ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1472/24
Провадження №1-кп/477/379/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження за №0000230 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Озерне, Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, освіта середня, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора- ОСОБА_4

обвинуваченого- ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

12 квітня 2024 року о 18 годині 50 хвилин обвинувачений ОСОБА_3 в порушення п.2.9 «а» Правил Дорожнього руху України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не маючи права на управління, керував транспортним засобом «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 , по сухій асфальтованій частині автодороги Н-11 «Дніпро -Миколаїв» в районі населеного пункту Михайло-Ларине, Миколаївського району Миколаївської області, в порушення вимог п.п. 1.3.,1.5,2.3б; 12.3 Правил дорожнього руху України, в районі 282 кілометра зазначеної автодороги, був неуважним та недбало поставився до вимог забезпечення безпеки дорожнього руху, не слідкував за дорожньою обстановкою та її змінами, не вжив заходів до зменшення швидкості або зупинки транспортного засобу при виявленні перешкоди у русі, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка перетинала проїзджу частину автодороги поза межами пішохідного переходу зліва направо в напрямку руху автомобіля, керованого обвинуваченим.

В результаті ДТП потерпіла ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді фрагментарного закритого перелому лівої плечової кістки зі зміщенням уламків, рваної рани середньої третини правого стегна, які ускладнились травматичним шоком 2-го ступеня, компресійною ішемічною нейропатією променевого нерву зліва, з грубим порушенням функції верхньої кінцівки, саден тулуба та обох нижніх кінцівок, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Дії обвинуваченого кваліфіковано як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому тяжке та середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Відшкодування матеріальних збитків обвинуваченим в ході досудового розслідування не здійснювалося.

Потерпілою ОСОБА_5 в ході підготовчого судового засідання заявлено цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування матеріального збитку, пов`язаного з витратами на лікування у сумі 80375 грн.75 коп. та моральної шкоди на суму 100000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 в ході судового розгляду винуватим себе у скоєнні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та пояснив що дійсно, будучи у нетверезому стані 12.04.2024 року близько 18 години він управляв транспортним засобом ВАЗ 2107, не маючи права управляння, їхав у напрямку с. Михайло- Ларине Миколаївського району Миколаївської області, не справився з управлінням та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка разом з чоловіком переганяла корів через дорогу та знаходилася на правому узбіччі автомобільної дороги по ходу його руху. Після здійснення наїзду, він зупинився, побачив травмовану потерпілу та спробував викликати поліцію, однак його затримали . Фізичної та матеріальної можливості надати фінансову допомогу потерпілій він не мав, так як перебував на цілодобовому домашньому арешті. Заявлений позов потерпілої визнав у частині відшкодування матеріального збитку спричиненого здоров`ю, а саме витрати на лікування. Розмір моральної шкоди не визнав у зв`язку з відсутністю фінансових можливостей її відшкодування. У вчиненому щиро розкаюється, свою вину повністю визнає та усвідомив, обставини вчинення кримінального правопорушення, вказані в обвинувальному акті повністю підтверджує, просив суд суворо не карати та призначити мінімальне покарання.

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що 12.04.2024 року вона разом з чоловіком переганяла череду корів біля АДРЕСА_2 . Зупинили рух транспортних засобів зліва, перегнали череду направо. Перебуваючи на краю правої сторони дороги, вона відчула удар, впала та втратила свідомість. Результатом ДТП стало отримання нею тяжких тілесних ушкоджень у вигляді переломів, тривале перебування на лікуванні та необхідність багатьох хірургічних втручань, з постановкою пластин. Підтримала раніше заявлений нею цивільний позов про відшкодування матеріаль6ного збитку, спричиненого результатами ДТП, а саме, відшкодування витрат на лікування у сумі 80375 грн.75 коп. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн., так як обвинуваченим було спричинено тяжку шкоду її здоров`ю, вона вимушена була лікуватися протягом тривалого часу та до сьогоднішнього дня, терпить біль як фізичного так і психологічного характеру, у результаті чого порушено її звичний й спосіб життя, та життя її сім`ї.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та потерпілої та вивчення доказів, які характеризують особу обвинуваченого.

Так суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 1 ст.286-1КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, кваліфіковані правильно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У ході кримінального провадження суд вважає за можливим визнати у відповідності до ст. 66 КК України - повне визнання своєї вини, щире каяття обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння у розслідуванні злочину, що є обставинами які пом`якшують покарання за скоєне.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Отже, судом встановлено, цілий ряд обставини, які пом`якшують покарання за скоєне, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та жодної обставини, яка обтяжує покарання (оскільки перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння є кваліфікуючою ознакою ст. 286-1 КК України, а не обтяжуючою). Зважаючи на позицію потерпілої, яка підтримала прокурора та просила про призначення обвинуваченому покарання пов`язаного з реальним відбуванням покарання за скоєне, що не може безпідставно ігноруватися судом, вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.286-1 КК України, без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом так як інформації наданої стороною обвинувачення, таке право обвинувачений не отримував та ніколи не звертався до відповідних сервісних центрів за його отриманням.

Заявлений по справі цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування матеріального збитку у виді витрат на лікування, на підставі ст. 1166 Цивільного кодексу України підлягає задоволенню у повному обсязі на суму 80375 грн.75 коп.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то на підставі ст.1167 Цивільного Кодексу України, суд, зваживши усі обставини справи, ступінь винуватості ОСОБА_3 його матеріальний стан, суд вважає можливою та достатньою компенсацією моральних страждань для потерпілої ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди, спричиненої ДТП у розмірі 70 000 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжні заходи обвинуваченому не обиралися.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати у кримінальному провадженні слід стягнути з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349,369,373,374,376, 392-395 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України і призначити покарання у виді двох років позбавлення волі.

Строк виконання покарання засудженому ОСОБА_3 обраховувати з моменту його затримання на виконання вироку суду.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного Миколаївської області від 15 квітня 2024 року на вилучений транспортний засіб марки «ВАЗ 2107» державний номерний знак НОМЕР_1 - скасувати.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , та який знаходиться на зберіганні на майданчику зберігання транспортних засобів, за адресою: АДРЕСА_3 , повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у відшкодування витрат на лікування - 80375 грн. 75 коп., морального збитку - 70 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави Україна процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз, у розмірі 9087 грн, 13 коп.

У відбуте покарання засудженому ОСОБА_3 зарахувати строк його перебування під вартою, відповідно до протоколу затриманя від 13.04.2024 року у період з 13 квітня 2024 року з 00 годин 33 хвилини до 15 квітня 2024 року включно.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та потерпілому.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною другою ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1