Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3115/24
Провадження № 1-кп/332/391/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

секретаря: ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіля, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не одружений, є головним сержантом 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 16 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший сержант», є особою без місця реєстрації, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , проходячи військову службу за мобілізацією, перебуваючи з 02.03.2022 на посаді головного сержанта 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 16 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший сержант», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від проходження військової служби, 23.06.2022 не з`явився до місця служби, з метою ухилитися від військової служби - місце дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 (інформація обмежена для запобігання несанкціонованому поширенню інформації про переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчиненому в умовах воєнного або надзвичайного стану), свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 16.04.2024.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному висновку. Зазначив, що він, будучи військовослужбовцем на посаді головного сержанта 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_2 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , проходив службу біля населеного пункту АДРЕСА_2 з 02.03.2022. Наприкінці травня 2022 року, через погіршення стану здоров`я, був направлений до військового шпиталю, де проходив лікування, після чого був направлений до м. Запоріжжя для проходження ВЛК. Отримав висновок, що придатний для несення служби, однак 23.06.2022 не повернувся до місця несення служби через стан здоров`я, який не покращився після лікування, мав низький психоемоційний стан та через сімейні обставини (смерть батьків). Щиро кається у скоєному.

З урахуванням повного визнання вини обвинуваченим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення та кваліфікує дії останнього зач. 4 ст. 408 КК України - дезертирство, тобто нез`явлення до місця служби з лікувального закладу з метою ухилитися від військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином;

- дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, згідно службової характеристики ОСОБА_6 зарекомендував себе позитивно, згідно довідки військово-лікарської комісії від 18.06.2022 придатний до військової служби, проте має діагноз: дисциркулярна енцефалопатія І ст. змішаного генезу з дрібно-вогневищою сиптоматикою, сечокам`яна хвороба, каміння обох нирок, хронічний калькульозний пієлонефрит, доброякісна гіперплазія передміхурової залози, міопія середнього ступеня обох очей, ангіопатія судин сітківки;

- обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин (смерть батьків, стан здоров`я);

- обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 69 КК України, на підставі та умовах, визначених у цій статті суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 є особою раніше не судимою, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному злочині, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має ряд хронічних хвороб.

Зазначені обставини, на переконання суду, пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а тому у відповідності до положень ст. 69 КК України вони дають суду законні підстави для можливості призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 408 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.

Суд відзначає, що редакція ст. 69 КК України, станом на день постановлення даного рішення суду, виключає можливість її застосування, при призначенні покарання за ст. 408 КК України. Проте даний злочин ОСОБА_6 вчинено 23.06.2022, до внесення відповідних змін до ст. 69 КК України в січні 2023 року. Тому, з огляду на положення ст. 5 КК України, призначення обвинуваченому покарання у цій справі із застосуванням ст. 69 КК України узгоджується з нормами кримінального закону.

Таке покарання, на переконання суду, за своїм розміром буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових кримінальних правопорушень, справедливим та таким, що не суперечить ст. 65 КК України.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування та речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України та призначити покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 4 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту фактичного затримання - з 17.04.2024.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити до набрання вироком чинності.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1