Номер провадження:1-кс/521/3566/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суду м. Одеси у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю слідчого ОСОБА_4 ,

за участю підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м. Одеси клопотання слідчого СВ ВП №3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Малиновської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000809 від 06.11.2024 року, про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, одруженого, громадянина України, з середньою освітою, офіційно працевлаштованого водієм в ДП «Одеський порт», зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2, ч. 1 ст. 114 -1 КК України, слідчий суддя

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси перебуває клопотання у кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000809 від 06.11.2024 року, про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2, ч. 1 ст. 114 -1 КК України.

З клопотання вбачається наступне.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану продовжено на 30 діб Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022, який 15.03.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2119-ІХ. Строк дії воєнного стану продовжено на 30 діб Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022, який 21.04.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні». Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022, який 22.05.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2263-ХІ. Також, строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 , який 15.08.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № № 2500-IX. Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України №757/2022 від 16.11.2022, який 18.11.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2738-ІХ. Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України №58/2022 від 06.02.2023, який 07.02.2023 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2915-ІХ. Законом затверджено Указ Президента України від 1 травня 2023 року №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб (тобто до 18 серпня 2023 року). Законом №3275-ІХ затверджено Указ Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб. Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України від 26.07.2023 № 451/2023, затверджений Законом України № 3275-ІХ від 27.07.2023. В подальшому строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України від 06.11.2023 № 734/2023, затверджений Законом України № 3429-ІХ від 08.11.2023, яким строк дії воєнного стану в України продовжується з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року до 14 лютого 2024 року. Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України №49/2024 від 05.02.2024, який 06.02.2024 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3564-IX, тобто з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року до 13 травня 2024 року. Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України №271/2024 від 06.05.2024, який 08.05.2024 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3684-IX, тобто з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року до 11 серпня 2024 року. Строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України №469/2024 від 23.07.2024, який 23.07.2024 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3891-IX, тобто з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року до 10 листопада 2024 року.

Так, відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 33 Конституції України, тобто право кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, 24.02.2022 року Указом Президента України №69/2022 оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Поряд з цим, згідно ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Постановою Кабінету міністрів України від 03 грудня 2009 р. № 1317 затверджено «Положення про Медико-соціальну експертизу», яким визначено:

Розділ 1 Загальні положення

п.3. Медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності

п.4. Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Центр (бюро) очолює головний лікар, який призначається Міністром охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, керівником управління охорони здоров`я обласної (міської) держадміністрації.

Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні міські); міські, міжрайонні, районні.

Утворення, реорганізація та ліквідація Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ, Кримської республіканської, обласних, центральних міських, міських, міжрайонних, районних медико-соціальних експертних комісій та призначення і звільнення їх керівників визначається Положенням про Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ та Положенням про Кримський республіканський, обласний, Київський та Севастопольський міський центр (бюро) медико-соціальної експертизи, які затверджуються МОЗ.

п.5. Комісії у своїй роботі керуються Конституцією і законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами відповідних державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини у зазначеній сфері, та цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань медико-соціальної експертизи.

Розділ 2. Організація і склад медико-соціальних експертних комісій

п.1 Залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються такі комісії:

1) загального профілю;

2) спеціалізованого профілю.

Комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Міноборони, закладів охорони здоров`я МВС, Пенсійного фонду України, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники органів державної служби зайнятості та у разі потреби - працівники науково-педагогічної та соціальної сфери.

До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.

Розділ 3. Обов`язки та права комісій

п.11. Міські, міжрайонні, районні комісії визначають:

-ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків;

-потребу осіб з інвалідністю у забезпеченні їх технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань, а також з урахуванням соціальних критеріїв;

-потребу осіб з інвалідністю, потерпілих від нещасного випадку на виробництві, із стійкою втратою працездатності у медичній та соціальній допомозі, в тому числі у додатковому харчуванні, ліках, спеціальному медичному, постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування;

-ступінь стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування;

-причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений комісією у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого;

медичні показання на право одержання особами з інвалідністю автомобіля і протипоказання до керування ним.

Розділ 3. Огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності

п.15. Комісії проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування, у тому числі за місцем їх проживання або місцем перебування у закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після пред`явлення паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу.

п.17. Медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

п.18. Відповідальність за якість медичного обстеження, своєчасність та обґрунтованість направлення громадян на медико-соціальну експертизу покладається на керівника лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я.

Голова комісії або керівник закладу охорони здоров`я у разі виявлення фактів зловживання службовим становищем, службового підроблення або службової недбалості під час направлення хворих лікарсько-консультативними комісіями на огляд до комісій для встановлення інвалідності інформують у триденний строк про це правоохоронні органи.

Таким чином, голова та члени медико-соціальних експертних комісій в м. Одесі та Одеської області, відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

Так, на початку квітня 2024 роцу, більш точного часу під час проведення досудового розслідування не встановлено, однак не раніше листопада 2023 року, ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_8 і невстановленою в ході досудового розслідування особою, біля КНП «Консультативно-діагностичний центр №20» за адресою: м. Одеса, вул. Левітана, 62 та повідомив про можливість впливу на прийняття рішення посадовими особами КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» за неправомірну вигоду, щодо встановлення та продовження відповідних груп інвалідності військово-зобов`язаним особам придатним до проходження військової служби у Збройних Силах України з метою подальшого уникнення особами мобілізації.

ОСОБА_7 будучи знайомим з ОСОБА_5 та його дружиною ОСОБА_9 , працевлаштованою в КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» на посадах провідного бухгалтера та офісного працівника, діючи з корисливих мотивів запевнив ОСОБА_8 та невстановлену в ході досудового розслідування особу про наявність міцних зв`язків в КУ «ООЦМСЕ» та обіцяв вплинути, шляхом надання неправомірної вигоди, на прийняття рішення членами медико-соціальних експертних комісій, щодо встановлення та продовження відповідних груп інвалідності військово-зобов`язаним особам придатним до проходження військової служби у Збройних Силах України з метою подальшого уникнення особами мобілізації. В свою чергу ОСОБА_8 , повинен був забезпечити оформлення направлення на МСЕК за формою №088/о

В подальшому, ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел направлений на одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення посадовими особами КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» щодо встановлення та продовження відповідних груп інвалідності військово-зобов`язаним особам придатним до проходження військової служби у Збройних Силах України з метою подальшого уникнення особами мобілізації, діючи з корисливих мотивів, в невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, але не пізніше листопада 2023 року, вступив в злочинну змову з ОСОБА_5 та його дружиною ОСОБА_9 , працевлаштованою в КУ «ООЦМСЕ», обумовивши при цьому суму неправомірної вигоди для членів комісій МСЕК у розмірі 800 доларів США, для прийняття останніми рішення щодо встановлення відповідних груп інвалідності.

Так, відповідно до заздалегідь обумовленого злочинного плану кожному з учасників, злочинної групи відводились наступні ролі у скоєнні кримінального правопорушення:

- роль невстановленої в ході досудового розслідування, полягала в підшукуванні осіб придатних до проходження військової служби у Збройних Силах України, які бажають уникнути мобілізації та в цілому проходження служби у Збройних Силах України, отримання від них грошових коштів та здійснення розподілу коштів між всіма учасниками злочинного плану.

- роль ОСОБА_7 , полягала в отриманні від ОСОБА_8 підготовленого пакету документів з направленням на МСЕК за формою 088/о на осіб, грошових коштів у розмірі 800 доларів США та передача вказаних документів і грошових коштів ОСОБА_5 , здійсненні комунікації з останнім та ОСОБА_8 у випадку виникнення проблемних питань пов`язаних з медичною документацією, узгодженні дати та часу прибуття осіб на комісію.

- роль ОСОБА_5 , полягала в отриманні від ОСОБА_7 грошових коштів та медичної документації та направлення на МСЕК за формою 088/о з подальшою передачею їх своїй дружині ОСОБА_9 та узгодженні дати та часу з ОСОБА_7 прибуття осіб на МСЕК.

- роль ОСОБА_9 полягала в отриманні від свого чоловіка ОСОБА_5 , грошових коштів та медичної документації та направлення на МСЕК за формою 088/о, реєстрації медичної документації, розподілу грошових коштів у сумі 800 доларів США між членами комісії МСЕК за для прийняття останніми рішення щодо встановлення відповідних груп інвалідності за грошову винагороду. Згідно з посадовими інструкціями ОСОБА_9 не мала доступу до медичних документів, в тому числі направлень на МСЕК за формою 088/о.

У подальшому, у невстановлений під час проведення досудового розслідування час та місці, але не пізніше 01.12.2023 року, невстановлена особа, передав ОСОБА_8 медичну документацію на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з попередньо встановленим діагнозом «Гіпертонічна хвороба ІІ ст. Кризовий перебіг» та грошові кошти у сумі 900 доларів США з яких 100 доларів США були призначені для ОСОБА_8 , як грошова винагорода за сприяння в оформленні направлення на МСЕК за формою 088/о.

В подальшому, після 29.12.2023, більш точний час встановити під час досудового розслідування не вдалось можливим, але не пізніше 03.01.2024, ОСОБА_8 , передав медичну документацію разом з заповненою формою 088/о на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та грошовими коштами у сумі 800 доларів США , ОСОБА_7

ОСОБА_7 в свою чергу, продовжуючи свій злочинний умисел направлений на одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення посадовими особами КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» області щодо встановлення та продовження відповідних груп інвалідності військово-зобов`язаним особам придатним до проходження військової служби у Збройних Силах України з метою подальшого уникнення особами мобілізації, діючи умисно, з корисливих мотивів заздалегідь визначеній ролі та плану, передав вказану медичну документацію разом з заповненою формою 088/о на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та грошовими коштами у сумі 800 доларів США ОСОБА_5 , який в свою чергу передав їх своїй дружині ОСОБА_9 .

Продовжуючи, реалізацію спільного злочинного умислу ОСОБА_9 , отримавши від свого чоловіка ОСОБА_5 , медичну документацію разом з заповненою формою 088/о на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та грошові кошти у сумі 800 доларів США, зареєструвала 03.01.2024 року направлення на МСЕК за формою 088/о на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та передала грошові кошти у сумі 800 доларів США членам та голові комісії обласного МСЕК №2 до якої входили: голова МСЕК ОСОБА_11 та члени комісії ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які в свою чергу того ж дня склали акт огляду МСЕК №134 від 03.01.2024 та винесли рішення про продовження ІІ-ї групи інвалідності ОСОБА_10 на два роки.

Таким чином, ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 своїми діями вчинили вплив на прийняття рішення посадовими особами КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» про продовження ІІ-ї групи інвалідності ОСОБА_10 на два роки.

Крім цього, у невстановлений під час проведення досудового розслідування час та місці, але не пізніше 27.02.2024 року, невстановлена особа, передав ОСОБА_8 медичну документацію на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з попередньо встановленим діагнозом «Дисциркуляторна енцефалопатія 2 ст., декомпенсація, кризового перебіг, гіпертензійно-лікворний синдром середнього ступеня вираженості, часті кризові стани важкого ступеня. Наслідки ТІА 12.03.18г., 16.11.21р. Гіпертонічна хвороба 2-3 ст., 3 ст.,ризик 3. Церебральний атеросклероз. Хронічна церебральна венозна дисфункція. Гіпертензивне серце. СН 1. Розповсюджений остеохондроз хребта. Спондилоартроз. Хронічний правобічний радикуліт S1, стійкий больовий синдром, рефлекторно-тонічні порушення, порушення функції статики i динаміки хребта. ОД. Змішаний астигматизм високого ступеня. ОС. Змішаний астигматизм слабкому ступені. Ангіопатія судин сітківки 1-2 ст. МКЛ. Хронічний пієлонефрит. Хронічний простатит» та грошові кошти у сумі 900 доларів США з яких 100 доларів США були призначені для ОСОБА_8 , як грошова винагорода за сприяння в оформленні направлення на МСЕК за формою 088/о.

В подальшому, після 01.03.2023, більш точний час встановити під час досудового розслідування не вдалось можливим, але не пізніше 03.01.2024, ОСОБА_8 , передав медичну документацію разом з заповненою формою 088/о на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та грошовими коштами у сумі 800 доларів США , ОСОБА_7

ОСОБА_7 в свою чергу, продовжуючи свій злочинний умисел направлений на одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення посадовими особами КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» щодо встановлення та продовження відповідних груп інвалідності військово-зобов`язаним особам придатним до проходження військової служби у Збройних Силах України з метою подальшого уникнення особами мобілізації, діючи умисно, з корисливих мотивів заздалегідь визначеній ролі та плану, передав вказану медичну документацію разом з заповненою формою 088/о на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та грошовими коштами у сумі 800 доларів США ОСОБА_5 , який в свою чергу передав їх своїй дружині ОСОБА_9 .

Продовжуючи, реалізацію спільного злочинного умислу ОСОБА_9 , отримавши від свого чоловіка ОСОБА_5 , медичну документацію разом з заповненою формою 088/о на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та грошові кошти у сумі 800 доларів США, зареєструвала 12.03.2024 року направлення на МСЕК за формою 088/о на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та передала грошові кошти у сумі 800 доларів США членам та голові комісії Київській міжрайонній МСЕК до якої входили: голова МСЕК ОСОБА_15 та члени комісії ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які в свою чергу того ж дня склали акт огляду МСЕК №677 від 12.03.2024 та винесли рішення про продовження ІІІ-ї групи інвалідності ОСОБА_14 на один рік.

Таким чином, ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 своїми діями вчинили вплив на прийняття рішення посадовими особами КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» про продовження ІІІ-ї групи інвалідності ОСОБА_14 на один рік.

Крім цього, у невстановлений під час проведення досудового розслідування час та місці, але не пізніше 13.06.2024 року, невстановлена особа, передав ОСОБА_8 медичну документацію на ім`я ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з попередньо встановленим діагнозом «Двобічний коксартроз зправа ІІІ ст. зліва ІІ ст. Асептичний некроз голівки стегнової кістки зправа. Комбінована контрактура правого кулькового суглобу» та грошові кошти у сумі 900 доларів США з яких 100 доларів США були призначені для ОСОБА_8 , як грошова винагорода за сприяння в оформленні направлення на МСЕК за формою 088/о.

В подальшому, після 22.06.2024, більш точний час встановити під час досудового розслідування не вдалось можливим, але не пізніше 10.09.2024, ОСОБА_8 , передав медичну документацію разом з заповненою формою 088/о на ім`я ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та грошовими коштами у сумі 800 доларів США , ОСОБА_7

ОСОБА_7 в свою чергу, продовжуючи свій злочинний умисел направлений на одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення посадовими особами КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» щодо встановлення та продовження відповідних груп інвалідності військово-зобов`язаним особам придатним до проходження військової служби у Збройних Силах України з метою подальшого уникнення особами мобілізації, діючи умисно, з корисливих мотивів заздалегідь визначеній ролі та плану, передав вказану медичну документацію разом з заповненою формою 088/о на ім`я ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та грошовими коштами у сумі 800 доларів США ОСОБА_5 , який в свою чергу передав їх своїй дружині ОСОБА_9 .

Продовжуючи, реалізацію спільного злочинного умислу ОСОБА_9 , отримавши від свого чоловіка ОСОБА_5 , медичну документацію разом з заповненою формою 088/о на ім`я ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та грошові кошти у сумі 800 доларів США, зареєструвала 10.09.2024 року направлення на МСЕК за формою 088/о на ім`я ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та передала грошові кошти у сумі 800 доларів США членам та голові комісії Центральної міжрайонній МСЕК до якої входили: голова МСЕК ОСОБА_19 та члени комісії ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які в свою чергу того ж дня склали акт огляду МСЕК №1624 від 10.09.2024 та винесли рішення про встановлення ІІІ-ї групи інвалідності ОСОБА_18 на один рік.

Таким чином, ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 своїми діями вчинили вплив на прийняття рішення посадовими особами КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» про встановлення ІІІ-ї групи інвалідності ОСОБА_18 на один рік.

Крім цього, у невстановлений під час проведення досудового розслідування час та місці, але не пізніше 26.07.2024 року, невстановлена особа, передав ОСОБА_8 медичну документацію на ім`я ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з попередньо встановленим діагнозом «Посттравматична та дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. (ЧМТ, забій головного мозку, перелом потиличної кістки, субдуральна гематома - 2016р), з мікроознаками органічного враження ЦНС, лівобічною пірамідною недостатністю, стійким гіпертензіоно-лікворним синдромом з частими лікворо-динамічними церебральними кризами (середньо-тяжкий, тяжкий перебіг), вираженим вестибуло-тактичним та цефалгічним синдромами, судомний синдром з генералізованними судомними нападами, порушення когнітивних функцій (MMSE Органічний емоційно-лабільний розлад» та грошові кошти у сумі 900 доларів США з яких 100 доларів США були призначені для ОСОБА_8 , як грошова винагорода за сприяння в оформленні направлення на МСЕК за формою 088/о.

В подальшому, після 26.07.2024, більш точний час встановити під час досудового розслідування не вдалось можливим, але не пізніше 09.09.2024, ОСОБА_8 , передав медичну документацію разом з заповненою формою 088/о на ім`я ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та грошовими коштами у сумі 800 доларів США , ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 в свою чергу, продовжуючи свій злочинний умисел направлений на одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення посадовими особами КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» щодо встановлення та продовження відповідних груп інвалідності військово-зобов`язаним особам придатним до проходження військової служби у Збройних Силах України з метою подальшого уникнення особами мобілізації, діючи умисно, з корисливих мотивів заздалегідь визначеній ролі та плану, передав вказану медичну документацію разом з заповненою формою 088/о на ім`я ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та грошовими коштами у сумі 800 доларів США ОСОБА_5 , який в свою чергу передав їх своїй дружині ОСОБА_9 .

Продовжуючи, реалізацію спільного злочинного умислу ОСОБА_9 , отримавши від свого чоловіка ОСОБА_5 , медичну документацію разом з заповненою формою 088/о на ім`я ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та грошові кошти у сумі 800 доларів США, зареєструвала 09.09.2024 року направлення на МСЕК за формою 088/о на ім`я ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та передала грошові кошти у сумі 800 доларів США членам та голові комісії Центральної міжрайонній МСЕК до якої входили: голова МСЕК ОСОБА_15 та члени комісії ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які в свою чергу склали акт огляду МСЕК №1842 від 16.03.2024 та винесли рішення про встановлення ІІІ-ї групи інвалідності ОСОБА_22 на один рік.

Таким чином, ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 своїми діями вчинили вплив на прийняття рішення посадовими особами КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» про встановлення ІІІ-ї групи інвалідності ОСОБА_22 на один рік.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

11.11.2024 року відповідно до п.6 ч.1 ст.615 КПК України, ОСОБА_5 затримано.

11.11.2024 року слідчим СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України.

13.11.2024 року ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

Крім того, відповідно до положень абз. 3, 10, 11 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (у редакції від 16.06.2022), не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:

визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії);

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 7, абз. 1 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України; військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями; від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом; виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі територіальні центри комплектування та соціальної підтримки); громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Також, відповідно до імперативних положень ч. 7 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, медико-соціальні експертні комісії зобов`язані в семиденний строк повідомити відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яких визнано особами з інвалідністю, та про зміну групи інвалідності (про військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, про військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України Службу зовнішньої розвідки України).

Крім того, відповідно до абз. 1, 2 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, на військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації; призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Також, відповідно до положень ч. 1 ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, керівники, інші посадові особи органів виконавчої влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ, організацій та закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності та громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, допризовної підготовки, приписки до призовних дільниць, призову на строкову військову службу, проходження служби у військовому резерві, проходження зборів, мобілізаційної підготовки та мобілізаційної готовності, призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, прибуття за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Статтею 65 Конституції України передбачено, що громадяни відбувають військову службу відповідно до закону, а відповідно до статей 1, 15 та 22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, придатними для цього за станом здоров`я громадянами України чоловічої статі, яким під час особливого періоду до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старшими особами, які не досягай 60-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу.

Окрім цього, Указом Президента України від 24.02.2022 №°69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. п. ,1 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, оголошено проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

У зв`язку з цим, на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам громадянам України, віком від 18 до 60 років, я також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №°3543-XII.

Таким чином, офіційні документи, що підтверджують інвалідність, можуть надавати громадянам України призовного віку, зокрема, право на перетин державного кордону, а також звільняти від обов`язку проходити військову службу в Збройних силах України та інших військових формуваннях в особливий період.

Разом з цим, відповідно до викладених вище положень законодавства України забезпечення мобілізаційної готовності є невід`ємною частиною законної діяльності Збройних сил України та інших військових формувань, а отримання громадянами України призовного віку статусу інваліда всупереч встановленому законодавством порядку, які підлягають або можуть підлягати призову за мобілізацією, перешкоджає законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань у частині їх обов`язку з підтримання належної мобілізаційної готовності.

Так, на початку квітня 2024 року, більш точного часу під час проведення досудового розслідування не встановлено, однак не раніше листопада 2023 року, ОСОБА_7 , діючи у групі із ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та невстановленою в ході досудового розслідування особою вступили в злочинну змову направлену на вчинення кримінально-протиправного діяння направленого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, розробили єдиний злочинний план, який полягав у звільненні осіб призовного віку від обов`язку проходити військової служби в Збройних силах України та інших військових формуваннях в особливий період, шляхом оформлення відповідних груп інвалідності поза межами законного порядку, із забезпеченням чіткої комунікації задля здійснення безперешкодного створення фіктивних документів необхідних для отриманням відповідного направлення на МСЕК форми № 088/о з гарантією подальшого підтвердження інвалідності.

З метою реалізації злочинного умислу ОСОБА_7 залучив ОСОБА_8 , який в свою чергу повинен був забезпечити підготовлення пакету документів з направленням на МСЕК за формою 088/о на ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який являвся діючим військовослужбовцем (матросом) В/ч НОМЕР_1 .

Так, відповідно до заздалегідь обумовленого злочинного плану кожному з учасників, злочинної групи відводились наступні ролі у скоєнні кримінального правопорушення:

- роль невстановленої в ході досудового розслідування, полягала в підшукуванні осіб придатних до проходження військової служби у Збройних Силах України, які бажають уникнути мобілізації та в цілому проходження служби у Збройних Силах України, або військовослужбовців, які бажають бути списаними з свійської служби за станом здоров`я, отримання від них грошових коштів та здійснення розподілу коштів між всіма учасниками злочинного плану.

- роль ОСОБА_7 , полягала в отриманні від ОСОБА_8 підготовленого пакету документів з направленням на МСЕК за формою №088/о на осіб, грошових коштів у розмірі 800 доларів США та передача вказаних документів і грошових коштів ОСОБА_5 , здійсненні комунікації з останнім та ОСОБА_8 у випадку виникнення проблемних питань пов`язаних з медичною документацією, узгодженні дати та часу прибуття осіб на комісію.

- роль ОСОБА_5 , полягала в отриманні від ОСОБА_7 грошових коштів та медичної документації та направлення на МСЕК за формою №088/о з подальшою передачею їх своїй дружині ОСОБА_9 та узгодженні дати та часу з ОСОБА_7 прибуття осіб на МСЕК.

- роль ОСОБА_9 полягала в отриманні від свого чоловіка ОСОБА_5 , грошових коштів та медичної документації та направлення на МСЕК за формою №088/о, реєстрації медичної документації, розподілу грошових коштів у сумі 800 доларів США між членами комісії МСЕК за для прийняття останніми рішення щодо встановлення відповідних груп інвалідності за грошову винагороду. Згідно з посадовими інструкціями ОСОБА_9 не мала доступу до медочних документів, в тому числі направлень на МСЕК за формою 088/о.

У подальшому, у невстановлений під час проведення досудового розслідування час та місці, але не пізніше 20.08.2024 року, невстановлена особа, передав ОСОБА_8 медичну документацію на ім`я ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з попередньо встановленим діагнозом «Хронічна судинномозкова недостатність І-ІІІст., змішаного ґенезу у вигляді розсіяної вогнищевої симптоматики, вести було-тактичного, це ребро-астенічний синдром, з незначним порушенням функцій ЦНС» та грошові кошти у сумі 900 доларів США з яких 100 доларів США були призначені для ОСОБА_8 , як грошова винагорода за сприяння в оформленні направлення на МСЕК за формою №088/о.

В подальшому, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу направленого на перешкоджання законній діяльності Збройних сил України та збройних формувань шляхом встановлення відповідної групи інвалідності військовослужбовцю ОСОБА_23 , який проходить військову службу у Збройних Силах України з метою подальшого списання за станом здоров`я, діючи умисно, з корисливих мотивів заздалегідь визначеній ролі та плану, передав медичну документацію разом з заповненою формою №088/о на ім`я ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та грошовими коштами у сумі 800 доларів США ОСОБА_5 , який в свою чергу передав їх своїй дружині ОСОБА_9 .

Продовжуючи, реалізацію спільного злочинного умислу ОСОБА_9 , отримавши від свого чоловіка ОСОБА_5 , медичну документацію разом з заповненою формою №088/о на ім`я ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та грошові кошти у сумі 800 доларів США, зареєструвала 20.08.2024 року направлення на МСЕК за формою №088/о та передала грошові кошти у сумі 800 доларів США членам та голові комісії обласного МСЕК №2 до якої входили: голова МСЕК ОСОБА_11 та члени комісії ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які в свою чергу 02.10.2024 склали акт огляду МСЕК №1406 від 02.10.2024 та винесли рішення про встановлення ІІІ-ї групи інвалідності ОСОБА_23 строком на один рік, що в подальшому дало змогу припинити військову службу.

Таким чином, ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 своїми діями вчинили перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

20.11.2024 року слідчим СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 повідомлено зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2, ч.1 ст.114-1 КК України.

Прокурор та слідчий у судовому засідання підтримали клопотання, оскільки вважав мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1,3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 заперечувала проти клопотання, просила застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрюваний підтримав думку захисника, просив обрати більш м`який запобіжний захід, окрім того, в судовому засіданні наголосив що являється інвалідом ІІ групи, (безтерміново).

Розглянувши клопотання, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, а також підозрюваного і захисника, які просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вважаю, що клопотання обґрунтоване і підлягає задоволенню.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000809 від 06.11.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2, ч.1 ст.114-1 КК України.

11.11.2024 року відповідно до п.6 ч.1 ст.615 КПК України, ОСОБА_5 затримано.

11.11.2024 року слідчим СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України.

13.11.2024 року ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

20.11.2024 року слідчим СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 повідомлено зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2, ч.1 ст.114-1 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в клопотанні, на даному етапі досудового розслідування даного кримінального провадження слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Слідчий суддя погоджується із доводами органу досудового розслідування та вважає, що повідомлена ОСОБА_5 підозра станом на час розгляду даного клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Аналіз наданих доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з вказаними правопорушеннями на даному етапі, хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення.

Наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний перебуває у віці 55 років, громадянин України, з середньою освітою, одружений, зі слів неофіційно працевлаштований водієм, пенсіонер, інвалід ІІ групи, має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий.

Сторона обвинувачення зазначає, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 є досягнення дієвості цього провадження, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 4 ст. 42 КПК України, а також запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, які дають підстави вважати про необхідність застосування до підозрюваного саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також унеможливлюють застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу під час судового розгляду справи, а саме:

- п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України: підозрюваний може переховуватися від слідства та суду, так як вчинив корупційний та тяжкий злочини знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочинів, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від слідства та суду в тому числі здійснити виїзд за межі України так як не є військово зобов`язаною особою у зв`язку з інвалідністю, підстави отримання якої наразі перевіряються.

п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: підозрюваний враховуючи те, що він особисто знайомий зі свідками, знає про місце їх роботи, номери телефонів і може незаконно впливати на них, адже їх допитано лише на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, а деякі зі свідків на теперішній час ще не допитані, однак під впливом підозрюваного вони можуть змінити показання в залі судового засідання під час судового розгляду так і на стадії досудового розслідування.

Також, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що

ОСОБА_5 побоюючись покарання (у вигляді позбавлення волі) може впливати на показання свідків, з якими безпосередньо контактував при організації незаконного перетину державного кордону, знає їх у обличчя, особисті данні осіб та засоби зв`язку із ними вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі «Ілійков проти Болгарії», Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість» передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчинених злочинів та наслідкам, які були завдані вчиненням злочинів. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Сукупність даних фактів свідчить про те, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення відносно інших осіб, чим вплинути на їх показання, а саме під час ознайомлення із додатками до матеріалів клопотання, в протоколах наявні анкетні дані свідків, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. За таких обставин, зазначені в клопотанні ризики є належно обґрунтованими.

В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які в світлі наведених вище фактичних обставин та характеристики кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 були б настільки переконливими та вагомими, щоб знизити наявні у кримінальному провадженні ризики до маловірогідності чи до їх виключення на цьому етапі досудового розслідування.

Слідчий суддя вважає слушними твердження сторони захисту про те, що підозрюваний ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, зокрема, одружений, пенсіонер, інвалід ІІ групи, має постійне місце проживання де характеризується позитивно, раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, проте зазначає, що вказані обставини не зменшують ризики, встановлені судом вище та не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи обставини вчинення злочину, в якому останній обґрунтовано підозрюється.

Що стосується посилань захисника на наявність у підозрюваного ОСОБА_5 інвалідності 2-ої групи та певних захворювань, які потребують відповідного догляду, слідчий суддя наголошує на тому, що зазначена обставина не свідчить про неможливість утримання підозрюваного під вартою та контролю стану його здоров`я в умовах попереднього ув`язнення.

Так, в умовах слідчого ізолятору ув`язненим особам забезпечується необхідна медична допомога відповідно до законодавства про охорону здоров`я, зокрема, положеннями наказу МЮ України №460/5 від 18.03.2013 «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», наказу МЮ України та МОЗ України №239/5/104 від 10.02.2012 «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» встановлено, що керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

За встановлених обставин, враховуючи те, що ОСОБА_5 в умовах перебування під вартою в слідчому ізоляторі не позбавлений права на отримання кваліфікованої медичної допомоги, зазначена захисником обставина стосовно потреби підозрюваного в лікуванні та догляді не може слугувати достатньою підставою для висновку про необхідність застосування стосовно підозрюваного більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу.

З огляду на вищевказане, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», суд вважає необхідним та виправданим застосування на даній стадії досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Більш того, слідчий суддя в цьому контексті окремо зауважує на тому, що вимогами ч. 6 ст. 176 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті (тобто запобіжний захід у вигляді тримання під вартою).

Обмежень щодо застосування найбільш сурового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачених ч.2 ст.183 КПК України слідчим суддею під час судового розгляду не встановлено.

Відповідно до ч. 4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, розмір застави визначається слідчим суддею, судом, відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В свою чергу, абз. 2 зазначеної ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

В цьому контексті суд приймає до уваги положення п. 25 рішення ЄСПЛ у справі «Істоміна проти України» від 13.01.2022, в якому Суд зауважує на тому, що загальні принципи щодо обґрунтування визначення розміру застави наведені в рішеннях у справах «Корбан проти України» (Korban v. Ukraine), заява №26744/16, п.п. 154-157, від 04.07.2019), та «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), заява №12050/04, п.п. 78-81, ЄСПЛ 2010). Зокрема, гарантія, передбачена п. 3 ст. 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти (див. рішення у справі «Гафа проти Мальти» (Gafа v. Malta), заява №54335/14, п. 70, від 22.05.2018). Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим ст. 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених обвинуваченому, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави (див. рішення у справі «Хрістова проти Болгарії» (Hristova v. Bulgaria), заява №60859/00, п. 111, від 07.12.2006).

Так, на переконання слідчого судді, з урахуванням обставин вчинення злочинів, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2, ч. 1 ст. 114-1 КК України, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , вчиненого в умовах воєнного стану та пов`язаного із посяганням на основи національної безпеки України, його активну роль у ймовірному вчиненні вищезгаданого кримінального правопорушення, а також майновий та сімейний стан підозрюваного, слугують тими виключними випадками, які, на підставі вищевикладених вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, дозволяють при визначенні підозрюваному ОСОБА_5 застави вийти за межі її розміру, передбаченого законом для осіб, підозрюваних у вчиненні тяжких злочинів.

З огляду на вищезазначені обставини в їх сукупності, слідчий суддя вважає за необхідне визначити ОСОБА_5 заставу в якості альтернативного запобіжного заходу в розмірі 450 прожиткових мінімумів для працездатних осіб,

На переконання суду, застава у зазначеному вище розмірі здатна буде, з огляду на перспективу її втрати, забезпечити належне виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків та буде достатньою для запобігання вищенаведеним ризикам.

Керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 182, 183, 184, 194, 200 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Малиновської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000809 від 06.11.2024 року, про зміну запобіжного заходу задовольнити частково.

Змінити до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше застосований на підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 13.11.2024 року запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою становить 52 днів в межах строку досудового розслідування і обчислюється з моменту оголошення ухвали, тобто з 21.11.2024 року.

Ухвала судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 11.01.2025 року.

Взяти під варту ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в залі суду.

На підставі п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України - встановити у розмірі 450 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в перерахунку становить 1,362,600 /один мільйон триста шістдесят дві тисячі шістсот/ гривень.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком на 2 /два/ місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3)утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні та іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

4)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків підозрюваним, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Підозрюваний, або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Підозрюваний, звільняється з-під варти після внесення застави.

Копію ухвали направити для виконання співробітникам ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та іншим учасникам процесу.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1