ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/498/24 Справа № 705/2172/24 Категорія: УДО Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника установи ДУ «Старобабанівська ВК (№ 92) - ОСОБА_7 ,

(в режимі відеоконференції),

засудженого - ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 08.05.2024 р., -

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду, на думку засудженого, не є об`єктивним, оскільки весь час відбування покарання у виправній колонії він працює, за що був неодноразово (8 разів) заохочений. Вважає, що враховувати його поведінку у той час, коли він не був засуджений, а був лише затриманим - неправомірно, а тому необхідно враховувати його поведінку з 11.03.2020 р. - дати ухвалення вироку.

Крім того, засуджений висловив свою незгоду з посередньою його характеристикою, яку надала адміністрація «Старобабанівської ВК (№ 92), оскільки він працевлаштований, режиму утримання не порушує, приймає участь у диференційній програмі, а останнє стягнення щодо нього було понад 1 рік тому. Просить, щоб представник виправної колонії надав детальну об`єктивну оцінку його характеристики.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_8 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу із вказаних у ній мотивів, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, натомість вважав судове рішення законним та обґрунтованим, думку представника ДУ «Старобабанівська ВК (№ 92) ОСОБА_7 , який підтримав позицію прокурора та вважав, що засуджений ОСОБА_8 не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за таких умов: 1) особа відбуває основне покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі; 2) засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; 3) він фактично відбув встановлену ч. 3 ст. 81 КК України частину призначеного судом покарання.

Суд апеляційної інстанції погоджується з обґрунтуванням висновку суду першої інстанції про те, що засудженого не можна вважати таким, який сумлінною поведінкою довів своє виправлення.

Обґрунтованість цього підтверджується даними матеріалів провадження, з якого вбачається, що засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська ВК (№ 92)» за вироком Соснівського райсуду м. Черкаси від 10.03.2020 р. за ч. 2 ст. 289 КК України, яким він засуджений до 5 років позбавлення волі без конфіскації належного йому майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання у виді 1 року позбавлення волі, призначене за вироком Смілянського міськрайсуду Черкаської обл. від 25.02.2019 р. та остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації його майна. Вказаний вирок набрав законної сили 2.06.2020 р. (а. пр. 17-19, 20).

Згідно довідки відділу по контролю за виконанням судових рішень ДУ «Старобабанівська ВК (№ 92)» початок строку відбування покарання засудженим ОСОБА_8 : 11.03.2020 р., кінець строку: 14.10.2024 р., не відбута частина покарання станом на 08.05.2024 р. складала 5 місяців 06 днів (а. пр. 14). Тобто, станом на день розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення засуджений відбув 2/3 строку покарання.

Згідно довідки начальника відділення соціально-психологічної служби ДУ СВК № 92 засуджений ОСОБА_8 має 8 заохочень, за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки, під час перебування в СІЗО м. Черкаси мав 11 стягнень, які погашені, під час відбування покарання в ДУ «Старобабанівська ВК (№ 92)» мав два стягнення, які знято та погашено (а. пр. 12).

Апеляційним судом встановлено, що засуджений ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Під час його утримання в ДУ «Черкаський СІ» характеризувався негативно. До праці не залучався, заохочень не мав. Режим відбування покарання порушив 11 разів, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому законом порядку. З 14.08.2020 р. відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська ВК (№ 92)». За час відбування покарання характеризувався посередньо. Працевлаштований в господарській обслузі установи в котельні, за що 8 разів заохочувався правами начальника установи. Допустив порушення режиму відбування покарання, за що 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи.

Враховуючи поведінку засудженого ОСОБА_8 за весь період відбування покарання, суд вважає, що ОСОБА_8 не довів свого виправлення та існують обґрунтовані сумніви, що він не вчинить нових кримінальних правопорушень після дострокового звільнення з установи виконання покарання і в майбутньому готовий стати законослухняним членом суспільства, а отже не заслуговує застосування до нього умовно-дострокового звільнення від покарання.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини, суд не вбачав підстав для застосування до засудженого норм ст. 81 КК України, а тому відмовив у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення останнього.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду, що з огляду на вищевикладене, засуджений не довів зразковою поведінкою протягом усього строку відбування покарання, що він підлягає умовно-достроковому звільненню.

Апеляційний суд зауважує, що поведінка засудженого ОСОБА_8 , яка вказує на його виправлення, має бути стабільною під час всього строку відбування покарання, а не лише перед моментом виникнення права на певну пільгу.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

При цьому, вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення має бути викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що рішення суду є необ`єктивним, оскільки: весь час відбування покарання у виправній колонії він працює, за що був неодноразово (8 разів) заохочений; що враховувати його поведінку у той час, коли він не був засуджений, а був лише затриманим - неправомірно, а тому необхідно враховувати його поведінку з 11.03.2020 р. - дати винесення вироку; що посередня його характеристика, яку надала адміністрація виправної колонії є необґрунтованою, оскільки він працевлаштований, режиму утримання не порушує, приймає участь у диференційній програмі, а останнє стягнення щодо нього було понад 1 рік тому, то ці доводи є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки з матеріалів провадження не можна дійти безумовного та безапеляційного висновку, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою довів своє виправлення, зокрема, що цілі покарання були досягнуті та виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду і з таким висновком та такою оцінкою поведінки засудженого протягом усього строку відбування покарання погоджується, і суд апеляційної інстанції.

Апеляційний суд зауважує, що представник установи ДУ «Старобабанівської ВК (№ 92)» ОСОБА_7 на спростування доводів апеляційної скарги засудженого повідомив, що насправді засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, тим більше раніше закінчення строку відбування покарання, а також в цілому висловив свою негативну характеристику стосовно вказаного засудженого.

Крім того, ці доводи апеляційної скарги засудженого не підлягають до задоволення, оскільки при вирішенні питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання визначеного вироком суду аналізується не лише стягнення або заохочення, а оцінюється поведінка засудженого протягом усього строку відбування покарання, яка у даному випадку не була стабільною та завжди лише позитивною.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, вважає його обґрунтованим та не вбачає істотних порушень норм кримінального або кримінального процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 405, 407 та 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Ухвалу Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 08.05.2024 р., якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання - залишити без змін.

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді