Провадження № 1-кп/175/847/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року смт Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000040 від 04.12.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Краматорська Донецької області, із середньо-технічною освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 приблизно в середині березня 2023 року, більш точну дату кримінальним провадженням не встановлено, в особистих інтересах вирішив здійснити самовільне будівництво будівлі, а саме металевого ангару зеленого кольору довжиною 36 м, шириною 15,02 м, висотою до скосу 7,9 м та висотою стін 6,1 м, на частині самовільно зайнятої земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0482 площею 0,0541 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ), що перебуває у комунальній власності Краматорської міської ради та відноситься до земель сільськогосподарського призначення.

Достовірно знаючи та розуміючи, що ним буде вчинено неправомірні дії, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, у період часу з березня 2023 року по 24 жовтня 2023 року, більш точної дати кримінальним провадженням не встановлено, ОСОБА_4 умисно, в порушення вимог ст. 14 Конституції України, згідно з якою земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на яку гарантується та набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону, за відсутності будь яких підстав набуття права на землю, передбачених ст. 116 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону, нехтуючи вимогами ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, згідно з якою громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі - продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю), ст. 125 Земельного кодексу, згідно з якою право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, ст. 126 Земельного кодексу, згідно з якою право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» які регламентують набуття і реалізацію права на землю, ч. 5 ст. 26, п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженої постановою КМУ від 13.04.2011 № 466, ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, без належного оформлення права власності, права користування чи оренди земельної ділянки та державної реєстрації вказаного права, самовільно захопив частину земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0482 площею 0,0541 га та без оформлення документів на право виконувати будівельні роботи, за власні кошти здійснив самовільне будівництво на цій ділянці металевого ангару зеленого кольору довжиною 36 м, шириною 15,02 м, висотою до скосу 7,9 м та висотою стін 6,1 м за адресою: АДРЕСА_2 ).

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив самовільне будівництво будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 197-1 КК України.

20.09.2024 між прокурором Краматорської окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до вказаної угоди сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 , останній беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України та погодився на призначення йому узгодженого покарання.

В судовому засіданні прокурор, обвинувачений та його захисник просили суд затвердити зазначену угоду про визнання винуватості, обвинувачений беззастережно визнав свою вину.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, у відповідності до ст.12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання відповідно до ст.ст. 473,476 КПК України, які роз`яснені обвинуваченому.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.ч.4,5 ст.474 КПК України, він погодився з призначенням узгодженого покарання у виды штрафу, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Відповідно до матеріалів, які характеризують особу, ОСОБА_4 одружений, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

За таких підстав, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, та вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 узгоджене покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Цивільний позов не заявлено, речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 374,468, 469, 473-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 20.09.2024 про визнання винуватості, укладену між прокурором Краматорської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000040 від 04.12.2023.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений протягом тридцяти діб до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Головуючий суддя ОСОБА_1