Справа № 489/7444/24
Провадження № 1-кп/489/952/24
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

30 вересня 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження №0001065 від 08.08.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва Миколаївської області, громадянки України, з вищою освітою, не працюючої, не одруженої, не маючої на утриманні неповнолітніх дітей, зі слів зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої, останній раз: 14.05.2024 Ленінським районним судом міста Миколаєва за ст. 187 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_3 , не маючи законних джерел прибутку, переслідуючи мету незаконного збагачення, володіючи злочинними зв`язками з особами, які займаються незаконним виготовленням та обігом психотропних речовин, а також з особами, що здійснюють незаконний збут таких речовин, керуючись корисливим мотивом, за невстановлених обставин обрала як джерело накопичення коштів діяльність, пов`язану із незаконним збутом на території міста Миколаєва особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Так, у невстановлені дату та час ОСОБА_3 , керуючись корисливим мотивом, діючи з єдиним умислом, у невстановленому місці та у невстановленої особи незаконно придбала особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, невстановленою масою, але не менше 4,3823 г, що є великим розміром, яку незаконно зберігала при собі до 08.08.2024 з метою подальшого збуту невстановленим особам.

08.08.2024 о 16:55 год. з метою перевірки документів за адресою: АДРЕСА_2 зупинено ОСОБА_3 та у подальшому в ході проведення особистого обшуку останньої виявлено тридцять два згортки з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 4,3823 г, що є великим розміром, а саме: п`ятнадцять полімерних пакетів загальною масою PVP у складі речовини 1,7470 г; тринадцять полімерних пакетів загальною масою PVP у складі речовини 1,9452 г; три полімерних пакети загальною масою PVP у складі речовини 0,4723 г; один полімерний пакет масою PVP у складі речовини 0,2178 г, які остання у невстановлені дату та час придбала у невстановленому місці та у невстановленої особи, та зберігала при собі з метою подальшого збуту невстановленим особам.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 вчинила незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин у великих розмірах, тобто скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

30.09.2024 між прокурором та обвинуваченою за участю її захисника укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. 472 КПК України.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 307 КК України та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачена беззастережно визнала свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести обвинувачена, у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією майна, з призначенням остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14.05.2024 у виді позбавлення волі на строк шість років три місяці з конфіскацією майна.

Вказані вид та міра покарання визначені сторонами угоди з урахуванням особи обвинуваченої, яка беззастережно визнала свою вину, щиро розкаялася, наявності обставини, що пом`якшує покарання, а також ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор, обвинувачена та її захисник в судовому засіданні підтримали угоду про визнання винуватості та вважають, що є всі підстави для її затвердження судом та визначення погодженого сторонами угоди покарання. При цьому обвинувачена повністю та беззастережно визнала свою винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні, зазначила про своє щире каяття, засудила свої дії та запевнила суд у неприпустимості вчинення нових кримінальних правопорушень.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом та беззаперечно погоджується на це. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 30.09.2024 між прокурором та обвинуваченою за участю її захисника про визнання винуватості і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами виду та міри покарання, з призначенням остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14.05.2024, після ухвалення якого нею було вчинене дане кримінальне правопорушення.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченої підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.08.2024 у справі № 489/5988/24, підлягають скасуванню.

Оскільки суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди та необхідність призначення обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі, що підлягає реальному покаранню, тому до набрання вироком законної сили необхідно залишити обраний відносно неї запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись статтями 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду від 30.09.2024 між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, і призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією майна.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14.05.2024 у справі № 489/8436/21, остаточно до відбуття визначивши ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк шість років три місяці з конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з часу затримання - з 08.08.2024.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання час попереднього ув`язнення з 08.08.2024 по день набрання вироком законної сили з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Речові докази:

- зіп-пакети та згортки з особливо небезпечною психотропною речовиною - PVP, банківські картки « ІНФОРМАЦІЯ_2 », «Ощадбанк», зв`язку ключів, скретч-картку «Лайф», блокнот, тестер «Ідента» знищити;

- гаманець із порожніми зіп-пакетами в кількості 25 шт., лопату, граблі, телефон марки «ZTE Blade», іmei НОМЕР_1 , сім-картку НОМЕР_2 конфіскувати;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на автомобіль «Шевроле, р.н. НОМЕР_4 » - повернути власнику ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в сумі 7194 (сім тисяч сто дев`яносто чотири) грн 16 коп.

Після набрання вироком законної сили заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.08.2024 у справі № 489/5988/24, - скасувати.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1