Справа № 946/6139/24
Провадження № 1-кс/946/1890/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове слідство по кримінальному провадженні № 0001007 від 26.07.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_4 , про те, що невстановлена особа, зловживаючи довірою нині покійного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиняє спробу заволодіти його квартирою, за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Івано-Франківськ, 18.07.2024 року помер.

Згідно інформації з Спадкового реєстру, 21.06.2024 року приватним нотаріусом Ізмаїльського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6 було здійснено реєстрацію заповіту, номер у спадковому реєстрі № 72613344, де заповідачем зазначено померлого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до змісту заповіту, 21.06.2024 року нині померлий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на випадок його смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті і на що він за законом матиме право він заповідає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом із тим до матеріалів кримінального провадження долучено копію заповіту, що був складений 18.10.2005 року та завірений державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 . Із змісту вказаного заповіту, встановлено, що нині померлий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на випадок його смерті усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде належати йому і на що він матиме право за законом, він заповів своєму сину ОСОБА_9 .

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 335 від 19.07.2024 року причиною смерті ОСОБА_5 стала набряк головного мозку, травматичний субдуральний крововилив, закрита черепно-мозкова травма.

Із матеріалів кримінального провадження, відповідно до протоколів допиту свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 встановлено, що незадовго до смерті ОСОБА_5 , останній мав на тілі тілесні ушкодження, походження яких він не пояснював. Крім того, ОСОБА_10 під час допиту пояснив, що незадовго до смерті ОСОБА_5 , він мав розмову із останній, в ході якого нині померлий пояснив, що в нього є страх того, що у нього намагаються незаконно заволодіти його квартирою. Крім того, в ході допиту свідків встановлено, що після смерті ОСОБА_5 , свідки бачили у квартирі сторонніх осіб, як і робили ремонт, прибирали та вивозили майно померлого з квартири, серед яких був ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, замки вхідних дверей, що ведуть до квартири замінені.

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі жодна особа не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно власниками кв. АДРЕСА_2 є ОСОБА_5 , розмір частки 1/1

На теперішній час є достатні підстави вважати, що арешт на вказаний вище об`єкт нерухомості є заходом забезпечення кримінального провадження, який виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, окрім цього, враховуючи вище зазначене, існують реальні ризики подальшого перепродажу або переоформлення квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 третім особам.

Як посилається слідчий, з метою забезпечення заходів кримінального провадження, виникла необхідність накласти арешт на вказане майно.

Також, в клопотанні слідчий просить відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України розглянути клопотання про арешт майна без виклику осіб, у володінні вказаний об`єкт нерухомості, з огляду на наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза переоформлення зазначеного об`єкту нерухомості на інших осіб, продажу, перепродажу.

Слідчий та прокурор про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином, однак в судове засідання не з`явились, в клопотанні зазначили про розгляд клопотання без їх участі.

Особа, у володінні якої перебуває квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в судове засідання не викликалася відповідно до приписів ч.2 ст. 172 КПК України з огляду на наявність ризиків переоформлення зазначеного об`єкту нерухомості на інших осіб, продажу, перепродажу.

В силу ст. 107 КПК технічні засоби фіксування процесу не застосовувалися.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

З положень ст. 2 КПК України вбачається, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Крім того, ч. 2 ст. 9 КПК України передбачається, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Так, в судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001007 від 26.07.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Івано-Франківськ, 18.07.2024 року помер.

Відповідно до змісту заповіту, 21.06.2024 року нині померлий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на випадок його смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті і на що він за законом матиме право він заповідає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом із тим до матеріалів кримінального провадження долучено копію заповіту, що був складений 18.10.2005 року та завірений державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 . Із змісту вказаного заповіту, встановлено, що нині померлий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на випадок його смерті усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде належати йому і на що він матиме право за законом, він заповів своєму сину ОСОБА_9 .

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі жодна особа не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно власниками кв. АДРЕСА_2 є ОСОБА_5 , розмір частки 1/1

Згідно вимог ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Також визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 1 ст. 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч.2 , ч. 3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно із ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у п.1 листа за №223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчі судді зобов`язанні сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомості - 1/1 частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 51,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 23054261, власником якої є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом заборони розпорядження майном та його відчуження.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення або отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1