У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0002599 від 05 вересня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з указаним клопотанням.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначила, що слідчим відділом Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002599 від 05 вересня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що до Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві надійшло повідомлення, про те, що за адресою: АДРЕСА_1 громадянин ОСОБА_5 здійснив умисне вбивство громадянина ОСОБА_6 , шляхом нанесення удару ножем в шию останнього.

05 вересня 2024 року у ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: змиви з лівої та правої руки трупа; зрізи з нігтьових пластин правої та лівої руки трупа; змив РБК з підлоги біля трупа; кухонний ніж з дерев`яною ручкою; мобільний телефон марки «Nokia»; фрагмент з ковдри світлого кольору з плямами РБК; фрагмент з ковдри синього кольору з плямами РБК; брюки чорного кольору; три кухонні ножа; дактилокарту з рук трупа; сифон.

Вищевказані речі відповідно до постанови слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів.

З метою всебічного, повного і неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно з метою збереження речових доказів, тому слідчий звернувся з указаним клопотанням.

Слідча в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, 01 жовтня 2024 року подала до суду заяву про розгляд клопотання у її відсутність, в якій зазначила, що клопотання підтримує в повному обсязі та просила його задовольнити.

Представник власника майна в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи положення частини першої статті 171 КПК України, відповідно до якої клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе здійснити розгляд клопотання у відсутність прокурора та власника майна.

Вивчивши клопотання та дослідивши матеріали додані до клопотання суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Положеннями пункту 7 частини другої статті 131 КПК України та частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечує тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002599 від 05 вересня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що до Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві надійшло повідомлення, про те, що за адресою: АДРЕСА_1 громадянин ОСОБА_5 здійснив умисне вбивство громадянина ОСОБА_6 , шляхом нанесення удару ножем в шию останнього.

05 вересня 2024 року проведено огляд місця події - квартири, за добровільною згодою її власника, за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: змиви з лівої та правої руки трупа; зрізи з нігтьових пластин правої та лівої руки трупа; змив РБК з підлоги біля трупа; кухонний ніж з дерев`яною ручкою; мобільний телефон марки «Nokia»; фрагмент з ковдри світлого кольору з плямами РБК; фрагмент з ковдри синього кольору з плямами РБК; брюки чорного кольору; три кухонні ножа; дактилокарту з рук трупа; сифон.

Постановою слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 від 05 вересня 2024 року вищевказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0002599 від 05 вересня 2024 року.

06 вересня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 КК України, що підтверджується його особистим підписом.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляд справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку, передбаченому статтями 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У клопотанні слідчого зазначено, що арешт необхідно накласти з метою забезпечення збереження речових доказів.

Таким чином, слідчим доведено наявність підстав вважати, що на цьому етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що зазначене вище майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже воно відповідає ознакам, зазначеним в статті 98 КПК України, що згідно з частиною третьою статті 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речового доказу з метою збереження.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуженню майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та з метою забезпечення збереження речових доказів вважає необхідним задовольнити його.

З огляду на викладене та керуючись статтями 131, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на речові докази у кримінальному провадженні № 0002599 від 05 вересня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 КК України, а саме:

- змиви з лівої та правої руки трупа;

- зрізи з нігтьових пластин правої та лівої руки трупа;

- змив РБК з підлоги біля трупа;

- кухонний ніж з дерев`яною ручкою;

- мобільний телефон марки «Nokia»;

- фрагмент з ковдри світлого кольору з плямами РБК;

- фрагмент з ковдри синього кольору з плямами РБК;

- брюки чорного кольору;

- три кухонні ножа;

- дактилокарту з рук трупа;

- сифон.

Контроль за виконанням ухвали покласти Солом`янську окружну прокуратуру міста Києва.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1