Справа № 953/8016/24
н/п 1-кс/953/6624/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2024 р. м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001017 від 02.05.2022 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Луганської області, м.Свердловськ, Україна, документованого паспортом громадянина України НОМЕР_1 , виданим 23.08.2000 Свердловським МВ УМВС України в Луганській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.ч. 1, 2 ст. 438 КК України,

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3

захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5

секретар судового засідання ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и в:

До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання, у якому слідчий просить надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001017 від 02.05.2022 стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.ч. 1, 2 ст. 438 КК України.

1. Зміст поданого клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що СУ ГУ НП в Харківської області здійснюється досудове розслідування за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001017 від 02.05.2022 за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1, 2 ст. 438 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України та окупацією частини території України.

У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24.02.2022 президент РФ оголосив початок так званої спеціальної військової операції, що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення ЗС РФ, інших збройних формувань РФ та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України. Одразу після оголошення 24.02.2022 Президентом РФ про початок «спеціальної воєнної операції», російські війська, у т. ч. військовослужбовці 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону 202 мотострілецького полку «ЛНР», серед яких перебував військовослужбовець ОСОБА_4 , у невстановленому місці перетнули російсько-український кордон та пішли у наступ на території Харківської області.

Військовослужбовець ЗС РФ ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону 202 мотострілецького полку «ЛНР», брав участь у вторгненні на територію України у складі російських окупаційних військ. Одночасно з веденням бойових дій на території області, військовослужбовці ЗС РФ з метою забезпечення можливості безперешкодного пересування територією Харківської області здійснювали блокування та тимчасове захоплення населених пунктів, облаштування на автомобільних шляхах області блокпостів для здійснення заходів щодо контролю доступу осіб на обумовлену ділянку території. Так, 02 березня 2022 року військовослужбовці ЗС РФ, зокрема й 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону НОМЕР_2 мотострілецького полку «ЛНР», у складі якого знаходився військовослужбовець ОСОБА_4 , увійшли на територію АДРЕСА_2 і з вказаної дати взяли його під свій контроль. Таким чином, з 02 березня 2022 року по 06.09.2022 с.Савинці та АДРЕСА_2 , разом із місцевим цивільним населенням, яке не брало участі у збройному конфлікті, перебували у тимчасовій окупації військовослужбовців ЗС РФ.

Військовослужбовець ЗС РФ ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншими невстановленими у ході досудового розслідування особами з числа військовослужбовців військових підрозділів РФ, маючи умисел на порушення законів та звичаїв війни, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, у формі жорстокого поводження з цивільним населенням, незаконно, без складання будь-яких процесуальних документів, із застосуванням фізичної сили, затримували потерпілих, після чого під примусом та погрожуючи позбавленням життя останніх та їх рідних, привозили до виробничої бази геофізичної партії № 91, яка є структурним підрозділом Придніпровської геофізичної розвідувальної експедиції державного геофізичного підприємства «Укргеофізика», розташованої по АДРЕСА_3 де із застосуванням фізичного насильства, погроз позбавлення життя та катування, допитували, примушуючи змінювати проукраїнську позицію, надавати дані про інших проукраїнські налаштованих громадян, військовослужбовців, учасників АТО, правоохоронців тощо.

В порушення вимог ст.ст. 11, 51, 75 Додаткового протоколу І та ст. ст. 3, 27, 31-32, 41- 43 Конвенції ОСОБА_7 (позивний « ОСОБА_8 »), який позиціонував себе старшим на іншими учасниками незаконного збройного формування «ЛНР», діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки, переслідуючи прямий єдиний умисел, спрямований на незаконне позбавлення волі особи та подальше її нелегальне ув`язнення із застосуванням тортур та катувань, віддав наказ невстановленим в ході досудового розслідування особам з числа військових підрозділів РФ на затримання з подальшим незаконним утриманням потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із застосуванням тортур та катуванням останнього. 1. Так, у квітні 2022 року (більш точну дату під час досудового розслідування не встановлено) в денний час доби ОСОБА_7 разом із невстановленими під час досудового розслідування військовослужбовцями ЗС РФ та незаконного формування так званої «Луганської народної республіки» (надалі - ЛНР), зупинили ОСОБА_9 біля блокпосту, розташованого по АДРЕСА_2 .

Діючи умисно, ОСОБА_7 у групі з невстановленими під час досудового розслідування військовослужбовцями ЗС РФ незаконно затримав ОСОБА_9 , якого посадили в автомобіль та відвезли до спеціально облаштованої катівні на території виробничої бази геофізичної партії № 91, яка є структурним підрозділом Придніпровської геофізичної розвідувальної експедиції державного геофізичного підприємства «Укргеофізика», розташованої по АДРЕСА_3 . На території бази потерпілого ОСОБА_9 помістили до підвального приміщення. Наступної доби ОСОБА_9 повели на допит, який проводив ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 . Під час проведення незаконної слідчої дії, без складання будь-яких процесуальних документів, ОСОБА_7 у присутності ОСОБА_4 , діючи з умислом, направленим на жорстоке поводження з цивільним населенням, з мотивів національної нетерпимості, порушуючи норми міжнародного гуманітарного права, будучи озброєним, з метою отримання відомостей стосовно військовослужбовців ЗСУ, з якими потерпілий товаришує, а також стосовно місцевих мешканців які допомагають військовослужбовцям ЗСУ почав ставити останньому відповідні питання, пропонуючи при цьому безоплатно працювати на окупаційну владу.

Отримуючи від ОСОБА_9 негативні відповіді, ОСОБА_7 мімікою подавав знак ОСОБА_4 , який на виконання невербального наказу, усвідомлюючи, що перед ним цивільна особа, яка не виконувала будь-яких бойових задач, одягнена у цивільний одяг та на яку поширюються норми міжнародного гуманітарного права, і його дії порушують ст. ст. 27, 31, 32, 33 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949, та є такими, які спрямовані на приниження честі, залякування, а також спричинення фізичних та моральних страждань, починав наносити руками та ногами хаотичні удари по тулубу та голові потерпілого. Під час першого допиту потерпілому руки не зв`язували, а вже під час наступних допитів, які проводились щодня, ОСОБА_9 їх фіксували за спиною, та перед нанесенням ударів валили на підлогу.

При спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи, що перед ним цивільна особа, яка перебуває під захистом міжнародних Конвенцій, з метою завдання більшої шкоди здоров`ю потерпілого, намагався влучити в голову або живіт. Інтенсивність ударів була настільки високою, що на третю добу безперервних допитів у потерпілого на животі вилізла грижа, яка додатково завдавала сильних болісних відчуттів.

Окрім побиття під час допитів, невстановлені під час досудового розслідування військовослужбовці ЗС РФ, які ближче до вечора приїжджали на територію бази, виводили потерпілого на двір та починали наносити удари з використанням різних предметів, а також з метою здійснення психологічного тиску на ОСОБА_9 здійснювали постріли з автоматичної зброї поруч з ним. Близько 8 разів, коли на територію бази приїжджали не встановлені під час досудового розслідування працівники ФСБ РФ, потерпілого виводили на вулицю, одягали пакет на голову, перекриваючи тим самим доступ повітря, та здійснювали постріли біля голови.

Загалом ОСОБА_9 провів у катівні понад 2 тижні (більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено) та був звільнений лише тоді, коли під час чергового допиту втратив свідомість внаслідок отриманих ушкоджень.

Під час перебування на території бази ОСОБА_9 незаконно утримувався у приміщенні, яке в холодну пору року не опалювалося, без надання необхідної медичної допомоги, їжі, води та можливості справляти природні потреби, що спричиняло потерпілому фізичного болю та моральних страждань, при цьому піддавався катуванню, фізичному та психологічному насильству. Дії військових РФ та учасників пов`язаних з ними незаконних збройних формувань носили для ОСОБА_9 характер травматичного стресу, руйнівна сила якого мала наслідки психічної травми середнього ступеня важкості та є причиною проявів посттравматичного стресового розладу.

Отже, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 та іншими невстановленими військовослужбовцями збройних формувань РФ вчинив жорстоке поводження з цивільною особою ОСОБА_9 , що виражалось у нелюдському поводженні (утримання у підвальному приміщенні, непристосованому до тривалого перебування осіб в антисанітарних умовах, позбавлення їжі та води), завданні сильних фізичних (побоїв і тілесних ушкоджень) та психологічних страждань, тобто у вчиненні катування останнього; а також вчинив інші порушення законів та звичаїв війни, які полягали у нелегальному ув`язненні цивільної особи, яка перебуває під захистом, чим грубо порушив ст. ст. 27, 31, 32, 41-43 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. ст. 11, 51, 75 Додаткового протоколу І протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у жорстокому поводженні з цивільним населенням та вчиненні інших порушень законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинених за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України. 2. Крім того, ОСОБА_4 в порушення вимог ст.ст. 11, 51, 75 Додаткового протоколу І та ст. ст. 3, 27, 31-32, 41-43 Конвенції, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки, переслідуючи прямий єдиний умисел, спрямований на жорстоке поводження з цивільним населенням, незаконно утримував (нелегальне ув`язнення) потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у спеціально облаштованій катівні, піддаючи останнього катуванню та психологічному насильству.

Так, 12.04.2022 в денний час доби невстановлені під час досудового розслідування військовослужбовці ЗС РФ та незаконного формування так званої «Луганської народної республіки» (надалі - ЛНР), озброєні автоматичною зброєю, увірвались на подвір`я приватного будинку АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_10 , нанесли декілька ударів в обличчя останньому, повалили на землю та зв`язали останньому руки за спиною.

Надалі, без складання будь-яких процесуальних документів провели незаконний обшук у помешканні ОСОБА_10 після чого транспортом доставили останнього до спеціально облаштованої катівні на території виробничої бази геофізичної партії № 91, яка є структурним підрозділом Придніпровської геофізичної розвідувальної експедиції державного геофізичного підприємства «Укргеофізика», розташованої по АДРЕСА_3 , де помістили до підвального приміщення. Наступного дня, 13.04.2022 ОСОБА_10 вивели з підвального приміщення та завели до цегляної будівлі, в середині якої для проведення допиту на нього вже очікували ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Потерпілого посадили на стілець, зв`язали ноги та руки за спиною. Під час проведення незаконної слідчої дії без складання будь-яких процесуальних документів ОСОБА_7 у присутності ОСОБА_4 , діючи з умислом, направленим на жорстоке поводження з цивільним населенням, з мотивів національної нетерпимості, порушуючи норми міжнародного гуманітарного права, будучи озброєним, з метою отримання відомостей стосовно військовослужбовців ЗСУ, з якими потерпілий товаришує, а також стосовно місцевих мешканців які допомагають військовослужбовцям ЗСУ почав ставити потерпілому відповідні питання.

Отримуючи від ОСОБА_10 негативні відповіді, ОСОБА_7 мімікою надавав знак ОСОБА_4 , який на виконання невербального наказу, діючи умисно, усвідомлюючи, що перед ним цивільна особа, яка не виконувала будь-яких бойових задач, одягнена у цивільний одяг та на яку поширюються норми міжнародного гуманітарного права, і його дії порушують ст. ст. 27, 31, 32, 33 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949, та є такими, які спрямовані на приниження честі, залякування, а також спричинення фізичних та моральних страждань, починав наносити руками та ногами хаотичні удари по тулубу та голові потерпілого.

Допит та побиття потерпілого періодично зупинялись з метою відпочинку ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , однак через деякий час знову поновлювались. В якийсь момент проукраїнська позиція та небажання ОСОБА_10 співпрацювати з окупантами розлютила ОСОБА_7 , який, виражаючись нецензурною лайкою, пригрозив потерпілому, що зараз він все розкаже та надав сигнал ОСОБА_4 , який також перебував поруч. Виконуючи невербальний наказ ОСОБА_7 , ОСОБА_4 дістав штик-ніж, усвідомлюючи, що перед ним цивільна особа, яка не виконувала будь-яких бойових задач, одягнена у цивільний одяг та на яку поширюються норми міжнародного гуманітарного права, і його дії порушують ст. ст. 27, 31, 32, 33 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949, та є такими, які спрямовані на приниження честі, залякування, а також спричинення фізичних та моральних страждань, підійшов до ОСОБА_10 впритул та встромив його у передню поверхню правого стегна потерпілого, чим завдав особливі болісні відчуття та, бажаючи завдати максимальної шкоди здоров`ю своїми діями, почав провертати його у рані.

Після цього ОСОБА_4 витягнув ніж з ноги ОСОБА_10 , сховав його, взяв ніж ОСОБА_7 та зі словами, що він більш гострий, діючи умисно, повторно встромив його у ногу потерпілого чим знову завдав особливих болісних відчуттів.

Факт спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 підтверджено висновком судово-медичної експертизи. 15.04.2022 у денний час доби (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) на територію бази приїхали невстановлені під час досудового розслідування військовослужбовці ЗС РФ, які вивели ОСОБА_10 на вулицю та почали катувати шляхом одягнення на голову поліетиленового пакету та перекриття доступу свіжого повітря.

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_10 декілька разів втрачав свідомість та його приводили до тями. На завершення своїх дій з метою здійснення значного психологічного тиску та досягнення максимального ефекту від своїх злочинних дій військовослужбовці ЗС РФ кинули потерпілого до ями та здійснили декілька пострілів з автоматичної зброї поруч з головою. Не отримавши під час допитів та катувань необхідної інформації, військовослужбовці ЗС РФ звільнили ОСОБА_10 ввечері 15.04.2022.

Під час перебування на території бази ОСОБА_10 незаконно утримувався у приміщенні, яке в холодну пору року не опалювалося, без надання необхідної медичної допомоги, їжі, води та можливості справляти природні потреби, що спричиняло потерпілому фізичного болю та моральних страждань, при цьому піддавався катуванню, фізичному та психологічному насильству. Дії військових РФ та учасників пов`язаних з ними незаконних збройних формувань носили для ОСОБА_10 характер травматичного стресу, руйнівна сила якого мала наслідки психічної травми середнього ступеня важкості та є причиною проявів посттравматичного стресового розладу.

Отже, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 та іншими невстановленими військовослужбовцями збройних формувань РФ вчинив жорстоке поводження з цивільною особою ОСОБА_10 , що виражалось у нелюдському поводженні (утримання у підвальному приміщенні, непристосованому до тривалого перебування осіб в антисанітарних умовах, позбавлення їжі та води), завданні сильних фізичних (побоїв і тілесних ушкоджень) та психологічних страждань, тобто у вчиненні катування останнього; а також вчинив інші порушення законів та звичаїв війни, які полягали у нелегальному ув`язненні цивільної особи, яка перебуває під захистом, чим грубо порушив ст. ст. 27, 31, 32, 41-43 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. ст. 11, 51, 75 Додаткового протоколу І протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року.

З метою виконання завдань кримінального судочинства, для притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності у вказаному кримінальному провадженні доцільно отримати дозвіл на проведення спеціального досудового розслідування.

2. Позиція учасників у судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, яке просив задовольнити з підстав, наведених в його обґрунтування.

Захисник у судовому засіданні при вирішенні клопотання просив прийняти рішення на підставі доводів клопотання.

3. Мотиви та оцінка слідчого судді.

3.1. Законодавчі підстави для здійснення спеціального досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258-6, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 297-4 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук, та/або уповноваженим органом прийнято рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся. Під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення.

3.2. Набуття статусу підозрюваного.

Запобіжні заходи на стадії досудового розслідування можуть застосовуватися лише до підозрюваного.

За змістом ч. 1 ст. 42 КПК України, статус підозрюваного має, зокрема, особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Статтею 278 КПК України передбачено порядок вручення письмового повідомлення про підозру - письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Частиною 1 статті 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Частиною 3 статті 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Так, Глава 11 Розділу ІІ КПК України містить статтю 135, якою передбачено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні, а також статтю 136 КПК України, якою встановлено яким чином підтверджується отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).

Повістка про виклик вручається особі працівником органу зв`язку, працівником правоохоронного органу, слідчим, прокурором, а також секретарем судового засідання, якщо таке вручення здійснюється в приміщенні суду.

Повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва (ч.ч. 6, 7 ст. 135 КПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Отже, з огляду на наведені положення закону, стаття 278 КПК України покладає на слідчого/прокурора обов`язок вручити підозрюваному в кримінальному провадженні письмове повідомлення про підозру в день його складення, однак, якщо це зробити неможливо, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень у кримінальному провадженні (ст. 111 КПК України), тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст. 135 КПК України) у тому числі шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, у разі, якщо існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті.

Слідчим суддею встановлено, що у відповідності до ст. ст. 276-278 КПК України 20.08.2024 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

ОСОБА_4 знаходиться на території російської федерації та переховується від органів досудового розслідування, здійснити повідомлення про підозру шляхом безпосереднього вручення, надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення по телефону або телеграмою неможливо.

Враховуючи викладене, повідомлення про підозру ОСОБА_4 та повістки про його виклик та прибуття 26.08.2024, 27.08.2024, 28.08.2024 до СУ ГУНП в Харківській області у відповідності до ч. 8 ст. 135 КПК України опубліковані на офіційному веб сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр», яка згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1425-р «Про друкований засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому у 2022 році розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості» є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в якому у 2022 році розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості.

На зазначені виклики підозрюваний ОСОБА_4 не прибув, про причини не явки нічого не повідомив.

На теперішній час встановлено, що військовослужбовець збройних сил російської федерації ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування та суду, та знаходиться на території російської федерації, тобто державі, визнаної Верховною Радою України державою-агресором з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Досудовим розслідуванням вжито всіх можливих та достатніх заходів для встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінальних правопорушень, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

З урахуванням вищевикладеного, а також положень ч. 8 ст. 135 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що органом досудового розслідування дотримані вимоги КПК України та вжито усіх можливих заходів для вручення ОСОБА_4 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

При цьому, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 42 та ст. 135 КПК України, можна дійти до висновку, що дотримання прав особи при врученні складеного повідомлення про підозру, полягає не у фактичному врученні такого повідомлення (процесуального документа), а у вжитті органом досудового розслідування усіх можливих заходів для того, щоб така особа могла дізнатися про факт складення такого повідомлення про підозру та суть викладених у ньому обставин з усіх доступних для неї джерел, що і було здійснено слідчим та підтверджується матеріалами клопотання.

Крім того, КПК України не передбачає обов`язку і права слідчого відкласти вручення повідомлення про підозру та чекати настання сприятливих обставин для його вручення особі. В свою чергу, органом досудового розслідування вчинено всі можливі передбачені законом дії для того, щоб особа, якій повідомляється про підозру, була обізнана про це.

3.3. Наявність достатніх доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання прокурор обґрунтував на основі наданих слідчому судді копій матеріалів кримінального провадження доручення оперативному підрозділу 4 прикордонного загону на проведення слідчих (розшукових) дій від 19.01.2024; відповідь на виконання доручення 4 прикордонного загону; заява про вчинення кримінального правопорушення (злочину) ОСОБА_11 від 01.11.2023; протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 від 01.11.2023; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_11 від 07.11.2023; постанова про залучення спеціалістів від 23.11.2023; висновок спеціаліста психолога стану потерпілого ОСОБА_11 від 18.12.2023; висновок експерта № 09-1638/2023 від 22.12.2023 потерпілого ОСОБА_11 протокол проведення слідчого експерименту від 16.08.2024 за участю потерпілого ОСОБА_11 .

Таким чином, на даному етапі досудового розслідування сторона обвинувачення зібрала та надала слідчому судді достатні та переконливі матеріали кримінального провадження, які вказують на те, що внаслідок дій, що інкримінуються ОСОБА_4 міг бути вчинений злочини, передбачені ч. 2 ст. 28, ч.ч. 1,2 ст. 438 КК України.

Отже, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій підозрюваного, зважаючи на надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність такої сукупності доказів, якої достатньо для підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочинів за викладених у клопотанні слідчого обставин.

3.4. Переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Зверненням до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII Російську Федерацію визнано країною-агресором.

Як установлено судовим розглядом, ОСОБА_4 на теперішній час переховується від органів досудового розслідування, перебуває на території російської федерації, тобто держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, а тому, відповідно діючого законодавства зазначена особа належним чином повідомлена про виклик на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний громадянин України ОСОБА_4 оголошений в розшук, що підтверджується постановою про оголошення розшуку підозрюваного, перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Так, винесена слідчим або прокурором на підставі ст. 281 КПК України постанова про оголошення розшуку підозрюваного у подальшому є підставою для здійснення оперативним підрозділом, якому доручено здійснювати розшук підозрюваного, усіх необхідних розшукових заходів, зокрема, таких видів розшуку: державного, міждержавного, міжнародного, тобто оголошення розшуку підозрюваного на підставі ст. 281 КПК України не має будь-якого обмеження за територією в межах держави або за межами України.

3.5. Висновки за результатами розгляду клопотання.

На підставі наведеного вище, враховуючи, що КПК України передбачає спеціальне досудове розслідування щодо кримінальних правопорушень, які розслідуються у межах кримінального провадження, ОСОБА_4 є повнолітнім, набув статусу підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні, наявні достатні докази для його підозри, враховуючи, що оголошений розшук підозрюваного, зважаючи, що стороною обвинувачення обґрунтовано клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування щодо підозрюваного саме фактом перебування останнього у такому розшуку, слідчий суддя дійшов до висновку про задоволення клопотання слідчого, у зв`язку із доведеністю всіх обставин, які обумовлюють застосування спеціального досудового розслідування щодо підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 297-1, 297-3, 297-4, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_2 , - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001017 від 02.05.2022 за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1, 2 ст. 438 КК України, стосовно військовослужбовця 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону НОМЕР_2 мотострілецького полку «ЛНР» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Луганської області, м.Свердловськ, Україна, документованого паспортом громадянина України НОМЕР_1 , виданим 23.08.2000 Свердловським МВ УМВС України в Луганській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відомості про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001017 від 02.05.2022 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1, 2 ст. 438 КК України, невідкладно, але не пізніше 24 годин після постановлення ухвали, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань і публікувати в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Якщо підстави для постановлення слідчим суддею ухвали про спеціальне досудове розслідування перестануть існувати, подальше досудове розслідування стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювати згідно із загальними правилами, передбаченими Кримінальним процесуальним кодексом України.

Копію ухвали (резолютивної частини) невідкладно направити до Офісу Генерального прокурора для організації виконання в частині внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та здійснення відповідних публікацій.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складений і підписаний 13.09.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1