01.10.2024 Справа № 363/2242/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 рокуВишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурорів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

представників потерпілої - ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

потерпілої - ОСОБА_16 ,

захисників - ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,

обвинуваченого - ОСОБА_21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгород обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000255 за обвинуваченням:

ОСОБА_22 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гостомель, українця, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, розлученого, має на утримані малолітню дитину, працюючого в ПП «Блеск», раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_21 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, за наступних обставин.

24.03.2019 року, близько 03 години 20 хвилин ОСОБА_21 та ОСОБА_23 перебували на території подвір`я кафе-бару «Легенда» за адресою: АДРЕСА_2 , між якими на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбувся словесний конфлікт, у ході якого ОСОБА_21 перебуваючи в положенні стоячи обличчям напроти потерпілого, кулаком правої руки наніс ОСОБА_23 один удар в праву скроневу частину голови, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонку головного мозку з розвитком набряку набухання головного мозку, яке за своїм характером відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, 24.03.2019 року, приблизно о 20 год. 03 хв. ОСОБА_23 помер у кареті швидкої медичної допомоги, яка на той час знаходилась поблизу будинку АДРЕСА_3 .

Тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонку головного мозку з розвитком набряку набухання головного мозку знаходиться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_23 .

Обвинувачений ОСОБА_21 вину у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України не визнав у повному обсязі.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_21 надав показання, що в березні 2019 року, 23 або 24, точної дати він не пам`ятає, за пропозицією свого знайомого ОСОБА_24 вони ввечері поїхали до бару « ОСОБА_25 » який розташований у с.Демидів. Коли вони заходили на подвір`я даного бару то побачили бійку, у якій приймали участь його знайомий, та він побачив як ОСОБА_26 тримає у руці пляшку, яку він у нього вибив з рук, та в цей час йому удар наніс ОСОБА_27 , після чого між ними почалась сутичка. Стверджує, що він ударів ОСОБА_23 не наносив. У зв`язку із чим, просив суд його виправдувати. За вказаних обставин не визнає і заявлений до нього цивільний позов, у задоволенні якого просив відмовити.

Не дивлячись на невизнання вини, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена сукупністю зібраних і досліджених у суді доказів, які узгоджуються між собою.

Потерпіла ОСОБА_16 надала показання, що ОСОБА_23 є їй двоюрідним онуком, інших родичів у нього не було, його батьки померли, проживав в АДРЕСА_4 , та вона була його опікуном. В березні 2019 року, приблизно о 19 год. 30 хв. вечора телефонувала йому, однак слухавку взяв водій швидкої та сказав що ОСОБА_28 без притомності, після того дочка телефонувала і їй повідомили, що він помер. На той час, ОСОБА_28 проживав в с. Козаровичі, винаймав житло, працював слідчим у відділу поліції. Останній раз спілкувалася з ним 22.03.2019 року. Щодо обставин відомо лише з матеріалів які були надані слідством. Останній раз бачила за тиждень до цього, приїжджав часто. В той день коли його вбили з ним не спілкувалася, він ні з ким не конфліктував, був доброзичливою особою. Просила суд задовольнити заявлений цивільний позов, оскільки новина про загибель ОСОБА_29 стала для неї та її сім`ї непереборною трагедією та непоправимою втратою, внаслідок чого вона зазнала моральних страждань, через душевні переживання за втратою близької її людини перебуває у депресії, почувається пригніченою, стан здоров`я значно погіршився, що привело до істотних змін в її житті та негативно позначилось на її моральному стані.

Під час судового розгляду свідок ОСОБА_30 надала показання, що приблизно в березні 2019 року перебувала в кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » разом з друзями. Приблизно о 03.00 годині ночі, вийшла у двір кафе-бару та побачила бійку, але звернула увагу на неї лише коли ОСОБА_31 впав біля її ніг, після чого почала надавати йому першу медичну допомогу. Потім хтось викликав швидку, яка повідомила що у ОСОБА_32 легкий струс мозку. ОСОБА_33 пропонували проїхати до лікарні, однак останній відмовився, після чого вона разом з ОСОБА_34 привезли його в гуртожиток в ОСОБА_35 , по дорозі ОСОБА_23 говорив, що йому погано.

Ввечері того ж дня, зателефонував ОСОБА_34 і сказав, що ОСОБА_23 не бере слухавку, після чого вони разом поїхали в гуртожиток. Комендант їм відкрила його кімнату своїм ключем. Бічевий ОСОБА_36 лежав на ліжку без свідомості. Вони викликали швидку, після приїзду бригада швидкої викликала реанімаційну бригаду, в кареті якої ОСОБА_23 помер.

Крім того свідок зазначила, що самого процесу нанесення удару не бачила, лише після перегляду відео з камер відеоспостереження, та повідомила, що особа яка наносила удар ОСОБА_33 був одягнений в білі кросівки, куртку з хутром, та брюках, яких саме не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_37 надав показання, що приблизно наприкінці березня 2019 року він разом з потерпілим ОСОБА_23 відпочивав в кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в АДРЕСА_2 . Приблизно о 03.00-04.00 год. на вулиці, навпроти приміщення кафе-бару «Легенда» розпочалась бійка між чоловіками, з яких йому був знайомий лише ОСОБА_38 , в цей час свідок перебував на порозі кафе-бару, після чого підійшов ОСОБА_31 і пішов, щоб розтягнути учасників бійки, в якій приймали участь приблизно 5 чоловік, а саме: ОСОБА_26 , ОСОБА_39 , інших він не знає. Побачивши ОСОБА_40 свідок, підійшов до нього.

В цей момент ОСОБА_41 мовчки підійшов до потерпілого та різко наніс один удар кулаком правої руки в голову ОСОБА_23 , від якого потерпілий впав на асфальт на спину і втратив свідомість. В момент удару свідок ОСОБА_42 знаходився поряд з потерпілим, а саме з правої сторони від нього знаходився ОСОБА_43 , в момент нанесення удару чітко бачив обличчя особи, яка нанесла удар, це був ОСОБА_41 . Потерпілому ОСОБА_44 викликали швидку допомогу, яка приїхала приблизно через 40 хв., від госпіталізації потерпілий відмовився, оскільки зазначив, що почуває себе краще. Крім того додав, що запам`ятав, що обвинувачений був одягнений в білі кросівки, куртку зеленого кольору з хутром на капюшоні.

Приблизно о 5.30 ранку 24.03.2019 він разом з ОСОБА_45 , ОСОБА_34 та ОСОБА_46 відвезли ОСОБА_47 на автомобілі ОСОБА_48 в гуртожиток в с. Козаровичі. Про смерть ОСОБА_47 дізнався від ОСОБА_49 , який зателефонував та повідомив вказані обставини.

Під час судового розгляду свідок ОСОБА_50 надав показання, що приблизно у березні 2019 року прибув в кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в с.Демидів разом з потерпілим та ОСОБА_46 . Перебував в приміщенні бару, коли до нього підійшов його знайомий і повідомив, що на вулиці відбулась бійка. Вийшовши на вулицю побачив ОСОБА_51 , який сидів на лавочці, спльовував кров з роту, після чого набрав швидку допомогу, йому повідомили, що машина вже виїхала. Потерпілий ОСОБА_52 відмовився їхати до швидкої, тримався за голову, було видно, що йому погано. Про події конкретно ніхто нічого не розповідав, лише говорили про те, що ОСОБА_43 втрутився в бійку щоб розборонити та йому було нанесено удар в голову, після якого він втратив свідомість.

Приблизно о 06.00 год., привезли ОСОБА_32 додому, було видно, що йому поганою. Ввечері почав телефонувати ОСОБА_53 , однак останній не брав слухавку, після чого він приблизно о 18.00 год. вечора того ж дня, приїхав до гуртожитку з ОСОБА_46 , щоб перевірити чи все добре з ОСОБА_54 , їх зустріла охоронець, яка запитала документи, він пред`явив посвідчення працівника поліції, оскільки на вході пропускний режим, після пред`явлення документів їх пропустили, охоронець повідомила, що протягом дня ОСОБА_23 з кімнати не виходив. Вони разом з охоронцем піднялись до кімнати ОСОБА_32 , стукали в двері він не відчиняв, телефон дзвонив у кімнаті. Після чого охоронець принесла запасні ключі, відчинила кімнату, зайшовши вони побачили, що ОСОБА_36 лежав на ліжку без свідомості. Вони викликали швидку, яка приїхала через 20 хвилин, йому намагалась надавати медичну допомогу в кімнаті, однак ОСОБА_36 не приходив до тями, тому вирішили спустити його до машини швидкої, однак нікуди не поїхали, а викликали реанімобіль. Через деякий час ОСОБА_36 помер в кареті швидкої допомоги.

Свідок ОСОБА_55 надав показання, що в березні 2019 року разом з друзями був у барі «Легенда» в с. Демидів, прибули до бару десь о 23.00 год. Приблизно о 03.00 год. ночі збиралися додому, вийшовши з бару, і в дверях незнайома людина нанесла удар, хто саме це був не пам`ятає. ОСОБА_56 було нанесено в праву сторону обличчя в районі ока. В подальшому пам`ятає, що сидів на лавці, потім знову втратив свідомість і прийшов до тями в кареті швидкої, яка завезла його до селища Димер де йому було надано медичну допомогу. З ОСОБА_57 не був знайомий, щодо обставин які відбулися з ними нічого не знає, біля бару нічого не бачив, про події дізнався через деякий час.

Свідок ОСОБА_58 надала показання, що знайома протягом 3-4 років з ОСОБА_59 , відносини підтримує дружні, але останній рік не спілкувались, про обставини події їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_60 під час судового розгляду надала показання, що обвинувачений ОСОБА_21 є її колишнім чоловіком, проте з лютого 2019 року проживали разом. Також повідомила, що 24.03.2019 року вранці приблизно о 05.00 год. обвинувачений ОСОБА_21 прийшов додому в нормальному стані, поводився так наче все гаразд, вони лягли спати та прокинулись о 09.00 год., після чого він провів її на роботу. Після чого бачилися ще о 12.00 год. та ОСОБА_59 повідомив, що збирається їхати до дядька до м. Кіровоград. В той же час, точного часу коли саме вирушив до дядька не знає. На протязі 10 днів його не бачила, та розмовляла з ним лише один раз, оскільки його мобільний номер телефону був відключений. В подальшому від працівників поліції дізналась про те, що його розшукують. Обставини події їй не відомі.

Під час судового розгляду свідок ОСОБА_61 надав показання, що близько 23.00 год. 23.03.2019 прибув в кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_2 », через деякий час до бару прибули ОСОБА_34 , ОСОБА_62 та ОСОБА_63 . В подальшому, приблизно о 03 год. 20 хв. перебував у приміщені вказаного кафе-бару, куди забіг ОСОБА_64 який повідомив, що на вулиці відбулася бійка, ОСОБА_31 отримав удар і упав на землю та лежить на асфальті. Після того як вибіг на вулицю, побачив, що приблизно за три метри від входу в бар дійсно лежить ОСОБА_23 в непритомному стані на спині, після чого з ОСОБА_65 почали надавати першу медичну допомогу, а саме підняли та посадили на лавку, почали розтирати обличчя та шийний відділ, після чого ОСОБА_36 прийшов до тями. На запитання що трапилося повідомив, що не пам`ятає. Також хтось викликав швидку, ОСОБА_32 повели до машини швидкої, а він повернувся до бару щоб переглянути камери відеоспостереження та подивитися хто наніс удар ОСОБА_53 . Після перегляду відео не зміг впевнитися, що це був саме ОСОБА_66 . В подальшому, передивившись камери відеоспостереження з ОСОБА_67 він йому повідомив, що особа яка нанесла удар - це ОСОБА_41 , який був одягнений в білі кросівки, куртку темно-зеленого кольору, на капюшоні хутро, ОСОБА_63 в момент нанесення удару потерпілому знаходився поряд з ним. Після перегляду відеозапису вийшов на подвір`я швидкої вже не було і особи які перебували разом з ОСОБА_68 повідомили що останній відмовився їхати до лікарні, після чого потерпілого завезли до гуртожитку що знаходиться в селі Козаровичі.

Свідок ОСОБА_69 надав показання, що в березні 2019 року знаходився в кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в с. Демидів, між 00 год. і 01 год. він вийшов на подвір`я з приміщення бару побачив біля лавочки, яка знаходиться напроти виходу з бару, двох хлопців які лежали, в одного була кров на обличчі точно, підійшовши до останніх подивився що вони без тями та почав надавати допомогу. Хто ці хлопці не знав, і після того як прийшли їх знайомі пішов звідти. Хлопці лежали на спині, в чому були одягнені не пам`ятає, додав лише, що коли вийшов з бару стояла поліцейська машина, хто викликав швидку теж не знає. З бару пішов десь в половині другого, можливо раніше.

Під час судового розгляду свідок ОСОБА_70 надав показання, що він є працівником поліції, працює у Вишгородському відділі поліції Київської області, в березні 2019 року, приблизно о 04.00 год. надійшло повідомлення, що в с.Демидів в кафе-барі Легенда сталась бійка. По приїзду бачив, що ОСОБА_28 знаходився біля карети швидкої, та скаржився головну біль. В подальшому було встановлено, що ОСОБА_23 захищав потерпілого від іншої бійки, в цей час обвинувачений наніс удар в обличчя ОСОБА_53 . В подальшому, з метою встановлення особи правопорушника, який наніс удар ОСОБА_71 , він пішов переглянути камери відеоспостереження, під час перегляду яких побачив, що особа, яка нанесла удар ОСОБА_53 була одягнена в білі кросівки, темну куртку с капюшоном зі світлим хутром. Крім того зазначив, що ОСОБА_36 сам відмовився їхати до медичного закладу.

Доступ до камери відеоспостереження надав власник кафе бару « ОСОБА_25 » ОСОБА_72 . Відео записував з монітору камер відеоспостереження, оскільки як пояснив власник з технічних причин зняти копію з самого відео реєстратора неможливо. Після того як записав відео на власний мобільний телефон, переніс його на власний ноутбук, записав на диск та надав для долучення до матеріалів кримінального провадження слідчій під час його допиту в якості свідка.

Свідок ОСОБА_73 надав показання, що він є власником кафе-бару «Легенда» в с.Демидів, та повідомив, що 24.03.2019 року приблизно о 04.00 год. зателефонували представники поліції і попросили надати відеозаписи з камер відеоспостереження. Відеозаписи з відео реєстратора з технічних причин не можливо скопіювати, що він пояснив працівникам поліції, після чого, він приїхав і зняв відео з монітору камер відеоспостереження на власний мобільний телефон, що паралельно робила і поліція, в подальшому скинув на власний ноутбук, записав на диск і передав слідчому. Під час запису на відео дата та час відповідали. Зазначив, що на відео реєстраторі дату та час змінити не можливо. Відео на реєстраторі слідчі намагались відтворити, але не змогли переглянути у зв`язку з технічними причинами реєстратора.

Свідок ОСОБА_74 повідомила, що працює у ТОВ «Спрінтер К» охоронцем (гуртожиток у якому проживав потерпілий ОСОБА_23 ). Заступила на чергування 23.03.2019 року о 08.00 год. до 24.03.2019 року до 08.00 год. ОСОБА_23 пішов з гуртожитка 23.03.2019 року о 22.50 год., прийшов вранці 24.03.2019 року о 05.35 год., після цього з ОСОБА_54 не бачилися. Бачила, що його підвезли на автомобілі до гуртожитка, заходив до гуртожитка один, пішов у свою кімнату на 2 поверсі, нічого не розповідав, лише помітила що останній був похмурим. Зазначила, що сторонніх до гуртожитка пропускати не можна, суворий пропускний режим, територія огороджена. Ведеться журнал приходу проживаючих і гостей, в якому фіксується хто прийшов, коли, точний час. О 08.00 ранку змінила ОСОБА_75 .

Під час судового розгляду свідок ОСОБА_75 зазначила, що працює у ТОВ «Спрінтер К» охоронцем (гуртожиток у якому проживав потерпілий ОСОБА_23 ). Заступила на чергування 24.03.2019 року о 08.00 год. до 25.03.2019 року до 08.00 год. ОСОБА_76 , яку вона змінила, повідомила, що ОСОБА_31 прийшов 0 05.35 год. ранку. Протягом дня він не виходив. Приблизно о 18.00 год. вечора в домофон подзвонили, хлопець та дівчина і сказали, що вони до ОСОБА_47 , ОСОБА_77 ( ОСОБА_78 ) пред`явив посвідчення працівника поліції, вони повідомили, що протягом дня не можуть додзвонитися до ОСОБА_32 , він не бере слухавку. Вона разом з хлопцем та дівчиною піднялась до кімнати ОСОБА_47 , двері він не відчиняв, було чутно, що телефон його дзвонить в кімнаті. Після чого спустилася взяти запасний ключ і відкрила кімнату, увійшовши вони побачили, що ОСОБА_36 лежав на ліжку без свідомості. ОСОБА_79 викликав швидку, яка приїхала приблизно хвилин через 20, працівники швидкої зайшли, а сама пішла до свого місця, хвилин через 30 сказали, що ОСОБА_32 треба знести щоб відвезти до лікарні бо він не приходить до тями. Його спустили до карети швидкої, однак вони не поїхали, а викликали реанімобіль, який приїхав приблизно о 19.50 год., а вже о 20.03 год. вийшов лікар і сказав, щоб зафіксували смерть ОСОБА_23 .

Крім того, зазначила, що у гуртожитку пропускний режим, сторонні особи зайти не можуть, щоб хтось з відвідувачів зайшов треба писати заяву.

Свідок ОСОБА_80 надав показання, що в березні 2019 року був на зміні, працює фельдшером 510 бригади, та надійшов виклик, що в с. Козаровичі в гуртожитку людина без свідомості не реагує. Прибувши на місце піднявся на другий поверх гуртожитку побачив особу яка лежала на ліжку, був непритомним. В кімнаті було важке повітря, тому відкрили вікно та почали надавати медичну допомогу. Потерпілий не приходив до тями, тому спустили його до карети швидкої, однак його стан погіршився, тому викликали реанімаційну бригаду. В подальшому дії проводила реанімаційна бригада, яка і зафіксувала смерть

ОСОБА_23 обвинуваченого також підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні, достатніх та взаємопов`язаних між собою, доказів кримінального провадження.

Відповідно до даних з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань зазначено, що 24.03.2019 року внесено відомості за правовою кваліфікацією ч.2 ст.121 КК України та зареєстровано кримінальне провадження за №0000255 (т. 3а.с.79).

Даними з рапорту від 24.03.2019 року про те, що о 04.43 - 24.03.2019 року на лінію 102 надійшло повідомлення від працівника з органів охорони здоров`я про те, що за адресою: Вишгородський район, смт. Димер, ОСОБА_81 , 21 рік, проживає в АДРЕСА_3 , відмовився від госпіталізації, побили в Демидові невідомі (т.3 ас.с82).

Даними з рапорту від 24.03.2019 року, про те, що 24.03.2019 року о 04.40 год. надійшло повідомлення зі служби 102 від лікаря ОСОБА_82 , що за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_83 , 20 років, який проживає за адресою: АДРЕСА_6 , звернувся для надання медичної допомоги, СГМ забійна рана тім`яної частини голови, ЧМТ знаходиться в травматології. Тілесні ушкодження отримав в с. Демидів в барі «Легенда» (т.3 а.с.83).

Даними з рапорту від 24.03.2019 року про те, що о 21.10 год. 24.03.2019 на лінію 102 надійшло повідомлення про те, що за своїм місцем проживання в с. Козаровичі раптово помер лейтенант поліції ОСОБА_23 (т.3 а.с.69,84).

Даними з протоколу огляду місця події від 24.03.2019 року з додатком - фототаблицею, у ході якого було оглянуто карету швидкої медичної допомоги, яка знаходилась за адресою: АДРЕСА_3 , на території гуртожитку, в якій на кушетці знаходився труп ОСОБА_23 (т.3 а.с.85-92).

З протоколу огляду місця події від 24.03.2019 року з додатком фототаблицею, в ході якого оглянуто кімнату №41 гуртожитку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , в якій проживав ОСОБА_23 (т.3 а.с.93-103).

Даними з копії журналу присутності проживаючих в гуртожитку ООО «Спринтер К», відповідно до якого 24.03.2024 року ОСОБА_23 прибув о 5.35 год. ранку, після цього з гуртожитку не виходив (т.3 а.с.216-218).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.03.2019 року, за участю свідка ОСОБА_84 , який впізнав особу на фотознімку під номером 2, який наніс удар ОСОБА_71 . На знімку під номером 2 зображений обвинувачений ОСОБА_21 (т.3 а.с.108-109).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 27.03.2019 року з додатком відеозаписом слідчої дії, за участю свідка ОСОБА_84 , в ході якого свідок за участю статистів, судово-медичного експерта, наглядно показав, як відбувалась подія злочину та уточнив механізм та локалізацію нанесення удару обвинуваченим ОСОБА_21 потерпілому ОСОБА_23 , взаємне розташування обвинуваченого та потерпілого один щодо одного в момент нанесення удару, місцезнаходження свідка по відношення до потерпілого та обвинуваченого. В ході слідчого експерименту встановлено, що свідок ОСОБА_85 в момент нанесення тілесних ушкоджень потерпілому знаходився поряд, потерпілий був з правої сторони від нього, обвинувачений ОСОБА_21 підійшов з правої сторони до потерпілого та наніс один удар кулаком в голову від якого ОСОБА_28 впав на спину на асфальт та втратив свідомість. Свідок ОСОБА_85 зазначив, що обвинувачений був одягнений в білі кросівки, темно-зелену куртку, з хутром на капюшоні (т.3 а.с.110-114).

Даними з висновку експертного дослідження № 76, відповідно до якого смерть ОСОБА_23 настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонку головного мозку з розвитком набряку-набухання головного мозку, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_23 були виявлені наступні тілесні ушкодження:

а) садна по одній на п`ястно-фалангових суглобах 2-3 пальців правої кисті по тильній поверхні;

б) крововилив у м`які покриви голови з боку їхньої внутрішньої поверхні у скроневій ділянці праворуч, субдуральна гематома у правій скроневій ділянці (обсягом 120 см?), крововиливи під м`яку мозкову оболонку, набряк-набухання головного мозку.

Всі вищеописані тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупого (-их) предмета (-ів), або при ударі об такий, що могло мати місце в строк (24.03.2019р.) і за обставин, викладених у ухвалі суду, і, у своїй сукупності, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті (т.3 а.с.115-116).

Відповідно до висновку експерта №64/Д№76тр-2019, смерть ОСОБА_23 настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки головного мозку з розвитком набряку-набухання головного мозку.

З урахуванням наданих матеріалів справи виключається можливість утворення комплексу пошкоджень, що становлять внутрішньочерепну травму, внаслідок падіння з вертикального положення тіла на асфальтове покриття; не можна виключити можливість утворення виявлених під час проведення судово-медичної експертизи трупа тілесних ушкоджень у вигляді саден на правій кисті внаслідок падіння з вертикального положення тіла на асфальтове покриття.

Враховуючи ступінь вираженості лейкоцитарної реакції в м`яких тканинах з області ушкоджень можна припустити, що дані ушкодження утворилися за проміжок часу близько 4-5 годин до моменту настання смерті.

Не виключається можливість утворення, виявлених у ОСОБА_86 тілесних ушкоджень, за обставин, на які вказали свідки ОСОБА_87 та ОСОБА_42 під час допиту та слідчого експерименту за їх участю, а також за обставин, що відображені на відеозаписі з камер відеоспостереження з кафе-бару «Легенда» від 24.03 2019 року.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_88 підтвердив наданий висновок, в тому числі в частині проміжку часу встановленого ним від нанесення тілесних ушкоджень до настання смерті.

Даними з протоколів оглядів від 25.03.2019 року з додатком фото таблицею, складеного за результатом огляду відео файлів фрагменти відео з камер спостереження, розташованих на території кафе-бару «Легенда», який міститься на дисках CD-R. (т.3 а.с.196-215, 221-230).

Даними з протоколу огляду документів від 27.03.2019 року з додатком фото таблицею, складеного за результатами огляду відео файлів з камер спостереження, які містились на диску CD-R VERBATIUM 700 N112VL31D8124942A2, який було надано власником кафе-бару «Легенда» ОСОБА_89 , за участі свідка ОСОБА_84 (т.3 а.с.206-212).

Згідно з: постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 25.03.2019, відповідно до якої визнано речовим доказом DVD-R диск з копією відеозапису з камер відеоспостереження з бару « ОСОБА_25 », який надав свідок ОСОБА_70 під час його допиту в якості свідка, який є працівником поліції, записав вказаний запис під час виїзду за викликом 24.03.2019 до кафе бару «Легенда», де сталась бійка, однак у зв`язку з технічною неможливістю копіювання відеозапису безпосередньо з відео реєстратора, записав відео на власний мобільний телефон (т.3 а.с.237); постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 25.03.2019, відповідно до якої визнано речовим доказом CD-R диск з копією з копією відеозапису з камер відеоспостереження з бару « ОСОБА_25 », який надав свідок ОСОБА_73 під час його допиту в якості свідка, який є власником кафе-бару «Легенда» (т.3 а.с.238).

Даними з висновку комісійної судово-медичної експертизи №99/К від 06.02.2024 року, відповідно до якого, ушкодження в ділянці голови ОСОБА_23 у вигляді закритої черепно-мозкової травми (крововилив в м`які тканини голови зі сторони кісток черепа в скроневій ділянці справа, крововилив під твердою мозковою оболонкою («120 см?) в скроневій ділянці справа, крововиливи під м`якими мозковими оболонками коннекситальної (випуклої) поверхні скроневої частки, по базальній поверхні лівої скроневої та лівої лобної частки), слід розглядати в комплексі, так як всі вони утворились внаслідок одного виду травмуючої дії (нанесения удару в ділянку голови) та одночасно, як такі, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя) та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Причиною смерті ОСОБА_23 стала закрита черепно-мозкова травма, яка супроводжувалась крововиливами під тверду мозкову та м`які мозкові оболонки, яка ускладнилась набряком та набуханням головного мозку, що також підтверджується даними результатів дослідження гістологічних препаратів головного мозку від трупа («Висновок експертного дослідження» № 454 від 04.04-20.05.2019 р., КЗКОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи», лікар судово-медичний експерт гістолог ОСОБА_90 ).

Відповідно до вказаного висновку зміни судинного та клітинного характеру в ділянці крововиливу в м`які тканини голови зі сторони кісток черепа в правій скроневій ділянці та препараті головного мозку з правої скроневої частки вказують на травматичне їх походження та спільний часовий інтервал їх виникнення, що підтверджується даними спеціальної медичної літератури, який може становити від 6-ти до 12-ти годин з моменту спричинення ушкоджень. (т.7 а.с.175-184)

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 25.03.2019 року зазначеного, що ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер в кареті швидкої допомоги 24.03.2019 року, у зв`язку з набряком головного мозку, крововилив під оболонки головного мозку, внутрішньочерепна травма, ушкодження внаслідок контакту з тупим предметом (т.6 а.с.116).

За клопотанням сторони захисту, ухвалою суду від 03.06.2021 року, було витребувано у Станції екстреної медичної допомоги картку виклику швидкої допомоги щодо надання допомоги ОСОБА_91 24.03.2019 року близько о 03.00 годині (т.6 а.с.52).

Згідно відповіді Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київській обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» зазначено, що у базі оперативно-диспетчерського відділу 24.03.2019 року не зафіксовано виклику для надання медичної допомоги ОСОБА_23 або ОСОБА_92 (т.6 а.с.67). На підставі повторного витребовування документів, Комунальне некомерційне підприємство Київської обласної ради «Київській обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» 01.12.2022 року повідомило, що відповідно до п.46.15 Інструкції щодо заповнення форми первинної медичної облікової інформації Ф 110/о «Карта виїзду швидкої медичної допомоги» , термін зберігання карти в медичному закладі один рік після звітного періоду, у зв`язку із чим неможливо надати за терміном збереження (т.7 а.с.59).

У судовому засіданні було допитано експерта - гістолога ОСОБА_93 , яка зазначила, що враховуючи дані проведеного дослідження, ймовірно з моменту нанесення тілесних ушкоджень до настання смерті пройшло 6-12 годин.При формуванні вказаного висновку використовувався Інформаційний лист «Гістологічні критерії давності механічних ушкоджень м яких тканин», випущений ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Під час судового засідання завідувача відділу комісійних судово-медичних експертиз КЗ КОР "Київське обласне бюро судово-медичної експертизи" ОСОБА_94 роз`яснив висновок та зазначив, що для проведення комісійної судово-медичної експертизи були надані оригінали медичної карти курсанта навчальної групи ОСОБА_51 , CD- диски судових засідань та матеріали кримінального провадження в томах 1-7. Під час вивчення наданих матеріалів кримінального провадження та медичної документації з`ясувалося що для вирішення низки питань необхідним є вивчення даних карт виїзду медичної допомоги, так як з`ясувалося, що певний період часу починаючи з події яка відбулася в закладі потерпілому тричі викликали швидку медичну допомогу. Як зазначив експерт, карти виїзду швидкої медичної допомоги необхідні були, оскільки це певна медична документація, яка містить в собі певні відомості про стан здоров`я потерпілого на момент тієї події і через певний проміжок часу, крім того, в даній медичній документації відображається певні діагнози, в тому числі якщо є ушкодження речовини і оболонок головного мозку або є підозра на черепно-мозкову травму, що в даній ситуації було досить важливим з`ясувати коли ж саме у потерпілого виявилися ознаки черепно-мозкової травми, одразу після події коли викликали медичну швидку допомогу або через певний проміжок часу. Крім того, в даній медичній документації можуть міститися відомості про стан потерпілого, а саме: рівень свідомості, рівень порушення свідомості, наявність або відсутність певної неврологічної симптоматики, яка може вказувати на користь наявності черепно-мозкової травми, а також можуть міститися певні відомості про його стан, стан наявності або відсутності алкогольного сп`яніння, що в подальшому при виконанні експертизи обов`язково повинно враховуватися і давати відповідну оцінку, так як алкогольне сп`яніння певним чином впливає на певні процеси в організмі, так само на певну можливість прояву явищ черепно-мозкової травми, і також це впливає на клітинному рівні, може впливати на формування гістологічної експертизи.

Крім того зазначив, враховуючи, що не було достатньо даних медичної документації у вигляді карт виїзду швидкої медичної допомоги, інформація в яких є досить інформативною, крім того, враховую що попередні експерти визначили різні проміжки часу, то під час виконання саме цієї експертизи виходили суто із гістологічної картини, яка була описана експертом гістологом, для цього було використано відповідне літературне джерело, а саме Інформаційний лист «Гістологічні критерії давності механічних ушкоджень м яких тканин», випущені ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Вивчивши опис гістологічних препаратів, виходячи з оцінки лейкоцитарної реакції в об`єктах, прийшли до висновку, що згідно вказаних методичних розробок, інформаційного листа, клітина реакція відповідає 6-12 годинам з моменту спричинення цих ушкодженням.

При цьому експерт зазначив, що у судово-медичній гістології зустрічається подовження термінів гістологічної реакції. На час розвитку реакції в м`яких тканинах можуть впливати певні чинники, перш за все індивідуальні особливості організму, наявність захворювань, які призводять до такого пролонгування.

Також експерт, зазначив, що описаний комплекс тілесних ушкоджень (прикладання в м`які тканини голови, крововилив під твердою мозковою оболонкою) у потерпілого виник за гістологічною реакцією в один проміжок часу у результаті однієї травмуючої дії.

Якщо б потерпілому після нанесення цього тілесного ушкодження, спричинили ще ушкодження в ділянці голови, то мали б бути декілька місць прикладання травмуючої сили, однак в даному випадку інших травмуючи чинників виявлено не було.

Крім того, звернув увагу суду на те, що висновок наданий судово-медичним експертом Сторожко не є результатом, який експерти при проведенні комісійної експертизи мають брати до уваги, висновок експерта Сторожко брався до уваги в частині встановлення кількості, локалізації і особливості тілесних ушкоджень, а висновки надані вказаним експертом це тільки висновки зазначеного експерта, експертами комісійної експертизи надані висновки за результатами свого дослідження матеріалів справи.

Суд приходить до висновку, що під час судового розгляду доведені всі обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно ст. 91 КПК України.

Досліджені вище докази є належними, допустимими, достовірними, а сукупність зібраних доказів достатньою та взаємопов`язаною у зазначеному кримінальному провадженні.

Статтею 94 КПК України визначено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 86 КПК України визначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухвалені судового рішення.

Під час судового розгляду стороною обвинувачення як доказ було надано постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 25.03.2019, відповідно до якої визнано речовим доказом відео сервер марки «Intervision» (т.3 а.с.232) та відповідно до розписки ОСОБА_95 він отримав від працівників поліції на зберігання вказаний відео реєстратор (т.3 а.с.233).

У судовому засіданні було надано протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, під час судового розгляду справи, від 19.02.2020 року, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_21 та його захисник ОСОБА_20 ознайомилися з носіями інформації та збереженими на них відеозаписами, а саме: Диск АДРЕСА_7 (т. 3 а.с.219).

Відповідно до ч.2 ст.290 КПК України прокурор або слідчій за його дорученням зобов`язані надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Згідно ч.12 ст.290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що в них містяться, як доказ.

З наданих до суду документів також вбачається, що 25.03.2019 року слідчою у ФОП « ОСОБА_96 » було витребувано відеозапис з камер відеоспостереження (т.3 а.с. 234) та 25.03.2019р. був наданий відеореєстратор марки «Intervision», на якому зберігаються відеозаписи за запитуваний слідчою період, власник не заперечував щодо його завантаження та перегляду, але після перегляду просив його повернути для подальшого користування (т3.а.с.235).

З постанови слідчого від 25.03.2019 року вбачається, що під час проведення огляду відео серверу марки «Intervision», були потрібні спеціальні знання, його було вирішено приєднати до матеріалів кримінального провадження та 28.03.2019 року повернуто власнику ФОП « ОСОБА_96 », при цьому інформацію яка на даному відереєстраторі могла зберігатись органом досудового розслідування досліджено не було.

Відповідно до п.13 постанови ВСУ від 16.03.2017 року зазначено, що не відкриття матеріалів сторонами одна одній в порядку ст.. 290 КПК України після закінчення досудового розслідування, а також додаткових матеріалів отриманих до або під час судового розгляду, є підставою для визнання відомостей, що містяться в них, недопустимими як доказ.

У зв`язку із чим, суд приходить до переконання про визнання недопустимим доказом постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 25.03.2019, відповідно до якої визнано речовим доказом відео сервер марки «Intervision», у зв`язку із порушенням вимог ст.290 КПК України.

Під час судового розгляду стороною захисту також було заявлено про визнання недопустимими доказом, протокол огляду документів від 25.03.2019 року , під час якого слідча провела огляд відео файлів-фрагментів з камери відео спостереження, які були надані ОСОБА_89 під час його допиту у якості свідка.

Відповідно до практики Верховного Суду (Постанова ВС у справі №333/1539/16-к від 31.03.2021; № 756/8124/19 від 19.08.2021) колегія суддів відхилила як необґрунтовані доводи сторони захисту в касаційній скарзі про недопустимість як доказу відеозапису з місця події і перенесеного свідком із власного відеореєстратора на оптичний диск. При цьому суд зазначив, що необхідно зважати на те, що згідно з ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування варто враховувати можливість отримати речі й документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, без застосування заходу забезпечення кримінального провадження. За умови добровільного надання документів стороною чи учасником кримінального провадження, у володінні яких вони перебувають, не виникає підстав та умов до звернення з клопотанням до слідчого судді стосовно застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді тимчасового доступу до документів і речей.

Враховуюче вказане, суд вважає, що клопотання сторони захисту про визнання вказаного доказу недопустимим є безпідставним, у зв`язку із чим у задоволені клопотання слід відмовити, а доказ визнати допустимим.

Під час судового розгляду сторона захисту та обвинувачений стверджували про невинуватість ОСОБА_21 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, посилаючись на те, що стороною обвинувачення не доведено його причетності щодо спричинення потерпілому ОСОБА_23 умисного тілесного ушкодження, зокрема нанесення удару в голову, внаслідок якого останній впав на асфальт та втратив свідомість. Вказуючи, що обвинувачений лише намагався розборонити осіб які вже вчиняли бійку, та зупиняючи одного з них отримав удар від ОСОБА_27 , з яким у нього потім продовжилась бійка.

Дані обставини спростовуються наданими та дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме показами свідка ОСОБА_97 який перебував у безпосередній близькості до потерпілого під час нанесення останньому удару, та стверджує, що удар ОСОБА_98 був нанесений саме обвинуваченим ОСОБА_21 , внаслідок якого потерпілий впав на асфальт та знепритомнів. Крім того, даним свідком обвинуваченого було впізнано, під час впізнання особи за фотознімками під час досудового розслідування та він надав аналогічні показання під час проведення слідчого експерименту за його участі.

Свідок ОСОБА_99 у судовому засіданні також повідомив, що зі слів ОСОБА_97 йому стало відомо, що ОСОБА_23 був нанесений удар в голову, під час того, як останній намагався розборонити осіб які вчинили бійку на подвір`ї бару, та після перегляду відеозапису, побачив, що ОСОБА_23 розбороняє якихось осіб, після чого особа яка була одягнута в білі кросівки, куртку темно-зеленого кольору з хутром, підійшов до потерпілого та нанесла один удар в голову, від якого потерпілий впав на асфальт на спину.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_21 не заперечував, що він 24.03.2019 року був одягнений саме в білі кросівки та куртку темно-зеленого кольору з хутром.

З протоколів оглядів документів від 25.03.2019 року, а саме відео файли-фрагменти відео з камер спостереження, розташованих на території кафе-бару «Легенда», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який міститься на CD-R диску, який також був переглянутий під час судового засідання, встановлені обставини на які вказує свідок ОСОБА_100 .

Дані докази узгоджуються між собою та іншими доказами у справі.

Під час судового розгляду були встановлені суперечності між висновком судово-медичного експерта та експерта гістолога. В частині визначення проміжку часу який пройшов з моменту нанесення удару до смерті потерпілого, у зв`язку із чим ухвалою суду по справі було призначено проведення комісійної судово-медичної експертизи, за висновками якої встановлено, що причиною смерті ОСОБА_23 стала закрита черепно-мозкова травма, яка супроводжувалась крововиливами під тверду мозкову та м`які мозкові оболонки, яка ускладнилась набряком та набуханням головного мозку, що також підтверджується даними результатів дослідження гістологічних препаратів головного мозку від трупа («Висновок експертного дослідження» № 454 від 04.04-20.05.2019 р., КЗКОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи», лікар судово-медичний експерт гістолог ОСОБА_90 )

Відповідно до вказаного висновку зміни судинного та клітинного характеру вказують на травматичне їх походження та спільний часовий інтервал їх виникнення, що підтверджується даними спеціальної медичної літератури, який може становити від 6-ти до 12-ти годин з моменту спричинення ушкоджень. У судовому засіданні , під час допиту експерт ОСОБА_101 зазначив, що на результати експертизи могли суттєво вплинути відсутність карт виїзду швидкої допомоги, які були знищені у зв`язку з закінченням строків давності зберігання, в них могли міститись інформація про здоров`я потерпілого, в тому числі через певний проміжок часу після нанесення тілесного ушкодження, у зв`язку з чим, можна було б з`ясувати коли саме у потерпілого виявились ознаки ЧМТ, відразу після події чи через проміжок часу, в цій документації могла міститись інформація про стан потерпілого, рівень свідомості, наявність чи відсутність неврологічної симптоматики.

При цьому експерт зазначив, що у судово-медичній гістології зустрічається подовження термінів гістологічної реакції. На час розвитку реакції в м`яких тканинах можуть впливати певні чинники, перш за все індивідуальні особливості організму, наявність захворювань, які призводять до такого пролонгування.

Судом даний висновок оцінюється у сукупності з іншими доказами, зокрема показаннями свідків ОСОБА_102 та ОСОБА_103 , які 24.03.2019 року перебували у барі-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », разом із потерпілим та після отримання удару ОСОБА_23 відмовився від госпіталізації, але почував себе погано, тримався за голову, у зв`язку із чим останні відвезли його приблизно о 06.00 год. до гуртожитку, в якому ОСОБА_23 проживав. Показання свідків щодо часу прибуття потерпілого до гуртожитку також підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_76 , яка працює охоронцем у гуртожитку, та яка повідомила, що ОСОБА_23 повернувся о 05.35 год, та вона бачила як його привезли на автомобілі. Інформацію щодо прибуття потерпілого до гуртожитку у визначений час також відображено у журналі присутності проживаючих в гуртожитку ООО «Спринтер К», як і те, що він з того часу гуртожитку не залишав.

Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що у ОСОБА_23 після отриманого удару по голові, ні з ким більше сутичок не було, прибув до гуртожитку, який не залишав до прибуття швидкої допомоги. Крім того, відповідно до висновків експертиз описаний комплекс тілесних ушкоджень (прикладання в м`які тканини голови, крововилив під твердою мозковою оболонкою) у потерпілого виник за гістологічною реакцією в один проміжок часу у результаті однієї травмуючої дії.

Якщо б потерпілому після нанесення цього тілесного ушкодження, спричинили ще ушкодження в ділянці голови, то мали б бути декілька місць прикладання травмуючої сили, однак в даному випадку інших травмуючи чинників виявлено не було. Виключається можливість утворення комплексу пошкоджень, що становить внутрішньочерпну травму внаслідок падіння з вертикального полодження тіла на асфальтне покриття.

Досліджені судом докази, поза розумним сумнівом доводять факт спричинення ОСОБА_21 умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_104 , тобто наявність в діях обвинуваченого ознак складу кримінального правопорушення, що передбачений ч.2 ст.121 КК України, а тому дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч.2 ст.121 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_21 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст. 121 ч. 2 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_21 , раніше не судимий (т.3 а.с.121), на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває (т.3 а.с.123-124); розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину (т.1 а.с.40), офіційно не працює; за місцем реєстрації та фактичного проживання характеризується позитивно (т.3 а.с.125).

Обставин, які б пом`якшували або обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_21 відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №227 від 22.05.2019 року, ОСОБА_21 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічні захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасово хворобливому розладі психічної діяльності. ОСОБА_21 під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час проведення обстеження ознак психічного захворювання не виявлено. В даний час ОСОБА_21 може усвідомлювати свої дії та керувати ними (т. 3 а.с.119-120).

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд, враховує, що життя людини є найвищою соціальною цінністю, і ніхто не може свавільно позбавити її життя, приймаючи до уваги ступінь тяжкості і обставини вчиненого злочину, а також тяжкість наслідків, що настали, враховуючи дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_21 , ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, враховуючи думку потерпілої щодо міри покарання, вважає можливим виправлення обвинуваченого при призначенні покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.121 КК України.

На думку суду, саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення статті 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

Потерпілою ОСОБА_16 було пред`явлено цивільний позов, відповідно до якого просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_21 на її користь завдану моральну шкоду у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень, а також судові витрати покласти на цивільного відповідача, в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень. В обґрунтування позову зазначила, що вона є бабусею померлого ОСОБА_23 , а також була і його опікуном понад 10 років в період з 20.08.2005 року до моменту його повноліття 21.11.2015 року, що підтверджується рішенням Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області N? 27 від 20.08.2005 року. Новина про загибель онука ОСОБА_23 стала для неї та її сім`ї непереборною трагедією та непоправимою втратою, внаслідок чого вона зазнала моральних страждань, через душевні переживання за втратою близької людини перебуває в депресії, часто плаче, почувається пригніченою, стан здоров?я значно погіршився, що привело до істотних змін в житті та негативно позначилося на моральному стані. Погіршення здоров`я також підтверджується довідкою від 04.04.2019 року, про тe, що 02.04.2019 року ОСОБА_16 перебуває на амбулаторному лікуванні в умовах Іванківської амбулаторії (Центр первинної медико-санітарної допомоги) з діагнозом постравматичний стресовий розлад, артеріальна гіпертонія, гіпертонічний криз та інші.

Розв`язання цивільного позову в кримінальному провадженні внормовано статтею 128 КПК України, відповідно до якої особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Вирішуючи вимоги про стягнення моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд, безумовно, знаходить ґрунтовними ці вимоги, оскільки вони зумовлені глибокими емоційними переживаннями з приводу втрати близької людини, якою є онук, і при вирішенні питання про розмір шкоди, яку належить стягнути, виходить з положень ст. 23 ЦК України, згідно із якою розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодування, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до роз`яснень пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання про розмір морального відшкодування, суд враховує вік людини, що передчасно пішла з життя, не виконавши повною мірою своє життєве призначення та не реалізувавши всі життєві плани, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає, що сума у 500 000 гривеньє такою, що ґрунтується на засадах розумності, виваженості та справедливості, та стане достатньою компенсацією емоційних переживань потерпілої.

Що стосується заявлених потерпілою витрат на правову допомогу адвоката, то суд зазначає наступне. Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Оскільки витрати на правову допомогу потерпілим при розгляді кримінального провадження нерозривно пов`язані з одночасним розглядом цивільного позову, суд при їх вирішенні згідно ст.128 КПК України застосовує також і норми ЦПК України, які врегульовують вказані процесуальні питання та які вимогам КПК України не суперечать.

До позовної заяви не надано жодних документів які б свідчили про витрати які понесла потерпіла у зв`язку із наданням їй правової допомоги, на підставі чого, суд вважає за необхідне у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу відмовити, за їх недоведеністю та необґрунтованістю.

Речові докази відео сервер марки «Intervision» - який був переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_105 необхідно повернути власнику за належністю; CD-R диск 700 mb nl 12 2 vl d2 з камер відеоспостереження з бару «Легенда», за адресою: АДРЕСА_2 ; DVD-R диск 4.7. Гб DR5F6050013 з копією відеозапису з камер відеоспостереження з бару « ОСОБА_25 », які знаходиться в матеріалах кримінального провадження необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 91, 100, 124, 368-370, 373-374, 392 КПК України, суд ,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_21 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України та призначити покарання у виді 7 (сьоми) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Зарахувати ОСОБА_21 в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення, а саме з моменту його фактичного затримання та перебування під вартою, з 09.04.2019 року по 19.02.2020 року.

Цивільний позов ОСОБА_16 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_21 на користь ОСОБА_16 на відшкодування спричиненої моральної шкоди 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень. В іншій частині відмовити.

Речові докази відео сервер марки «Intervision» - який був переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_105 повернути власнику за належністю; CD-R диск 700 mb nl 12 2 vl d2 з камер відеоспостереження з бару «Легенда», за адресою: АДРЕСА_2 ; DVD-R диск 4.7. Гб DR5F6050013 з копією відеозапису з камер відеоспостереження з бару «Легенда», які знаходиться в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1