УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ГО «Центр захисту інвалідів» на постанову слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 06.06.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000140 від 19.02.2024,

ВСТАНОВИВ :

У провадження слідчого судді надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ГО «Центр захисту інвалідів» на постанову слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 06.06.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000140 від 19.02.2024.

В обґрунтування скарги представник заявника зазначає про те, що постанова про відмову у визнанні потерпілим є незаконною та необґрунтованою. Так, адвокат зазначає, що слідчим у постанові не надано жодної оцінки документам, наданим представником ГО «Центр захисту інвалідів» щодо обґрунтування про наявність шкоди, завданої діяннями, а також текст постанови від 06.06.2024 повторює текст аналогічної постани від 02.04.2024, яка була скасована слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва. У зв`язку з чим просить скасувати постанову слідчого від 06.06.2024 та зобов`язати слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 вручити представнику ГО «Центр захисту інвалідів» пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні №0000140 від 19.02.2024.

Адвокат ОСОБА_3 до початку судового розгляду звернувся із заявою про проведення судового засідання у його відсутність. Скаргу підтримує в повному обсязі.

Слідчий другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 , будучи завчасно та належним чином повідомленою про день та час судового розгляду, не з`явилася. Разом з тим, звернулася на адресу суду із заявою про проведення судового розгляду у його відсутність. У задоволенні скарги просила відмовити.

У відповідності до вимог ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу у їх відсутність.

Дослідивши скаргу з додатками, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, слідчими другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000140, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

25.03.2024 представник ГО «Центр захисту інвалідів» - адвокат ОСОБА_3 звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, із заявою про залучення його до кримінального провадження як представника потерпілого та вручення йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

02.04.2024 постановою слідчого у задоволенні вказаної заяви було відмовлено.

28.05.2024 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва скасовано постанову слідчого від 02.04.2024.

06.06.2024 слідчим другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 винесено повторну постанову про відмову у задоволенні заяви представника ГО «Центр захисту інвалідів» - адвоката ОСОБА_3 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч.1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У відповідності до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст.93 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Згідно ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Так, слідчий мотивуючи постанову від 06.06.2024 про відмову у визнанні потерпілим ГО «Центр захисту інвалідів» у кримінальному провадженні № 0000140 від 19.02.2024, вказала, що на цій стадії досудового розслідування не отримано достатніх та об`єктивних даних, які б свідчили про спричинення ГО «Центр захисту інвалідів» кримінальним правопорушенням шкоди, визначеної ч. 1 ст. 55 КПК України, оскільки факти можливих неправомірних службових осіб Територіального управління не знайшли свого об`єктивного підтвердження, об`єктивних та достатніх даних про наявність ознак умисного невиконання ухвали суду, що набрала законної сили.

В той же час, слідчим зроблено загальний висновок про відсутність даних щодо заподіяння шкоди, без посилання на матеріали досудового розслідування, процесуальні дії, які були проведені, та дають підстави вважати, що ГО «Центр захисту інвалідів» не було завдано шкоди.

Крім того, оскаржувана постанова слідчого не узгоджується з положеннями кримінального процесуального закону України, які регулюють правовий статус потерпілого у кримінальному провадженні та визначають, з якого часу особа набуває права й обов`язки потерпілого, а також не містить посилання на конкретні обставини, що послугували достатньою підставою для висновку про недоведеність факту заподіяння ГО «Центр захисту інвалідів» моральної/матеріальної шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 3 ст. 382 КК України, за ознаками вчинення якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000140 від 19.02.2024.

Таким чином, всупереч положенням ст.110 КПК України, вказана постанова не містить відомостей про зміст обставин, які стали підставами для її винесення, мотивів прийняття рішення, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 06.06.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000140 від 19.02.2024., за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України, підлягає скасуванню.

В той же час, розглядаючи прохання адвоката ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 вручити представнику ГО «Центр захисту інвалідів» пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні №0000140 від 19.02.2024, слідчий суддя зауважує наступне.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Згідно вимог ч.2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може ухвалити рішення про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ГО «Центр захисту інвалідів» щодо зобов`язання слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 вручити представнику ГО «Центр захисту інвалідів» пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні №0000140 від 19.02.2024, не підлягає задоволенню в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 3, 26, 55, 110, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ГО «Центр захисту інвалідів» - задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 06.06.2024 про відмову у визнанні ГО «Центр захисту інвалідів» потерпілим у кримінальному провадженні №0000140 від 19.02.2024.

Зобов`язати уповноваженого слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, у кримінальному провадженні №0000140 від 19.02.2024, повторно розглянути заяву адвоката ОСОБА_3 від 25.03.2024 про визнання ГО «Центр захисту інвалідів» потерпілим.

В задоволенні інших вимог скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя