ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1962/24 Справа № 202/3928/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

потерпілої (в режимі відеоконференції) ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000106 від 12.01.2023 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості останнього та вичерпанням можливості їх отримання.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, зазначає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що під час вечірки та спільного вживання спиртних напоїв ОСОБА_8 та ОСОБА_10 періодично конфліктували та до коридору з метою з`ясування стосунків обвинуваченого повів саме останній. Наполягає на тому, що ОСОБА_10 застосував фізичне насильство до ОСОБА_11 , цивільної дружини ОСОБА_8 , яка на той час була вагітна, та дії обвинуваченого були спрямовані на її захист, а відтак він перебував у стані необхідної оборони.

Вказує, що судом не було достовірно встановлено обставини, які мають істотне значення для справи, а саме не було з`ясовано, лежав чи стояв ОСОБА_10 у той час, коли йому були нанесені удари; у межах судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_8 пішов в одному кросівку, залишивши інший на місці події, втім не було з`ясовано, коли він знову взувся щоб бити потерпілого, а також коли і за яких обставин він втратив другий кросівок; не було доведено, що саме ОСОБА_8 повів ОСОБА_10 , до коридору для з`ясування стосунків.

На думку апелянта, наведене свідчить про те, що судом не було достовірно встановлено суб`єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_8 злочину. Натомість фактично останній не мав умислу, спрямованого на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , та мав намір нанести потерпілому легкі тілесні ушкодження. Зазначає, що спрямованість умислу ОСОБА_8 на заподіяння ОСОБА_10 , саме тяжких тілесних ушкоджень не встановлена і судом у вироку.

Наполягає на тому, що відеозапис слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , проведеного 13.01.2023 року, є недопустимим доказом зважаючи на те, що під час відкриття судом упакування з метою дослідження цього доказу було з`ясовано, що він взагалі відсутній у справі, після чого прокурор у наступному судовому засіданні додатково надав відеозапис невідомого походження.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Строк покарання вирішено обчислювати з моменту фактичного затримання, а саме з 12.01.2023 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_8 зараховано у строк покарання попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено питання про долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині вироку, 12 січня 2023 року, приблизно о 10 годин 00 хвилин, разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 прийшли за місцем мешкання матері ОСОБА_11 - ОСОБА_12 та її співмешканця ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_2 , з метою святкування дня народження ОСОБА_12 .

Перебуваючи в кухні вищезазначеної квартири, ОСОБА_8 , разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , з дня нагоди дня народження ОСОБА_12 , стали вживати спиртні напої.

В цей же день, приблизно о 17 годині 00 хвилин, під час вживання спиртних напоїв, між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_8 виник злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_10 прослідували у коридор, розташований у приміщенні вищевказаної квартири, де ОСОБА_8 , підійшовши до стоячого поруч ОСОБА_10 та не бажаючи настання його смерті, умисно наніс останньому один удар кулаком правої рук в область обличчя.

Не утримавши рівновагу від сили нанесеного удару, ОСОБА_10 впав на підлогу, а ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до лежачого на підлозі ОСОБА_10 та умисно наніс йому взутими у взуття ногами не менше 7 ударів в область обличчя та голови, не менше одного удару в область шиї та не менше одного удару в область грудної клітини ліворуч.

12 січня 2023 року від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 помер у лікарні м.Краматорська.

В результаті умисних противоправних злочинних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми тіла: закрита черепно-мозкова травма: множинні садна, синці та забійні рани обличчя, забої м`яких тканин волосяної частини голови (синці на спинці носа з переходом на повіки обох очей, крововиливи у м`які покрови голови в лівій скронево-тім`яно-потиличній та правій тім`яно-скроневій областях (2), дифузні крововиливи в склеру обох очей, забійні рани слизових оболонок верхньої (2) та нижньої (1) губ, садна та забійні рани в області нижньої щелепи з обох боків (2), підборіддя (1), множинні перелами кісток лицьового черепа (оскольчаті перелами кісток носу, виличних кісток, верхньої щелепи та нижньої щелепи в області лівого кута), забій головного мозку (великовогнищеві субарахноїдальні крововиливи, множинні дрібно-вогнищеві крововиливи у речовину головного мозку переважно в стовбурові відділи). Вищевказана черепно-мозкова травма утворилась незадовго до госпіталізації в наслідок дій твердих предметів (не менш як від 7-8 травмуючих дій) та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою «небезпека для життя» в момент їх спричинення; тупа травма шиї: синець на передній поверхні шиї, перелом підязикової кістки та щитоподібного хряща, великовогнещеві крововиливи у м`язи шиї, корінь язика та слизові оболонки голосової щілини. Вищевказана тупа травма шиї утворилася незадовго до госпіталізації можливо й в наслідок від одноразової дії твердого предмету та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою «небезпека для життя» в момент їх спричинення; тупа травма грудної клітини: садно та сінець лівої ключиці, переломи 1,2 ребер ліворуч по навколохребтовій лінії. Вищевказана травма утворилась незадовго до госпіталізації в наслідок одноразової дії твердого тупого предмету в область лівої ключиці та має ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою «тривалий розлад здоров`я», строком понад три тижні (більш як 21 день). Будь-яких інших тілесних ушкоджень при дослідженні його трупа не виявлено. Вірогідність утворення даних тілесних ушкоджень при впадінні з висоти власного зросту виключається.

Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок аспірації крові в дихальні шляхи з розвитком механічної асфіксії після спричинення йому множинних переломів лицевого черепу, які супроводжувались кровотечею із заковтуванням та вдиханням крові на тлі сильного алкогольного сп`яніння, коли ОСОБА_10 найбільш ймовірно був розташований в положенні лежачі на спині обличчям до гори, про що свідчать: самі ушкодження, наявність крові в горлянці, трахеє та бронхах всіх калібрів, в шлунку, асфіксичні ознаки (гостра емфізема легень, множинні субплевральні дрібно-вогнищеві крововиливи).

Вищезазначені дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані у вироку за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника та обвинуваченого, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора та потерпілу, які, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно із якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є ґрунтовним та підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, що узгоджуються між собою, в тому числі:

-показаннями, наданими у судовому засіданні суду першої інстанції свідком ОСОБА_11 , яка пояснила, що є цивільною дружиною обвинуваченого ОСОБА_8 12 січня 2023 року вона разом із ОСОБА_8 була запрошена на святкування дня народження її мати ОСОБА_12 . Окрім них, на дні народження були присутні співмешканець її мати - ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , Непочатов та Вадим. Під час святкування, вживали алкогольні напої. Під час святкування ОСОБА_10 почав чіплятись до ОСОБА_8 та провокувати. Казав йому, що ОСОБА_8 ніхто та нічого не вміє. Єгор реагував на це спокійно. Потім ОСОБА_8 та ОСОБА_10 вийшли у коридор, де останній вдарив Єгора в область обличчя. Свідок почала їх рознімати, однак ОСОБА_10 штовхнув її, внаслідок чого вона впала. Бійка продовжилась, під час якої ОСОБА_15 та ОСОБА_16 наносили один одному удари. Після бійки свідок разом з обвинуваченим пішли. Покинувши квартиру, обвинувачений поїхав додому на таксі, а свідок повернулась забрати речі. Коли уходили, ОСОБА_10 намагався піднятись. Свідок також зазначила, що була на 12 тижні вагітності від ОСОБА_8 , однак після удару ОСОБА_10 вагітність була перервана. ОСОБА_10 знала як агресивного чоловіка;

-показаннями, наданими в судовому засіданні суду першої інстанції свідком ОСОБА_13 , який пояснив, що 12 січня 2023 року ОСОБА_12 та ОСОБА_17 запросили його на день народження. Він прийшов на день народження разом із ОСОБА_18 приблизно об 11-12 годині. На той час там вже були ОСОБА_12 та ОСОБА_10 . Потім прийшли ОСОБА_11 з ОСОБА_8 . Під час святкування всі вживали алкогольні напої, а саме горілку. Будь-яких конфліктів під час застілля при свідку не відбувалось. Приблизно о 17 годині свідок пішов додому. Потім до нього подзвонили поліцейські та запросили приїхати у відділення поліції де він дізнався про бійку. Про вагітність ОСОБА_11 нічого не казала, під час святкування остання вживала алкогольні напої. ОСОБА_10 був не конфліктною людиною.

-показаннями, наданими в судовому засіданні суду першої інстанції свідком ОСОБА_12 , яка пояснила, що 12 січня 2023 року у себе вдома святкувала свій день народження. На святкуванні були її співмешканець ОСОБА_10 , донька ОСОБА_11 та її цивільний чоловік ОСОБА_8 , ОСОБА_13 . Під час святкування вживали алкогольні напої, а саме горілку. Потім між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 почались словесні конфлікти. На той час у квартирі перебувало чотири особи свідок, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 . Через деякий час конфлікт загострився та між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 почалась бійка. Як ОСОБА_8 наносив ОСОБА_10 удари, свідок не бачила, оскільки ОСОБА_11 затягла її до кухні. Самої бійки свідок також не бачила. Після того як свідок зайшла у коридор, ОСОБА_10 стояв у крові, а ОСОБА_11 та ОСОБА_8 вже не було. Потім ОСОБА_10 впав на підлогу. Щоб під час суперечки ОСОБА_10 штовхав ОСОБА_11 не бачила. Стосунки між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були гарними. Агресії у ОСОБА_10 після вживання алкогольних напоїв не було. Про вагітність ОСОБА_11 свідок не знала. В подальшому ОСОБА_19 їй сказала, що зробила аборт, однак їй невідомо, чи їздила ОСОБА_19 наступного дня до Харкова;

-показаннями, наданими в судовому засіданні суду першої інстанції свідком ОСОБА_14 , який пояснив, що працює лікарем-травматологом в КНП АДРЕСА_3 . 12 січня 2023 року здійснював реанімаційні заходи ОСОБА_10 , який без свідомості та множинними забоями був доставлений у травмпункт швидкою допомогою. Реанімаційні заходи не допомогли, в наслідок чого було констатовано клінічну смерть ОСОБА_10 ;

-показаннями, наданими в судовому засіданні суду першої інстанції експертом ОСОБА_20 , який пояснив, що працює у Краматорському відділені СМЕ Донецького обласного бюро. З 13 січня по 09 лютого 2023 року проводив експертизу №27, вході якої провів судово-медичну експертизу трупа гр. ОСОБА_10 . В ході проведення вищезазначеної експертизи було встановлено, що смерть ОСОБА_10 настала в наслідок аспірації крові в дихальні шляхи з розвитком механічної асфіксії після спричинення йому множинних переломів лицевого черепу, які супроводжувались кровотечею із заковтуванням та вдиханням крові на тлі сильного алкогольного сп`яніння, коли потерпілий найбільш ймовірно був розташований в положенні лежачі на спині обличчям до гори, про що свідчать: самі ушкодження, наявність крові в горлянці, трахеї та бронхах всіх калібрів, в шлунку, асфіксичні ознаки (гостра емфізема легень, множинні субплевральні дрібно-вогнищеві крововиливи), виявлення етилового спирту при судово-токсикологічному дослідженні в концентрації 2,80%о в крові та 4,72%о у сечі. Чи міг ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлювати свої дії, до його компетенції не входить, у зв`язку із чим таке питання йому не ставилось та їм не досліджувалось. Щодо наявності у ОСОБА_10 алкогольної жирової дистрофії печінки зазначив, що така патологія печінки відношення до настання смерті немає.

-протоколом огляду місця події від 12.01.2023 року, з ілюстративною таблицею до нього, у квартирі АДРЕСА_4 , в ході якого на підлозі в коридорі були вилучені сліди бурого кольору;

-протоколом огляду місця події від 12.01.2023 року, з фототаблицею до нього, у травматологічному відділенні КНП АДРЕСА_3 , де перебував труп ОСОБА_10 ;

-висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 №27 від 13.01.2023, відповідно до якого при експертизі біло виявлено поєднану тупу травму тілу: закрита черепно-мозкова травма: множинні садна, синці та забійні рани обличчя, забої м`яких тканин волосяної частини голови (синці на спинці носа з переходом на повіки обох очей, крововиливи у м`які покрови голови в лівій скронево-тім`яно-потиличній та правій тім`яно-скроневій областях (2), дифузні крововиливи в склеру обох очей, забійні рани слизових оболонок верхньої (2) та нижньої (1) губ, садна та забійні рани в області нижньої щелепи з обох боків (2), підборіддя (1), множинні перелами кісток лицьового черепа (оскольчаті перелами кісток носу, виличних кісток, верхньої щелепи та нижньої щелепи в області лівого кута), забій головного мозку (великовогнищеві субарахноїдальні крововиливи, множинні дрібно-вогнищеві крововиливи у речовину головного мозку переважно в стовбурові відділи). Вищевказана черепно-мозкова травма утворилась незадовго до госпіталізації в наслідок дій твердих предметів (не менш як від 7-8 травмуючих дій) та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою «небезпека для життя» в момент їх спричинення, тупа травма шиї: синець на передній поверхні шиї, перелом підязикової кістки та щитоподібного хряща, великовогнещеві крововиливи у м`язи шиї, корінь язика та слизові оболонки голосової щілини. Вищевказана тупа травма шиї утворилася незадовго до госпіталізації можливо й в наслідок від одноразової дії твердого предмету та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою «небезпека для життя» в момент їх спричинення, тупа травма грудної клітини: садно та сінець лівої ключиці, переломи 1,2 ребер ліворуч по навколохребтовій лінії. Вищевказана травма утворилась незадовго до госпіталізації в наслідок одноразової дії твердого тупого предмету в область лівої ключиці та має ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою «тривалий розлад здоров`я», строком понад три тижні (більш як 21 день). Будь-яких інших тілесних ушкоджень при дослідженні його трупа не виявлено. Вірогідність утворення даних тілесних ушкоджень при впадінні з висоти власного зросту виключається. Смерть ОСОБА_10 настала в наслідок аспірації крові в дихальні шляхи з розвитком механічної асфіксії після спричинення йому множинних переломів лицевого черепу, які супроводжувались кровотечею із заковтуванням та вдиханням крові на тлі сильного алкогольного сп`яніння, коли потерпілий найбільш ймовірно був розташований в положенні лежачі на спині обличчям до гори, про що свідчать: самі ушкодження, наявність крові в горлянці, трахеє та бронхах всіх калібрів, в шлунку, асфіксичні ознаки (гостра емфізема легень, множинні субплевральні дрібно-вогнищеві крововиливи), виявлення етилового спирту при судово-токсикологічному дослідженні в концентрації 2,80%о в крові та 4,72%о у сечі.

-протоколом огляду чоловічого кросівка на праву ногу, з фототаблицею до нього, проведеного за участю свідка ОСОБА_11 від 13.01.2023 року, яка пояснила, що цей кросівок належить ОСОБА_8 та саме у нього останній був взутий 12.01.2023 під час спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_21 ;

-протоколом від 13.01.2023 року огляду чоловічого кросівка на праву ногу, з фототаблицею до нього, за участю свідка ОСОБА_12 яка пояснила, що цей кросівок належить ОСОБА_8 та саме у нього останній був взутий 12.01.2023 під час спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_21 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозйомки від 13.01.2023 року за участю свідка ОСОБА_12 та відеозаписом до нього, в ході якого остання вказала на обставини та механізм нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_21 та показала як ОСОБА_8 наносив взутою у кросівок ногою 5-7 ударів по обличчю та 5-7 ударів в область грудної клітини, лежачому на підлозі ОСОБА_10 ;

-висновком експерта №9 від 10.02.2023, відповідно до якого, враховуючи характер і локалізацію ушкоджень у ОСОБА_21 , не виключена можливість їх утворення за обставин, на які вказала свідок ОСОБА_12 під час проведення слідчого експерименту;

-протоколом проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозйомки від 13.01.2023 року за участю свідка ОСОБА_11 та відеозаписом до нього, в ході якого остання вказала, що не бачила хто, як та куди наносив удари під час бійки між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , однак бачила, як ОСОБА_10 після бійки лежав на підлозі в коридорі у крові. Також під час слідчого експерименту ОСОБА_11 зазначила, що додому ОСОБА_8 прийшов в одному кросівку;

-висновком експерта №353/534-БД від 03.02.2023, відповідно до якого в зразку крові, висушеному на марлі ОСОБА_10 були виявлені тільки ізогемаглютиніни анти-А і анти-В, що вказує на приналежність його крові до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0;

-висновком експерта №353/535-БД від 03.02.2023, відповідно до якого кров підозрюваного ОСОБА_8 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

-протоколом проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозйомки від 13.01.2023 року за участю ОСОБА_8 та відеозаписом до нього, під час якого останній зазначив, що не пам`ятає, як відбулась бійка, однак пам`ятає, що після конфлікту ОСОБА_10 лежав на спині в коридорі та на обличчі у нього була кров. Після цього він вийшов з квартири в одному кросівку та без куртки. Викликав таксі та поїхав додому. Джинси та футболка були у крові.

Дослідивши з дотриманням вимог закону та детально проаналізувавши у вироку вищезазначені та інші докази, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, який колегія суддів вважає правильним та з ним погоджується, оскільки суд першої інстанції дав належну оцінку дослідженим доказам не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку та системності, і ці докази в своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і є достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину та доведеності вини останнього у його вчиненні, а також для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

Колегія суддів звертає увагу на непослідовність показань свідка ОСОБА_12 , яка у судовому засіданні суду першої інстанції вказала, що не бачила, як ОСОБА_8 наносив ОСОБА_10 удари, оскільки ОСОБА_11 затягла її до кухні, та самої бійки також не бачила, а після того, як свідок зайшла у коридор, ОСОБА_10 стояв у крові, а ОСОБА_11 та ОСОБА_8 вже не було, що не узгоджується із її показаннями під час слідчого експерименту, проведеного 13.01.2023 року. Разом із тим суд апеляційного інстанції вважає правильними висновки суду першої інстанції у цій частині, який взяв до уваги показання ОСОБА_12 саме під час слідчого експерименту, оскільки вони є послідовними і детальними, були надані через короткий час після події злочину вже наступного дня, та за своїм змістом узгоджуються із висновками експерта № 9 від 10.02.2023 року та №27 від 13.01.2023 року і ними підтверджуються.

Визначену в оскаржуваному вироку кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК Україниколегія суддів вважає правильною і з нею погоджується.

Доводами апеляційної скарги правильність висновків суду, покладених в основу оскаржуваного вироку, не спростовується з огляду на наступне.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_8 перебував у стані необхідної оборони, не узгоджуються із фактичними обставинами, встановленими судом першої інстанції, та ними спростовуються.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Як вбачається з досліджених судом доказів, зокрема із протоколу проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозйомки від 13.01.2023 року за участю свідка ОСОБА_12 та висновку експерта №9 від 10.02.2023 року, відповідно до якого, враховуючи характер і локалізацію ушкоджень у ОСОБА_21 , не виключена можливість їх утворення за обставин, на які вказала свідок ОСОБА_12 під час проведення слідчого експерименту, - ОСОБА_8 наніс взутою у кросівок ногою 5-7 ударів по обличчю та 5-7 ударів в область грудної клітини ОСОБА_10 , який у той час лежав на підлозі, а відтак не здійснював будь-якого суспільно небезпечного посягання і не являв будь-якої небезпеки ані для ОСОБА_11 , ані для самого обвинуваченого, що виключає перебування останнього у стані необхідної оборони.

Більше того, під час слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , проведеного 13.01.2023 року, останній зазначив, що не пам`ятає, як відбулась бійка, однак пам`ятає, що після конфлікту ОСОБА_10 лежав на спині в коридорі та на обличчі у нього була кров. Після цього він вийшов з квартири в одному кросівку та без куртки. Викликав таксі та поїхав додому. Джинси та футболка були у крові.

Під час слідчого експерименту, проведеного за участю ОСОБА_11 13.01.2023 року, остання не вказувала, що ОСОБА_21 застосував щодо неї фізичне насильство. Не вказує на це і свідок ОСОБА_12 .

З огляду на викладене колегія суддів оцінює доводи захисника у цій частині як позицію захисту, яка не має підтвердження та спростовується дослідженими доказами.

Відомості, на нез`ясування яких судом першої інстанції посилається захисник, а саме чи дійсно ОСОБА_11 на час вчинення ОСОБА_8 інкримінованого злочину перебувала у стані вагітності; хто саме був ініціатором виходу до коридору з метою з`ясування стосунків; коли обвинувачений роззувся у квартирі ОСОБА_12 , коли знову взувся і коли втратив один кросівок, - колегія суддів вважає такими, що, зважаючи на встановлені судом фактичні обставини події, не мають істотного значення для справи.

Апеляційні доводи про те, що судом не було достовірно з`ясовано, лежав чи стояв ОСОБА_10 у той час, коли йому були нанесені удари, колегія суддів оцінює критично, оскільки судом було встановлено, що ОСОБА_8 , підійшовши до стоячого поруч ОСОБА_10 та не бажаючи настання його смерті, умисно наніс останньому один удар кулаком правої рук в область обличчя, від якого ОСОБА_10 впав на підлогу, а ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до лежачого на підлозі ОСОБА_10 та умисно наніс йому взутими у взуття ногами не менше 7 ударів в область обличчя та голови, не менше одного удару в область шиї та не менше одного удару в область грудної клітини ліворуч.

Колегія суддів не має підстав для сумнівів у правильності встановлення судом фактичних обставин у цій частині, оскільки вони підтверджуються дослідженим доказами, зокрема протоколом проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозйомки від 13.01.2023 року за участю свідка ОСОБА_12 , під час якого остання вказала, що ОСОБА_8 наніс взутою у кросівок ногою 5-7 ударів по обличчю та 5-7 ударів в область грудної клітини ОСОБА_10 , який у той час лежав на підлозі; висновком експерта № 9 від 10.02.2023 року, відповідно до якого, враховуючи характер і локалізацію ушкоджень у ОСОБА_21 , не виключена можливість їх утворення за обставин, на які вказала свідок ОСОБА_12 під час проведення слідчого експерименту; висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 №27 від 13.01.2023 року, відповідно до якого виявлена черепно-мозкова травма утворилась незадовго до госпіталізації внаслідок дій твердих предметів (не менш як від 7-8 травмуючих дій), а також було виявлено тупу травму шиї та тупу травму грудної клітини, яка утворилась незадовго до госпіталізації внаслідок одноразової дії твердого тупого предмету в область лівої ключиці.

Посилання захисту на те, що судом не було встановлено ознаки суб`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_8 злочину, колегія суддів оцінює критично. Так, дії обвинуваченого щодо побиття потерпілого ОСОБА_10 , які полягали у багаторазовому нанесенні останньому ударів в область голови, шиї та грудної клітини, були цілеспрямованими та триваючими, а відтак поза розумним сумнівом мали умисний характер. Що стосується направленості цього умислу, то, як було правильно встановлено судом першої інстанції, відсутні підстави вважати, що він був спрямований саме на позбавлення життя потерпілого або на досягнення іншого визначеного результату, а відтак цей умисел мав неконкретизований характер, у зв`язку із чим дії ОСОБА_8 були правильно кваліфіковані відповідно до тяжкості тілесних ушкоджень, що були фактично заподіяні ОСОБА_10 внаслідок злочинних дій обвинуваченого.

Апеляційні доводи захисника щодо недопустимості як доказу відеозапису слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , проведеного 13.01.2023 року, зважаючи на те, що він не був долучений до справи разом з іншими доказами та був наданий прокурором пізніше, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Так, за правилами ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту, із яким сторона обвинувачення звертається до суду, додаються: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Із наведених положень процесуального закону вбачається, що докази надаються суду стороною обвинувачення на етапі судового розгляду, при цьому на прокурора не покладений обов`язок надання їх у певній послідовності, або всіх одночасно, а відтак факт надання суду певного доказу окремо від інших та пізніше у часі, ніж решту доказів, вимогам КПК України не суперечить.

Крім того, як грунтовно зазначено у вироку, вказаний відеозапис є необов`язковим додатком до відповідного протоколу слідчого експерименту від 13.01.2023 року, який є основним джерелом доказів у цій частині і містить ті самі відомості. Дані, зафіксовані відеозаписом, збігаються із вказаним протоколом, при дослідженні цих доказів судом першої інстанції будь-які зауваження щодо неузгодженості їх між собою не надходили, а відтак доводи захисту у цій частині мають формальний характер та правильності оскаржуваного вироку не спростовують.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені стороною захисту обставини та відомості у сукупності не спростовують правильності висновків суду, покладених в основу оскаржуваного вироку. Крім того, апеляційні доводи захисника не містять нових відомостей та полягають у власному упередженому тлумаченні положень закону про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, а також переоцінці доказів та обставин, які були відомі суду першої інстанції, проаналізовані у вироку та дістали належну оцінку, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2024 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4