Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/2244/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області:

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ярмолинці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000103 від 23 серпня 2023 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Боднарівка Хмельницького (Ярмолинецького) району Хмельницької області, українки, громадянки України, із середньою освітою, тимчасово не працюючої, не заміжньої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 22 серпня 2023 року приблизно о 14 годині 10 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину, що розташований по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час конфлікту із ОСОБА_7 вирішила нанести їй тілесні ушкодження. Реалізовуючи свій злочини умисел, спрямований а спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, бажаючи їх настання, ОСОБА_9 умисно схопила однією рукою за верхній одяг в області грудної клітини ОСОБА_7 та почала шарпати, при цьому подряпала нігтями пальців рук передню поверхню грудної клітини останньої. Після цього, ОСОБА_9 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, схопила ОСОБА_7 двома руками за руки та, стиснувши, потягнула до низу. Своїми умисними діями ОСОБА_9 спричинила ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді п`яти згрупованих саден шкіри передньої поверхні грудної клітини, садна шкіри тильної поверхні нігтьової фаланги великого пальця правої кисті, садна шкіри тильної поверхні лівого зап`ястя, які по своєму характеру відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_9 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.

Обвинувачена ОСОБА_9 свою вину у вчиненому кримінальному проступку не визнала. Суду показала, що 22 серпня 2023 року приблизно о 14 годині вона приїхала разом із своїм чоловіком в магазин розвантажувати товар для продажу. Зазначений магазин розташований на території домоволодіння її цивільного чоловіка, ОСОБА_11 в с. Вербка Мурована. Після цього до магазину забігла потерпіла ОСОБА_7 разом із своєю донькою, яка тривала на руках дитину, та почала її ображати нецензурними словами. Згодом схопила її за блузку та розірвала, а після цього схопила обома руками за волосся та почала бити кулаками в груди. У відповідь вона взяла за її руки своїми руками. Також зазначила, що її била і донька ОСОБА_7 , яка тримала на руках дитину. Повідомила, що ОСОБА_7 є колишньою дружиною її цивільного чоловіка, ОСОБА_11 . ОСОБА_7 в той день вона тілесних ушкоджень не наносила. Можливо, вона схопила потерпілу за зап`ястя, але це вона зробила з метою необхідної оборони.

Потерпіла ОСОБА_7 суду повідомила, що приблизно останніх два роки вона була на заробітках за кордоном, а обвинувачена ОСОБА_9 проживала у неї вдома разом із її чоловіком. Коли вона повернулася додому, то чоловік подав позов до суду про розірвання шлюбу. 22 серпня 2023 року в обідню пору вона перебувала на своєму подвір`ї по АДРЕСА_2 . Оскільки її та її чоловіка продуктовий магазин знаходиться на одній земельній ділянці поруч із житловим будинком, то вона побачила як в магазин зайшла співмешканка чоловіка ОСОБА_9 . Тоді вона зайшла в магазин і запитала, чому вона знаходиться в її магазині. Після цього ОСОБА_12 вдарив рукою по її голові, від чого вона впала. Згодом обвинувачена взяла рукою за її волосся та почала шарпати і намагалася витягнути на вулицю. Уточнила суду, що ОСОБА_9 однією рукою взяла її за грудну клітину, а іншою тримала за волосся. Також повідомила, що обвинувачена внаслідок цього спричинила їй тілесні ушкодження на грудній клітині та порвала 2 золотих ланцюжки, які висіли на шиї. Крім цього, ОСОБА_9 також смикала за її руки своїми руками. Підтримала свій цивільний позов, зазначила суду, що внаслідок протиправних дій обвинуваченої їй спричинена значна моральна шкода. Вона пережила сильні душевні страждання, стрес від дій ОСОБА_9 ; зазнала фізичного болю та моральних страждань. Внаслідок нанесення тілесних ушкоджень був порушений звичний ритм її життя, оскільки вона змушена була докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав. Також цими діями була принижена її честь та гідність, оскільки обвинувачена нанесла їй тілесні ушкодження на території її домогосподарства в присутності її дітей. Просила суд призначити обвинуваченій покарання у виді громадських робіт.

Свідок ОСОБА_13 показала суду, що в один із днів кінця серпня 2023 року, перебуваючи разом із матір`ю ОСОБА_7 на подвір`ї за місцем проживання останньої, побачили як до магазину, який розташований на одній земельній ділянці разом із будинком, зайшла ОСОБА_9 . Тоді ОСОБА_7 вирішила підійти до обвинуваченої та запитати, що вона робить у її магазині. Відразу після того як її мати зайшла до магазину, то ОСОБА_9 почала силою відштовхувати ОСОБА_7 на вулицю. Вони взяли одна одну за одяг, в цей час її батько ОСОБА_14 , який був поруч, вдарив маму. Після цього ОСОБА_9 взяла руками її матір за волосся і за груди, де висіли ланцюжки, внаслідок чого у ОСОБА_7 були наявні тілесні ушкодження в районі грудної клітини. Зазначила, що конфлікт розпочала саме ОСОБА_9 , яка умисно почала відштовхувати її матір із приміщення її магазину в спину.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 440 від 23.08.2023р., дослідженого судом, при судово-медичній експертизі у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мають місце тілесні ушкодження у вигляді п`яти згрупованих саден шкіри передньої поверхні грудної клітини, садна шкіри тильної поверхні нігтьової фаланги великого пальця правої кисті, садна шкіри тильної поверхні лівого зап`ястя, які виникли від дії загострених предметів, якими могли бути краї нігтьових пластинок пальців рук сторонньої людини та їм подібні предмети, по строку свого виникнення можуть відповідати 22.08.2023р., що могло мати місце в строк та за обставин, вказаних в постанові про призначення даної судово-медичної експертизи і підекспертною ОСОБА_7 , по своєму характеру відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли короткочасного розладу здоров`я, та мають незначні, скороминучі наслідки (Том № 1 а.к.п. 24-25).

Вина обвинуваченої підтверджується також протоколом проведення слідчого експерименту з участю потерпілої ОСОБА_7 , дослідженого судом. Так, під час проведення слідчого експерименту потерпіла показала, що ОСОБА_9 схопила руками ОСОБА_7 за верхній одяг в області грудної клітини та почала шарпати, при цьому нігтями подряпала передню поверхню грудної клітини. В подальшому, ОСОБА_9 своїми руками, схопившись за руки ОСОБА_7 потягнула до низу та подряпала кисті рук (Том № 1 а.к.п. 17-21).

Судом встановлено, що ОСОБА_9 умисно схопила однією рукою за верхній одяг в області грудної клітини ОСОБА_7 та почала шарпати, при цьому подряпала нігтями пальців рук передню поверхню грудної клітини останньої.

Суд розцінює критично та не бере до уваги показання свідка ОСОБА_14 про те, що ОСОБА_9 захищалася від протиправних дій ОСОБА_7 , оскільки ці його показання суперечать послідовним та чітким показанням потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_13 . Так, як показали ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , саме ОСОБА_9 , після того як до приміщення магазину увійшла потерпіла, розпочала шарпати потерпілу та взяла потерпілу однією рукою за волосся, а іншою за грудну клітину, спричинивши потерпілій тілесні ушкодження. Доводи обвинуваченої та свідка ОСОБА_14 з приводу того, що потерпіла не мала права заходити до приміщення магазину, суд відхиляє, адже, з показань учасників процесу встановлено, що магазин є спільною сумісною власністю потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_14 . Тому, на підставі статей 316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України потерпіла мала безперешкодний доступ до приміщення власного магазину.

Посилання захисника на ту обставину, що вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19 січня 2024 року встановлені обставини побиття потерпілою свого колишнього чоловіка і цей вирок має значення для встановлення невинуватості обвинуваченої, суд до уваги не бере та відхиляє. Так, згідно припису ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Також з цього приводу суд не враховує та не бере до уваги копію обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000102 від 23 серпня 2023 року, що долучений захисником до матеріалів справи (Том № 2 а.к.п. 126-127).

Доводи адвоката ОСОБА_10 про те, що у обвинувальному акті не зазначено, а судом не встановлено механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілої, суд розцінює критично та відхиляє.

Так, у обвинувальному акті чітко зазначено механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, а саме: « ОСОБА_9 умисно схопила двома руками за верхній одяг в області грудної клітини ОСОБА_7 та почала шарпати, при цьому подряпала нігтями пальців рук передню поверхню грудної клітини останньої. Після цього, ОСОБА_9 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, схопила ОСОБА_7 двома руками за руки та, стиснувши, потягнула до низу». У висновку судово-медичної експертизи № 440 від 23.08.2023р. зазначено, що «При судово-медичній експертизі у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мають місце тілесні ушкодження у вигляді п`яти згрупованих саден шкіри передньої поверхні грудної клітини, садна шкіри тильної поверхні нігтьової фаланги великого пальця правої кисті, садна шкіри тильної поверхні лівого зап`ястя, які виникли від дії загострених предметів, якими могли бути краї нігтьових пластинок пальців рук сторонньої людини та їм подібні предмети» (Том № 1 а.к.п. 24-25). Потерпіла, в свою чергу, повідомила, що обвинувачена схопила її за груди однією рукою, а іншою за волосся, та потягнула до низу, внаслідок чого порвалася її нижня білизна, 2 золотих ланцюжки та, внаслідок чого, були їй спричинені тілесні ушкодження на грудній клітині. А свідок ОСОБА_13 показала, що після цього ОСОБА_9 взяла руками її матір за волосся і за груди, де висіли ланцюжки, внаслідок чого у ОСОБА_7 були наявні тілесні ушкодження в районі грудної клітини.

Так, відповідно до приписів п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, державним обвинуваченням під час судового розгляду кримінального провадження доведено подію кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, форму її вини, мотив вчинення кримінального проступку. Також доведено механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілій.

Доводи сторони захисту про те, що висновок судово-медичного експерта є неналежним та недопустимим доказом по справі, суд відхиляє, адже захисник не надала суду жодних обґрунтованих доводів, які б свідчили про необ`єктивність зазначеного доказу.

Твердження захисту про наявність у діях ОСОБА_9 необхідної оборони суд розцінює критично та відхиляє, оскільки під час судового розгляду кримінального провадження не встановлено жодних даних, які б свідчили про те, що обвинувачена ОСОБА_9 захищалася від суспільно небезпечного посягання з боку потерпілої ОСОБА_7 . Так, показання обвинуваченої з цього приводу є не логічними та не послідовними і такими, що суперечать чітким, логічним та послідовним показанням потерпілої ОСОБА_7 і свідка ОСОБА_13 . Показання обвинуваченої про те, що її також била і донька потерпілої ОСОБА_13 , на руках якої перебувала малолітня дитина, є вигаданими.

Посилання захисника на ту обставину, що Постановою Касаційного кримінального суду Верховнного Суду № 570/1055/19 від 15 червня 2021 року встановлено в діях засудженого необхідної оборони і фактичні обставини цієї справи є ідентичними із кримінальним провадженням по обвинуваченню ОСОБА_9 , - суд не бере до уваги та відхиляє.

Так, у вказаній постанові ККС ВС зазначено, що «Поведінка ОСОБА_8 (стан алкогольного сп`яніння, словесні образи щодо сестри та засудженого, факт розірвання куртки останнього, спроба наздогнати із граблями) свідчить про те, що він вів себе агресивно, а також міг завдати засудженому тілесні ушкодження. Тобто у потерпілого був такий характер дій, який в тій обстановці, що склалася, давав ОСОБА_7 підстави вважати, що ОСОБА_8 може спричинити йому ушкодження. На переконання колегії суддів, у розглядуваній справі є підстави констатувати, що ОСОБА_7 перебував у стані необхідної оборони, оскільки його дії: вчинялися з метою захисту як ОСОБА_9 , так і себе, так як поведінка ОСОБА_8 давала підстави його побоюватися; були своєчасними та необхідними, оскільки ОСОБА_8 намагався його вдарити та не припиняв свою агресивну поведінку; є достатніми за своїм характером, так як припинення агресивної поведінки ОСОБА_8 шляхом заподіяння підібраною біля порогу палкою одного удару по нозі свідчить про те, що оборона, яку він застосував, відповідала суспільній небезпеці посягання та обстановці захисту. Тобто дії засудженого (кількість ударів, їх локалізація, знаряддя, яким заподіяно удар) у цьому кримінальному провадженні свідчать про спрямованість на відвернення протиправних дій потерпілого, а спричинені ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження заподіяні під час перебування останнього у стані необхідної оборони».

По даній справі судом встановлено, що саме обвинувачена ОСОБА_9 першою умисно нанесла тілесні ушкодження потерпілій. Будь-яких доказів того, що потерпіла вела себе агресивно чи виражалася нецензурними словами в адресу обвинуваченої, судом не здобуто. Навпаки, саме дії обвинуваченої ОСОБА_9 свідчать про умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, оскільки обвинувачена перша взяла однією рукою за волосся потерпілої, а іншою за грудну клітину та почала шарпати і намагалася витягнути на вулицю. Зазначені фактичні обставини встановлені із показань потерпілої ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_13 та підтверджуються об`єктивним доказом по справі висновком судово-медичної експертизи № 440 від 23 серпня 2023 року (Том № 1 а.к.п. 24-25). В свою чергу, показання обвинуваченої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_14 суд відхилив як непослідовні, нелогічні та суперечливі. Отже, під час судового розгляду кримінального провадження не здобуто доказів перебування обвинуваченої в стані необхідної оборони. Показання обвинуваченої про наявність у неї тілесних ушкоджень, які їй спричинила потерпіла, суд розцінює критично та відхиляє, оскільки сторона захисту не надала суду жодних належних і допустимих доказів умисного спричинення потерпілою обвинуваченій тілесних ушкоджень.

Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Обвинувачена вчинила кримінальний проступок, позитивно характеризується по місцю проживання, раніше не судима.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої, відсутні.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої, відсутні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що обвинувачена не працює та немає постійного доходу, з урахуванням думки потерпілої, яка просила суд призначити покарання ОСОБА_9 у виді громадських робіт, суд приходить до висновку призначити покарання в межах санкції статті за вчинений кримінальний проступок у виді громадських робіт ближче до максимального розміру цього виду покарання, зазначеного в санкції статті.

На переконання суду, призначення покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України матиме на меті виправлення засудженої та запобіганню вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 слід задоволити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Так, згідно ч. 3 ст. 23 Цивільного Кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено, що потерпілій спричинена значна моральна шкода, яка полягає у тому, що після нанесення їй тілесних ушкодження вона перенесла фізичний біль. Після цих подій порушився звичний спосіб її життя, погіршилося самопочуття. Вона пережила стрес, що дуже вплинуло на стан його психічного здоров`я. Негативно вплинула на її психічне здоров`я і та обставина, що обвинувачена нанесла їй тілесні ушкодження на території її домогосподарства в присутності її доньки та онуки.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину душевних страждань ОСОБА_7 , погіршення її здібностей, ступінь вини обвинуваченої. Керуючись вимогами розумності та справедливості, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000 грн., які слід стягнути з цивільного відповідача (обвинуваченої) на користь цивільного позивача (потерпілої).

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_9 не обирався.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченому, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1