ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/347/24 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі в режимі відеоконференцзв`язку, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000710 від 19 березня 2023 року, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 12 серпня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області розглядається кримінальне провадження, відомості про яке 19 березня 2023 року внесено до ЄРДР за № 0000710 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 КК України.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2024 року задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Вказаною ухвалою обвинуваченій ОСОБА_7 продовжено до 2 (двох) місяців строк дії покладених на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- з`являтися за першою вимогою до суду;

- не відлучатися за межі Тернопільського району без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;

- залишити на зберігання в правоохоронних органах свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон;

- носити засіб контролю.

Встановлено строк дії ухвали до 11 жовтня 2024 року.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 , не оскаржуючи висновків суду в частині наявності правових підстав необхідності продовження строку дії покладених на неї обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою скасувати обов`язок носити електронний засіб контролю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що довготривале носіння електронного засобу контролю спричинило обвинуваченій травмування, зокрема апелянтом долучено фото на яких зафіксовано пошкодження шкіри, які не загоюються, у зв`язку з постійним впливом електронного засобу контролю на місце пошкоджень.

Просить врахувати, що електронний засіб контролю суттєво перешкоджає для проведення медичного обстеження обвинуваченої за допомогою МРТ, що на її думку є порушенням права на отримання нею необхідної медичної допомоги.

Вважає, що судом не враховано той факт, що ОСОБА_7 за час застосування щодо неї запобіжного заходу у вигляді застави, покладених на неї обов`язків не порушувала.

Просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду області від 12 серпня 2024 року, в частині продовження строку дії зобов`язання носити електронний засіб контролю, скасувати.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду; доводи обвинуваченої та її захисника, які підтримали подану обвинуваченою апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати оскаржувану нею ухвалу суду, в частині продовження строку дії зобов`язання носити електронний засіб контролю; думку прокурора, який вважають оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і тому просить залишити її без зміни та відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченої; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частина перша ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки ухвала слідчого судді в частині висновків щодо наявності правових підстав для продовження строку дії покладених на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, ніким не оскаржується, апеляційний суд не перевіряє її у цій частині.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування необхідності обов`язку носити електронний засіб контролю, апеляційний суд зазначає наступне.

Як слідує з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 червня 2023 року відносно обвинуваченої ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Водночас визначено розмір застави 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 805 200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) гривень та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі її внесення.

В подальшому 08 березня 2024 року ОСОБА_7 звільнено з-під варти у зв`язку з внесенням застави та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строк дії яких в подальшому неодноразово продовжувався, зокрема востаннє ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 червня 2024 року продовжено до 13 серпня 2024 року строк дії покладених на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: з`являтися за першою вимогою до суду; не відлучатися за межі Тернопільського району без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи; утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні; залишити на зберігання в правоохоронних органах свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон; носити засіб контролю.

Як зазначено вище, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2024 року продовжено відносно ОСОБА_7 строк дії покладених на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, строком до 11 жовтня 2024 року, в тому числі носити електронні засоби контролю.

Відповідно до приписів ч.1 ст.195 КПК України, застосування електронних засобів контролю полягає у закріпленні на тілі підозрюваного, обвинуваченого пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місце знаходження. Такий пристрій має бути захищений від самостійного знімання, пошкодження або іншого втручання в його роботу з метою ухилення від контролю та сигналізувати про спроби особи здійснити такі дії.

Пунктом 1 частини 2 ст.195 КПК України передбачено, що електронні засоби контролю можуть застосовуватися слідчим на підставі ухвали слідчого судді, суду про обрання стосовно підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, якою на останнього покладено відповідний обов`язок.

Відповідно до ч.4 ст.195 КПК, не допускається застосування електронних засобів контролю, які суттєво порушують нормальний уклад життя особи, спричиняють значні незручності у їх носінні або можуть становити небезпеку для життя та здоров`я особи, яка їх використовує.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, обвинувачена посилається на незручності, які спричиняє їй носіння електронного засобу контролю, діагностичний висновок МРТ попереково-крижового відділу хребта від 19.09.2018, а також на скерування обвинуваченої для проходження спіральної ком`ютерної томографії від 04.08.2024.

Дослідивши долучені до апеляційної скарги медичні документа, колегія суддів зазначає, що ним підтверджено наявність у обвинуваченої ОСОБА_7 деяких захворювань. Одночасно з цим, дані докази не містять тверджень про наявність протипоказань до носіння електронного засобу контролю чи необхідності його зняття для проведення спіральної комп`ютерної томографії в зоні попереково-крижового відділу, як про це ставить питання апелянт.

Інших доказів на підтвердження доводів, наведених у апеляційній скарзі, зокрема в частині того, що носіння електронного засобу контролю суттєво порушує нормальний уклад життя обвинуваченої та може становити небезпеку для її життя та здоров`я, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 195 КПК є підставою для скасування такого обов`язку, апелянтом надано не було.

Загальне посилання ОСОБА_7 на дискомфорт, який спричиняє їй носіння електронного засобу контролю, зокрема через пошкодження шкіри на місці носіння засобу, не є тими обставинами, які безумовно свідчать про необхідність виключення з переліку обов`язків, покладених на обвинувачену ОСОБА_7 , обов`язку носити електронний засіб контролю.

Апеляційний суд також відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом не в достатній мірі враховано, що ОСОБА_7 за час застосування щодо неї запобіжного заходу у вигляді застави, покладених на неї обов`язків не порушувала, оскільки злочини, вчинення яких інкримінується ОСОБА_7 , передбачені ч.4 ст.190 КК України є особливо тяжкими, а тому, застосування електронних засобів контролю дозволить контролювати місце знаходження ОСОБА_7 та виконання нею покладених процесуальних обов`язків.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 немає, оскільки суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність покладання на ОСОБА_7 обов`язку носіння електронних засобів контролю, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду без змін.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2024 року, якою продовжено строк дії покладених на обвинувачену ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в тому числі носити електронні засоби контролю, без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді