Справа № 702/373/24
Провадження № 1-в/702/64/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2024 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Монастирище клопотання начальника Уманського районного сектору № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області про звільнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10.07.2024, в зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке засуджена особа,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника Уманського РС № 2 філії Державна установа «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_5 ,

засудженої ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , згідно з вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10.07.2024, засуджена за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки з покладенням на неї обов`язків, відповідно до ст. 76 КК України.

На адресу суду 09.10.2024 від начальника Уманського РС №2 філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області надійшло клопотання, відповідно до якого просить суд звільнити ОСОБА_3 від призначеного судом покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме п`яти років позбавлення волі, призначеного вироком суду від 10.07.2024, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке засуджена особа; вирок суду від 10.07.2024 привести у відповідність відносно призначених покарань за ч. 1 ст. 357 та ч. 3 ст. 357 КК України, застосувавши ч. 1 ст. 70 КК України.

В судовому засіданні представник Уманського РС № 2 філії Державна установа «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_5 клопотання підтримав повністю, просив його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання.

В судовому засіданні засуджена ОСОБА_3 просила задовольнити клопотання та звільнити її від призначеного вироком суду покарання за ч. 4 ст. 185 КК України.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України особа засуджена за діяння, карність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст. 58 Конституції України про зворотню дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Так, згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК України).

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України застосовується після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, в тому числі коли особа звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Так, вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10.07.2024 ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України. Призначено ОСОБА_6 покарання за: ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі; ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн; ч. 3 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Керуючись ст. 75 - 76 КК України ОСОБА_3 від відбування покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі звільнено з випробуванням, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (а.с. 146 - 149).

Вирок суду набрав законної сили 10.08.2024.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 25.03.2024 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану. Загальна вартість викраденого майна складає 2 533,00 грн.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до Кодексу України про адміністративне правопорушення, зокрема, статтю 51 викладено в новій редакції.

Новою редакцією ч. 2 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України визначено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України передбачена податкова соціальна пільга у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2024 у розмірі 3 028 грн.

Відповідно, 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб установленого на 01.01.2024 становить 1 514 грн.

З зазначеного вбачається, що з 09.08.2024 особа підлягає адміністративній відповідальності за крадіжку вчинену особою, якщо вартість викраденого майна не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на дату вчинення кримінального правопорушення складає 3 028 гривні.

Згідно з ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Тобто, 09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким визначено граничну вартість викраденого чужого майна, яка може підпадати під кваліфікацію дій особи за відповідною частиною статті 51 КУпАП.

У зв`язку з чим, інкриміноване особі у межах кримінального провадження викрадення чужого майна (крадіжка) на суму до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, виходячи із того розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння (а саме 3 028 грн), законодавцем віднесено до адміністративних правопорушень, що посягають на власність, та такі діяння не є кримінально караними відповідно до диспозицій статті 185 КК України, тобто частково декриміналізовано.

Таким чином, оскільки сума викраденого ОСОБА_3 майна менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то на засуджену ОСОБА_3 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення клопотання в частині звільнення від призначеного покарання та негайне звільнення засудженої від призначеного судом покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді 5 років позбавлення волі, призначеного вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10.07.2024.

Крім цього, як було встановлено судом вище, вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10.07.2024 ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Враховуючи те, що засуджену звільнено від покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, проте ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, то слід вважати, що ОСОБА_3 засуджена вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області за ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України до покарання: за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн; за ч. 3 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати призначеним ОСОБА_6 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн.

Так, як ч. 1, 3 ст. 357 КК України не підпадають під декриміналізацію, засуджену ОСОБА_3 звільнено від покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити виконання вироку за ч.1, 3 ст. 357 КК України у виді штрафу.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 74, ст. 185 КК України, п. 13 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання начальника Уманського районного сектору № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області про звільнення ОСОБА_3 від призначеного судом покарання, задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від призначеного вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10.07.2024, за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке особу засуджено.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджену вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10.07.2024 за ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України до покарання: за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн; за ч. 3 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн.

Продовжити виконання вироку Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10.07.2024 року відносно ОСОБА_3 за ч. 1, 3 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Монастирищенський районний суд Черкаської області.

Суддя ОСОБА_7