Провадження №1-в/127/369/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 матеріали клопотання адвоката ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_5 .

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомив, що зважаючи на те, що засуджена ОСОБА_5 вибула для відбування покарання, дане клопотання підлягає направленню до належного суду для подальшого розгляду.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував з приводу задоволення клопотання, зазначив, що засуджена вибула до ДУ «Збаразька ВК (№63)» для відбування покарання, тому розгляд даного клопотання даним судом є неможливим.

Дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників розгляду клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28.02.2023 ОСОБА_5 визнано винною у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25.05.2023, вирок суду був змінений в частині призначення покарання та визнано ОСОБА_5 винною у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України та призначено покарання у виді двох років позбавлення волі.

Засуджена ОСОБА_5 була направлена 27.09.2024 для відбування покарання до ДУ «Збаразька виправна колонія (№63)».

Стаття 152 КВК України визначає, що підставами звільнення від відбування покарання є хвороба засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

За змістом цієї норми закону звільнення від покарання за хворобою застосовується у випадках, коли досягнення мети покарання стає нереальним через хворобу особи, яка вчинила злочин. Відбування покарання такими особами є недоцільним через неможливість їх виправлення в умовах відбування покарання і застосування заходів виправно-трудового впливу.

До тяжких можна віднести хвороби, включені до переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 12 до «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України 15.08.2014 за №1348/5/572.

Виявлення таких осіб покладається на лікарсько-консультативні комісії закладів охорони здоров`я ДКВС. Захворювання на тяжку хворобу є підставою для звільнення особи від покарання або від подальшого його відбування лише у випадку, якщо ця хвороба перешкоджає відбуванню покарання, тобто коли подальше відбування покарання загрожує її життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» №8 від 28.09.1973, звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань. Факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Перелік таких хвороб встановлений спільним наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 №1348/5/572, додаток 12.

Проте, у даному випадку не встановлено фактів наявності у засудженої ОСОБА_5 саме такої хвороби, яка зазначена у вище згаданому Переліку захворювань, і яка б перешкоджала відбуванню покарання.

Крім того, розгляд даного клопотання є передчасним, оскільки засуджена ОСОБА_5 на час його подачі не перебувала під вартою, а лише була затримана згодом на виконання вироку суду, тому вирішувати питання про можливе відбування нею покарання в місцях позбавлення волі є доцільним, після проведення всіх необхідних обстежень.

Таким чином, слід відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_5 , зважаючи на відсутність законних підстав для його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 372, 395, 537, 539 КПК України, ст. 84 КК України, ст. 152 КВК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені клопотання адвоката ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який знаходиться під вартою в той же строк, з дня отримання копії ухвали.

Копію ухвали вручити засудженій та прокурору.

Суддя: