Справа № 464/3759/19
пр.№ 1-в/464/212/24
УХВАЛА

31 жовтня 2024 року Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові подання Сихівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про про вирішення питання про звільнення засудженого ОСОБА_3 від покарання у зв`язку з усуненням караності діяння,

встановив:

Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 06.04.2021, який ухвалою Львівського апеляційного суду від 04.04.2022 залишено без змін, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та останньому призначено покарання у виді позбавлення волі на на строк один рік шість місяців. На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_3 частково приєднано покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 18.07.2018 та призначено остаточне покарання чотири роки один місяць позбавлення волі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 25.06.2024 замінено ОСОБА_3 , невідбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 06.04.2021, більш м`яким у виді виправних робіт на термін 2 (два) роки із відрахуванням в дохід держави із заробітку 20%.

Заступник начальника Сихівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 звернулась до суду з поданням, в якому просить суд звільнити від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Подання мотивує тим, що на виконанні Сихівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області з 22 липня 2024 року перебуває вирок Сихівського районного суду м. Львова від 06 квітня 2021 року. Відповідно до Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», що набрав чинності 09 серпня 2024 року та таким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого становить до 3028 грн.Зазначає, що вартість викраденого майна ОСОБА_3 на момент вчинення правопорушення у 2019 році не перевищувала 1921 грн. Відтак вважає, що на підставі ч. 1, 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ч. 1 п. 13 ст. 537, ч. 2 п. 2 ст. 539 КПК України ОСОБА_3 необхідно звільнити від відбування покарання у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Представник органу пробації ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, до суду надійшла заява, відповідно до якої підтримала подання в повному обсязі, просила суд розгляд такого здійснювати за її відсутності.

Прокурор Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, відповідно до якої не заперечив щодо задоволення подання органу пробації.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд подання за його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Оглянувши матеріали особової справи засудженого, суд прийшов до наступного висновку.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частинами 2 і 3 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Як видно з вироку Сихівського районного суду м. Львова від 06.04.2021, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно), діями засудженого завдано матеріальну шкоду у розмірі 422,44 грн.

Законом України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, cеред іншого, у новій редакції викладено ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна», відповідно до якої дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, є адміністративним правопорушенням.

Частинами 1, 3 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Приписи ст. 58 Конституції України передбачають, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» в 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становив 1921 грн.

Згідно положення пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно підпункту 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу ІV ПК України така податкова соціальна пільга застосовується у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Виходячи з наведеної норми ПК України - 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для цілей визначення кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень в 2019 році становить 1921 гривень.

Враховуючи те, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, зокрема, викрадення ОСОБА_3 майна вартістю, що у 2019 році не перевищувала 1921 грн., його дії, після внесення змін Законом України №3886-IX від 18.07.2024, тягнуть за собою адміністративну відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому суд вважає, що ОСОБА_3 підлягає звільненню від призначеного покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 06.04.2021, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, керуючись п. 13 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд,

ухвалив:

Подання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Сихівського районного суду м. Львова від 06 квітня 2021 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_6