інстанції щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_7 такого запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою без визначення застави, погоджується і апеляційний суд.

Враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваної під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваної та обставин кримінального провадження.

За таких обставин доводи захисника підозрюваної про недоведеність ризиків, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Відомості апеляційної скарги сторони захисту з приводу врахування особистих якостей підозрюваної, наявності у неї неповнолітніх дітей, постійного місця реєстрації і проживання, були враховані судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення та самі по собі не мінімізують наявного ризику і не свідчать про незаконність рішення слідчого судді.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги захисника та підозрюваної.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 25.10.2024 року про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів у межах строку досудового розслідування, до 03 12 2024 року, включно, без визначення розміру застави, залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної та підозрюваної, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3