Справа № 509/3519/24
УХВАЛА

21 листопада 2024 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000128 від 08.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебуває зазначене кримінальне провадження на стадії підготовчого провадження.

До обвинуваченого на стадії досудового розслідування застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 26.06.2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Одеський слідчий ізоютор №21" на строк до 24 серпня 2024 року без визначення розміру застави.

Вказану ухвалу суду скасовано згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 07.08.2024 року та постановлено нову, якою обрано ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Одеський слідчий ізоютор" без визначення розміру застави терміном на 60 діб до 06.10.2024 року.

Ухвалою суду від 02.10.2024 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 30.11.2024 року включно.

Закінчити судовоий розгляд даного кримінального провадження в строк до 30.11.2024 року неможливо.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

19.11.2024 року прокурор ОСОБА_3 подав до суду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів без права визначення застави, посилаючись на обгрунтованість обвинувачення, продовження існування встановлених ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та відсутністю підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який.

21.11.2024 року захисник ОСОБА_5 подала до суду клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на заставу. Своє клопотання обгрунтовує необгрунтованістю обвинувачення, твердження прокурора є штучно створені, не містять фактичних даних, тому не відповідають критерію належності доказів. Крім того, доказ, яким обгрунтовується обвинувачення, а саме текстові повідомлення в період з 24.02.2022 року по 25.02.2022 року, є вирваним із контексту та, на думку захисника, не відповідає критерію допустимості, оскільки такий доказ здобуто з порушенням процесуальних норм. Також зазначає про неналежність та недопустимість доказу, який став підставою для внесення відомостей до ЄРДР про вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ст. 111 КК України, - рапорту консультанта-експерта з оперативних питань 1 відділу 1 управління ГУ ВБ СБ України полковника ОСОБА_6 від 27.10.2023 року, оскільки вказаний документ не є процесуальним документом і протирічить вимогам ст. 103 КПК України. Щодо заявлених прокурором ризиків захисник зазначає про їх повну відсутність та недоведеність, у зв`язку з чим просить зімнити запобіжний захід відносно обвинуваченого з тримання під вартою на заставу.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 своє клопотання підтримав повністю з викладених в ньому підстав, в клопотанні захисника про зміну запобіжного заходу просив відмовити.

Захисник ОСОБА_5 під час підготовчого судового засідання підтримала клопотання про зміну запобіжного заходу з викладених в ньому підстав та просила відмовити в клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 надав суду письмове заперечення щодо клопотання прокурора, просив в його задоволенні відмовити, оскільки обвинувачення необгрунтоване, досудове розслідування в даному кримінальному провадженні проведено не об`єктивно, без урахування усіх зібраних доказів у їх сукупності. Ризики, на які посилається прокурор є недоведеними та заявленими формально. Також посилався на рішення Конститційного Суду № 7-р(II)/2024 від 19.06.2024 року, яким ч.6 статті 176 КПК України визнано такою, що відповідає Конституції України, та на рішення Конститційного Суду № 8-р(II)/2024 від 18.07.2024 року, яким ч.6 ст. 615 КПК України визнано такою, що не відповідає Конституції України.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення, виходячи з наступного.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.08.2024 року скасовано ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 216.06.2024 року про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та постановлено нову, якою клопотання прокурора задоволено та обрано ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Одеський слідчий ізоютор" без визначення розміру застави терміном на 60 діб до 06.10.2024 року.

У вказаній ухвалі апеляційної інстанції встановлено наявність існування в даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які обумовлені наступним:

- відповідно до пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливого тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років позбавленням волі, з конфіскацією майна або без такої, тому, усвідомлюючи можливість призначення покарання, останній може переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Крім того, апеляційним судом було ретельно вивчено особу обвинуваченого, який перебував на посаді старшого оперуповноваженого в особливо вадливих справах 8 відділу головного відділу захисту національної державності УСБУ в Одеській області, тому останній у ході несення служби набув службові та неформальні зв`язки, які може використати для безперешкодно перетину державний кордон України;

- на даний час обвинувачений ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 290 КПК України, ознайомлений з усіма матеріалами кримінального провадження, зокрема з протоколами допиту свідків, які ймовірно будуть викликані судом для допиту, тому з урахуванням того, що свої висновки суд обґрунтовує лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отримав у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею, апеляційний суд дійшов висновку про існування достатньої ймовірності ризику впливу підозрюваного на свідків, з метою уникнення від кримінальної відповідальності;

- характер інкримінованого кримінального правопорушення - проти національної безпеки України в умовах воєнного стану, свідчить про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 02.10.2024 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.9 Конституції України міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність обрання запобіжних заходів є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватись суворістю можливого покарання, сукупністю даних про матеріальний та соціальний стан особи, її зв`язки з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Згідно з ч.6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Рішенням Конститційного Суду № 7-р(II)/2024 від 19.06.2024 року, вказану норму кримінально-процесуального закону визнано такою, що відповідає Конституції України (є конституційною).

Під час розгляду клопотання прокурора судом встановлено, що підстави продовження дії виключного запобіжного заходу обвинуваченому є цілком обґрунтованими, встановлені ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений зможе переховуватися від суду, чинити вплив на свідків в даному кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, а також продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Встановлені ризики на час розгляду клопотання прокурора не зменшились та продовжують існувати.

Продовження існування вказаних ризиків свідчить про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, можуть негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного судового розгляду, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження, а тому в клопотанні захисника про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на заставу, слід відмовити.

Наявні матеріали кримінального провадження не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою. Стороною захисту не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Окрім того, приймаючи до уваги характер вчинення кримінального правопорушення та покарання, яке може бути призначене обвинуваченому лише у виді позбавлення волі, на даний час є доцільним продовження віжносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку передбаченого діючим КПК України, з метою забезпечення судового провадження та виконання завдань кримінального судочинства, а саме швидкого, повного та неупередженого судового розгляду.

Крім того, суд користується правом, передбаченим положеннями ч. 4 ст. 183 КК України, та не визначає розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, у даному кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 111 КК України.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 193, 194, 331, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

В клопотанні захисника про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на заставу - відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 19.01.2025 року включно, в Державній установі «Одеська виправна клонія № 14».

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 22.11.2024 року.

Головуючий: ОСОБА_1