ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 754/8816/22

провадження № 51-2155 км 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника особи, стосовно якої

закрито кримінальне провадження ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги прокурорів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 0003437 від 24 грудня 2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Деснянський районний суд м. Києва ухвалою від 30 жовтня 2023 року задовольнив клопотання захисника ОСОБА_6 , закрив кримінальне провадження № 0003437 від 24 грудня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).

Вказану ухвалу місцевого суду прокурор оскаржив в апеляційному порядку.

Київський апеляційний суд ухвалою від 27 грудня 2023 року залишив без задоволення апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 , а ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2023 року - без змін.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У поданій касаційній скарзі прокурор Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

На обґрунтування поданої касаційної скарги зазначає, що:

суди дійшли необґрунтованого висновку про закриття цього кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки неправильно обрахували строки, передбачені ст. 219 КПК України. Водночас суди помилково послались на необхідність у виділеному кримінальному провадженні додатково повідомляти особі про підозру у вчиненні злочину;

поза увагою суди залишили те, що апеляційний суд в ухвалі від 28 грудня 2021 року, якою було скасовано ухвалу місцевого суду про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_9 , раніше надавав оцінку обставинам щодо дотримання правоохоронними органами строків, передбачених ст. 219 КПК України. Крім того, суди не звернули увагу на зупинення строків досудового розслідування при виконанні вимог ст. 290 КПК України. Наголошує, що обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні скеровано до місцевого суду в межах строку досудового розслідування;

судами не досліджені оригінали документів, які підтверджують дотримання органом досудового розслідування строків, передбачених ст. 219 КПК України;

ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає приписам ст. 419 КПК України.

У поданій касаційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

На обґрунтування поданої касаційної скарги зазначає, що:

апеляційний суд дійшов необґрунтованого висновку про те, що орган досудового розслідування направив обвинувальний акт поза межами строків, передбачених ст. 219 КПК України. Поза увагою суду залишились внесені Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури» № 3509-ІХ від 08 грудня 2023 року зміни щодо порядку обрахування строків досудового розслідування

ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає приписам ст. 370, 419 КПК України.

На адресу Верховного Суду адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , направив заперечення на касаційні скарги прокурорів, в яких просив ухвалу апеляційного суду залишити без зміни.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 підтримала касаційні скарги та просила скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення касаційних скарг прокурорів, просив залишити увалу апеляційного суду без зміни.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи, наведені в касаційних скаргах, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Водночас наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту положень ст. 419 КПК України вбачається, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368 - 380 цього Кодексу. В ухвалі суду апеляційної інстанції, крім іншого, має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, викладаються докази, що спростовують її доводи.

Апеляційний суд покликаний не стільки самостійно встановити обставини кримінального провадження, скільки перевірити й оцінити правильність їх встановлення судом першої інстанції, точність та відповідність застосування судом норм матеріального і процесуального закону, безпомилковість вирішення тих питань, що підлягають з`ясуванню під час ухвалення судового рішення.

Процесуальні вимоги, засновані на вмотивованій незгоді та обґрунтованому запереченні правильності висновків місцевого суду щодо встановлених обставин, зобов`язують апеляційний суд надати мотивовані відповіді на доводи апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції зобов`язаний проаналізувати й зіставити з наявними у справі матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. У разі залишення заявлених вимог без задоволення в судовому рішенні має бути зазначено підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

За результатами перевірки доводів апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має обов`язок усунути (у разі встановлення) допущені місцевим судом недоліки та суперечності, вжити заходів для дотримання процесуальних прав усіх учасників провадження і постановити законне та обґрунтоване судове рішення. Жодна норма кримінального процесуального закону, як установлений імперативний припис, не звільняє апеляційний суд від указаного вище обов`язку.

Крім того, як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини, мета викладення мотивів рішення полягає в тому, щоб показати сторонам, що їх почули. Водночас це зобов`язує суддю обґрунтовувати свої міркування об`єктивними аргументами і дотримуватись прав сторони захисту (Ruiz Torija v. Spain, 09 December 1994, §29, SeriesA, no.303-A). Хоча суд не мусить надавати відповідь на кожне порушене питання (Van de Hurk v. the Netherlands, 19 April 1994, §61, Series A, no.288), проте з рішення має бути зрозуміло, що головні проблеми, порушені у справі, було вивчено (Boldea v. Romania, 15 February 2007, §30, no.19997/02).

Втім суд апеляційної інстанції в ході розгляду цього кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 таких вимог не дотримався.

Водночас Суд зауважує, що як убачається з апеляційної скарги сторони обвинувачення, її доводи є фактично аналогічними доводам поданих прокурорами касаційних скарг.

Так, з матеріалів справи вбачається, що апеляційний суд, залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, дійшов висновку про те, що підозра ОСОБА_9 повідомлена поза межами строку досудового розслідування.

Однак, на переконання колегії суддів Верховного Суду, такого висновку суд дійшов без ретельної та всебічної перевірки доводів сторони обвинувачення.

За приписами ст. 219 КПК України (у редакції, чинній на час прийняття процесуальних рішень) строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: 1) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

З дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене, зокрема протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати: 1) одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, передбачених пунктами 1 і 2 частини третьої цієї статті; 2) шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні нетяжкого злочину; 3) дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину (ч. 4).

Обрахований відповідно до частини четвертої цієї статті загальний строк досудового розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні визначається прокурором, зазначеним у частині четвертій статті 295 цього Кодексу, про що ним виноситься відповідна постанова. У разі необхідності одночасно з обрахуванням загального строку в об`єднаному кримінальному провадженні може бути вирішено питання його продовження.

Так, з оскаржуваного рішення апеляційного суду вбачається, що цей суд, погодившись з прийнятим в ході підготовчого судового засідання рішенням суду першої інстанції про закриття кримінального провадження, послався на те, що 04 жовтня 2021 року ОСОБА_9 в межах кримінального провадження № 0000069 від 05 травня 2020 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Надалі у вказаному кримінальному провадженні 12 березня 2021 року оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 191 КК України ОСОБА_10

29 квітня 2021 року постановою керівника Деснянської окружної прокуратури міста Києва продовжено строк досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000069 до трьох місяців - 12 червня 2021 року, та в подальшому 09 червня 2021 року ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва по справі № 754/8868/21 продовжено строк досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000069 до 12 серпня 2021 року.

24 грудня 2021 року прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 винесено постанову про виділення матеріалів досудового розслідування в кримінальному провадженні, відповідно до якої постановлено виділити з кримінального провадження № 0000069 від 05 травня 2020 року матеріали досудового розслідування стосовно ОСОБА_9 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, в окреме кримінальне провадження № 0003437 від 24 грудня 2021 року.

З огляду на викладене, апеляційний суд, дійшов переконання, що повідомлення про підозру ОСОБА_9 було здійснено 04 жовтня 2021 року в рамках кримінального провадження № 0000069 від 05 травня 2020 року після закінчення строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, встановленого ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 09 червня 2021 року до 12 серпня 2021 року.

Також суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні також зазначив, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, було направлено до суду поза межами строку, визначеного ст. 219 КПК України - 03 жовтня 2022 року.

Втім поза увагою апеляційного суду залишились доводи апеляційної скарги прокурора про те, що Київський апеляційний суд ухвалою від 22 лютого 2022 року вирішив питання своєчасності оголошення підозри ОСОБА_9 на стадії досудового розслідування та констатував, що повідомлення про підозру ОСОБА_11 було вручено ОСОБА_11 в межах строків досудового розслідування, у спосіб та у строк, визначений КПК України.

Крім того, апеляційний суд не звернув увагу на доводи апеляційної скарги прокурора про те, що керівником Деснянської окружної прокуратури м. Києва було ухвалено постанову від 22 червня 2021 року про визначення строків досудового розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні, відповідно до якої строк досудового розслідування становить 18 місяців та обраховується з дати внесення відомостей до ЄРДР 05 травня 2020 року, оскільки злочин, передбачений ч. 4 ст. 191 КК України є тяжким злочином, який передбачає найбільш тривалий строк досудового розслідування, тобто до 05 листопада 2021 року.

Крім цього, суд апеляційної інстанції не перевірив посилання прокурора в апеляційній скарзі щодо продовження строку досудового розслідування керівником Деснянської окружної прокуратури м. Києва до трьох місяців (до 04 січня 2022 року), що, на думку сторони обвинувачення, вказує на своєчасність повідомлення ОСОБА_9 про підозру.

Також прокурор, звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою, зауважував, що 25 грудня 2021 року стороні захисту було повідомлено про завершення досудового розслідування та можливість ознайомлення з матеріалами досудового розслідування. Зазначав, що ухвалою Деснянського районного суду м. Києва вказаний строк було встановлено до 30 вересня 2022 року включно. При цьому прокурор звертав увагу, що цей строк в порядку ст. 290 КПК України не включається в загальний строк досудового розслідування, а обвинувальний акт було скеровано до суду після виконання вимог ст. 290 КПК України - 03 жовтня 2022 року, тобто у межах строку, передбаченого приписами ст. 219 КПК України.

Отже, апеляційний суд, залишив без ефективної відповіді вищевикладені доводи прокурора та істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Водночас колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за сталою судовою практикою та з огляду на положення ст. ст. 276, 278, 279 КПК України та з урахуванням того, що законодавцем не передбачено імперативної норми щодо необхідності повідомлення особі про нову підозру або про зміну раніше повідомленої підозри лише за умови виділення матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 217 КПК України , підстав для вручення особі нового повідомлення про підозру або зміну попередньої в межах виділеного кримінального провадження в органу досудового розслідування немає (див., наприклад, постанови Суду від 07 червня 2022 року у справі № 170/794/20, від 10 грудня 2020 року у справі № 751/602/18).

Тож, на думку колегії суддів, ухвалу апеляційного суду не можна визнати законною, обґрунтованою і вмотивованою, що суперечить положенням статей 370, 419 КПК України, а висновки суду апеляційної інстанції є передчасними.

З огляду на викладене колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення касаційної скарги прокурорів та скасування ухвали апеляційного суду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України.

Під час нового розгляду апеляційному суду належить урахувати вказане в постанові суду касаційної інстанції, безпосередньо, за наявності для цього передбачених у законі підстав, дослідити необхідні обставини, проаналізувати й оцінити їх у сукупності, і, дотримуючись приписів кримінального та кримінального процесуального законів, постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, навівши докладні, послідовні мотиви його ухвалення.

Керуючись статтями 376, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Касаційні скарги прокурорів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_9 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3