Провадження № 11-кп/4823/897/24
Категорія - ч.1 ст. 190 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000037 від 10 квітня 2024 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 вересня 2024 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 190 КК України до 200 годин громадських робіт.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 лютого 2018 року, яким ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 35 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 595 гривень, ухвалено виконувати самостійно.

Як установив суд, на початку квітня 2024 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи злочинний умисел, спрямований на шахрайське заволодіння чужим майном, користуючись підручними електронними засобами та використовуючи в своїх цілях інтернет-ресурс, у загальнодоступній групі в соціальній мережі «Facebook», розмістив електронне оголошення про продаж неіснуючого в його розпорядженні автомобіля марки «ВАЗ», моделі « НОМЕР_1 » за ціною в іноземній валюті в сумі 1050 доларів США.

08 квітня 2024 року близько 09 год. 00 хв. за розміщеним ОСОБА_6 в соціальній мережі «Facebook» оголошенням про продаж автомобіля марки «ВАЗ», моделі « НОМЕР_1 » та, залишеним останнім як засобом зв`язку з продавцем, номером абонента мобільного зв`язку НОМЕР_2 , зателефонував ОСОБА_9 . У ході телефонної розмови з ОСОБА_9 , ОСОБА_6 маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом обману ОСОБА_6 досяг домовленості про продаж неіснуючого в його розпорядженні автомобіля марки «ВАЗ», моделі « НОМЕР_1 » за ціною в іноземній валюті в сумі 1050 доларів США.

У подальшому, ОСОБА_6 реалізовуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном,, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, для перерахування коштів в якості завдатку за оплату автомобіля в сумі 3000 грн. надав ОСОБА_9 номер власної банківської картки банку АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» за номером НОМЕР_3 .

08 квітня 2024 року о 18 год. 43 хв., будучи введеним в оману ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_9 , в якості завдатку за купівлю автомобіля марки «ВАЗ», моделі « НОМЕР_1 », за допомогою терміналу АТ КБ «Приватбанк», розташованого в м. Буськ Золочівського району Львівської області, одним електронним платежем перерахував на картку ОСОБА_6 за номером НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 3000 грн.

09 квітня 2024 року реалізовуючи єдиний злочинний умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_6 під час телефонної розмови з ОСОБА_9 досяг домовленості щодо додаткових витрат по продажу неіснуючого в його розпорядженні вище зазначеного автомобіля. У період часу з 10 год. 11 хв. по 10 год. 21 хв. потерпілий ОСОБА_9 , будучи введеним в оману ОСОБА_6 , за допомогою терміналу АТ КБ «Приватбанк», розташованого в м. Буськ Золочівського району Львівської області, на надану ОСОБА_6 його власну банківську картку банку АТ КБ «Приватбанк» за номером НОМЕР_4 трьома електронними платежами перерахував грошові кошти в загальній сумі 15 000 грн. та, в подальшому в період часу з 10 год. 15 хв. по 15 год. 43 хв. наступними чотирма платежами на представлену ОСОБА_6 банківську картку АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» за номером НОМЕР_5 перерахував гроші на загальну суму 17 000 грн.

09 квітня 2024 року о 10 год. 39 хв. отримані шахрайським способом грошові кошти в сумі 13130 грн. 00 коп. ОСОБА_6 за допомогою терміналу АТ КБ «Приватбанк», розташованого за адресою: м. Чернігів, проспект Левка Лук`яненка, буд.18-а, зняв з карткового рахунку, які витратив на власні потреби, та грошові кошти в сумі 21 870 грн. 00 коп. в подальшому витратив на власний розсуд, шляхом безготівкових електронних банківських карткових операцій, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 35 000 грн.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 , просить вирок суду змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, виключити з вироку положення про судимість ОСОБА_6 та самостійне виконання вироку Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 лютого 2018 року.

Мотивує тим, що відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Покарання у виді штрафу складанню з іншими видами покарань не підлягає та відповідно до положень ч 3 ст. 72 КК України, виконуються самостійно.

Як убачається зі вступної частини вироку, суд встановив що ОСОБА_6 був засуджений 20 лютого 2018 року Новозаводським районним судом м. Чернігова, проте, при призначенні покарання за цим вироком суд не застосував принцип визначений ч. 1 ст. 71 КК України та до нового покарання не приєднав покарання за попереднім вироком, визначивши лише про його самостійне виконання.

Разом з тим, відповідно до відомостей, наданих Новозаводським районним судом м. Чернігова, штраф за вироком від 20 лютого 2018 року був сплачений, тобто фактично, призначений вироком суду вид покарання є виконаним, у зв`язку з чим відсутні підстави, як для застосування положень ст. 71 КК України, так і для самостійного виконання вказаного вироку.

До початку апеляційного розгляду, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 подав заяву, в якій просив апеляційний розгляд проводити за його відсутності, повністю підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив виключити з мотивувальної частини вироку посилання на судимість ОСОБА_6 , а з резолютивної частини вказівку на необхідність самостійного виконання вироку від 20 лютого 2018 року, оскільки покарання за цим вироком вже виконано, обвинуваченого, який погодився з доводами сторони обвинувачення, пояснюючи, що 15.03.2018 року сплатив штраф та процесуальні витрати, просив апеляційну скаргу прокурора задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у заволодінні майном (грошовими коштами) потерпілого ОСОБА_11 шляхом обману (шахрайство), відповідають фактичним обставинам у кримінальному провадженні, зібраним доказам, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому в апеляційному порядку не перевіряються.

Розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції відбувався у спрощеному провадженні за правилами ст. 382 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора про те, що порядок призначення остаточного покарання ОСОБА_6 , який визначив суд, не відповідає вимогам кримінального закону України.

За правилами ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як убачається з матеріалів провадження, 20 лютого 2018 року вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_6 був засуджений за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 35 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 595 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, основне покарання у виді штрафу, при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків, складанню з іншими видами покарань не підлягають та виконуються самостійно.

Отже, призначаючи ОСОБА_6 покарання в рамках даного кримінального провадження, суд мав застосувати положення ст. 71 КК України та призначити остаточне покарання за сукупністю вироків, приєднавши до покарання призначеного за цим вироком, не відбуте покарання за попереднім вироком від 20 лютого 2018 року, визначивши його самостійне виконання за правилами ч. 3 ст. 72 КК України.

Вказуючи на те, що покарання за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 лютого 2018 року ОСОБА_6 не відбуте, суд норм кримінального закону при складанні покарань за сукупністю вироків, не застосував, що призвело до незастосування кримінального Закону, який підлягав застосуванню.

Разом з тим, відповідно до повідомлення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 вересня 2024 року за № 1-кп-102/18, ОСОБА_6 , засуджений за ч. 2 ст. 263 КК України до штрафу в розмірі 595 гривень, сплатив його повністю. Апеляційному суду була надана ксерокопія квитанції про сплату засудженим 15.03.2018 суми штрафу та процесуальних витрат.

Таким чином, вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 лютого 2018 року вважається виконаним, а ОСОБА_6 не судимим в силу ст. 89 КК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, вирок суду підлягає зміні, зі вступної частини вироку підлягає виключенню посилання суду на судимість ОСОБА_6 , з резолютивної частини виключити посилання на самостійне виконання вироку Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 лютого 2018 року, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 408, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 вересня 2024 року щодо ОСОБА_6 змінити, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Виключити із вступної частини вироку посилання на те, що ОСОБА_6 був засуджений вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 лютого 2018 року за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 35 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та із резолютивної частини вироку вказівку на самостійне виконання цього вироку за правилами ч. 3 ст. 72 КК України.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили після проголошення й може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14