Номер провадження:1-в/521/1254/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м.Одеси подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_5 про приведення вироку у відповідність із законодавством України у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону №2886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м.Одеси 16.09.2024 року надійшло подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» про приведення вироку у відповідність із законодавством України у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону №2886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування якого зазначено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2023 року за ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання за:

- ч. 1 ст. 125 КК України, у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин;

- ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 27.01.2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання ОСОБА_4 термін його попереднього ув`язнення у період із 27.01.2023 року по день набрання вироком законної сили включно.

Окрім того, ОСОБА_4 засуджений вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 10.05.2023 року за ч. 1 ст. 360 КК та призначено йому покарання, у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК ОСОБА_4 визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2023 року у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Початок строку відбуття покарання у вигляді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту визначеного у вироку Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2023 року, а саме з 27.01.2023 року.

Зараховано обвинуваченому ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення та знаходження під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду, визначеного за минулим вироком від 05.04.2023 року, а саме з 27.01.2023 року по день набрання законної сили минулим вироком суду.

У зв`язку з тим, що набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" №3886-IX, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано, просить привести у відповідність з цим законом вищезазначений вирок відносно ОСОБА_4 .

Засуджений ОСОБА_4 подання підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав за можливе подання задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, прийшов до висновку, що дане подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п.13 ч.1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 63 КК України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2023 року за ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання за:

- ч. 1 ст. 125 КК України, у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин;

- ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 27.01.2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання ОСОБА_4 термін його попереднього ув`язнення у період із 27.01.2023 року по день набрання вироком законної сили включно.

Відповідно до вироку Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2023 року судом встановлено, що ОСОБА_4 (за епізодом від 01.01.2023 року), з метою власного незаконного збагачення, з корисливих мотивів, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, діючи повторно, шляхом вільного доступу (через незамкнені двері), упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинив водійські двері автомобіля «Toyota», моделі «Hi Ace», в кузові білого кольору з д.н.з. НОМЕР_1 , та проник до нього, звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_6 , а саме ящик з інструментами зеленого кольору, який не представляє матеріальної цінності для потерпілого, в якому знаходились болти на автомобільні колеса у кількості 25 шт., вартістю 1520 гривень 00 копійок за 25 шт., один комплект акумуляторних затискачів, вартістю 160 гривень 00 копійок, домкрат механічний гвинтовий ромбоподібний у кількості 1 шт., вартістю 700 гривень 00 копійок, ключ балонний г-подібний у кількості 2 шт., вартістю 220 гривень 00 копійок за 2 шт.

ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток в сумі 2600 гривень 00 копійок.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та в умовах воєнного стану.

Окрім того, ОСОБА_4 (за епізодом від 01.01.2023 року) вчинив дії які було кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України як: умисне легке тілесне ушкодження

Окрім того, ОСОБА_4 засуджений вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 10.05.2024 року та призначено йому покарання за ч. 1 ст. 360 КК України у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК ОСОБА_4 визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2023 року у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Початок строку відбуття покарання у вигляді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту визначеного у вироку Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2023 року, а саме з 27.01.2023 року.

Зараховано обвинуваченому ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення та знаходження під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду, визначеного за минулим вироком від 05.04.2023 року, а саме з 27.01.2023 року по день набрання законної сили минулим вироком суду.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ (надалі Закон № 3886ІХ)

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до п.п. 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Отже, після набрання чинності Закону України № 3886-ІХ, дрібним викраденням чужого майна вважається, зокрема, крадіжка, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на наведене суд вважає необхідним застосувати у даній справі зворотну дію у часі Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Отже, судом встановлено, що станом на час вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2023 року (за епізодом від 01.01.2023 року), а саме станом на 01.01.2023 року два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становило 2684 грн.

В той час як вартість викраденого чужого майна ОСОБА_4 за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2023 року склала 2600 грн. що виключає кримінальну відповідальність за ці діяння по даному епізоду у даному вироку.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом №3886-ІХ, на підставі ст.5 та ч.2 ст.74 КК України, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2023 за епізодом від 01.01.2023 року на суму 2600 грн.

Разом з цим, суд вважає за потрібне зазначити, що на даний час ОСОБА_4 є засудженим вироком Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2023 року за ч. 1 ст. 125 КК України, до покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин, та вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 10.05.2024 року за ч. 1 ст. 360 КК України у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік, які слід продовжити виконувати.

Станом на час розгляду подання засуджений відбув покарання у виді позбавлення волі 1 рік 9 місяців 4 дні.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

На підставі ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ, керуючись ст.ст. 336, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)» - задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2023 року по епізоду 01.01.2023 року за ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2023 року за ч. 1 ст. 125 КК України, до покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин, та вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 10.05.2024 року за ч. 1 ст. 360 КК України у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ДУ «Одеська виправна колонія №14».

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1