ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/3032/18 Провадження № 1-кп/636/115/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» жовтня 2024 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві кримінальне провадження № 0000515 від 18.11.2017 р за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новогродівка Донецької області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, неодруженого, раніше судимого:

- 09 червня 2005 року вироком Новогродівського міського суду Донецької області засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 (три) роки із застосуванням ст. 75 КК України, останнього звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік;

- 29 березня 2007 року вироком Новогродівського міського суду Донецької області, засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до 70 годин громадських робіт;

-29 липня 2008 року вироком Новогродівського міського суду Донецької області засуджено за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі 600 грн.;

-09 червня 2005 року вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області засуджено за ч. 1 ст. 187 КК України до позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

-20 березня 2013 року вироком Новогродівського міського суду Донецької області засуджено за ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України до арешту строком на 3 (три) місяці;

-13 лютого 2014 року вироком Новогродівського міського суду Донецької області засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 (два) роки із застосуванням ст. 75 КК України, останнього звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки;

-28 березня 2014 року вироком Новогродівського міського суду Донецької області засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ч. 2 ст. 70 КК України приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців;

- 24 грудня 2021 року вироком Новогродівського міського суду Донецької області за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.ст.71,72 КК України до двох років шість місяців позбавлення волі;

- 06 квітня 2023 року вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за ч.1 ст.263 КК України із застосуванням ст.71 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період -, це період функціонування національної економіки, органів державної влади,. інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого, конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про- мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

За Конституцією України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію, а відповідний Указ Президента України підлягає затвердженню Верховною Радою України (пункт 31 частини першої статті 85, пункт 20 частини першої статті 106).

Протягом 2014 - 2015 років Президентом України неодноразово приймались рішення про часткову мобілізацію, а саме: Указ Президента . України від 17 березня 2014 року №303 (затверджено Законом України від 17 березня 2014 року №1126VII), Указ Президента України від 6 травня 2014 року №454 (затверджено Законом України від 6 травня 2014 року №1240VII), Указ Президента України від 21 липня 2014 року №607 (затверджено Законом України від 22 липня 2014 року №1595VII), Указ Президента України від 14 січня 2015 року №15 (затверджено Законом України від 15 січня 2015 року №113 VIII).

Крім того, відповідно до п. 5 Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15 «Про часткову мобілізацію» Кабінету Міністрів України було доручено перевести національну економіку України на функціонування в умовах особливого періоду в обсягах, що гарантують безперебійне забезпечення потреб Збройних Сил України та інших військових формувань України під час виконання покладених на них завдань, привести визначені галузі, підприємства, установи та організації у ступінь повна готовність; установити з метою мінімізації негативних наслідків для економіки держави обмеження під час виконання мобілізаційних завдань та довести їх до визначених суб`єктів національної економіки, які переводяться на функціонування в умовах особливого періоду, з введенням ступеня повна готовність.

Визначення «особливого періоду» міститься в абзаці 11 статті 1 Закону України «Про оборону України», у якому передбачено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про: мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім- цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту, введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У свою чергу, мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою, планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно- рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано (абз. 4 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Обставинами (умовами), що визначають момент настання особливого періоду є: або оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової), або доведення такого рішення до виконавців стосовно прихованої мобілізації, або момент введення воєнного стану в Україні чи окремих її місцевостях.

Згідно рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України», уведеного в дію Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у Донецькій та Луганській областях проводиться антитерористична операція.

В силу положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» Збройні сили України та інші військові формування приймають участь в антитерористичній операції визначеним складом сил і засобів.

У відповідності до абзацу 8 статті 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Президент України приймає рішення про демобілізацію із внесенням відповідного Указу на затвердження Верховною Радою України.

Демобілізація - це комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, .а Збройних сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

За викладених обставин особливий період як часовий проміжок, що охоплює мобілізацію, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, не завершився.

ОСОБА_4 04 червня 2015 призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період Красноармійським ОМВК Донецької області та його направлено для подальшого проходження військової служби (навчальні збори) до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

В подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №153 від 13 липня 2015 року ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду гранатометника 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого' батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України' «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем, призваним під час мобілізації на особливий період, солдат ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.ст. 2, 4 Закону України «Про Національну гвардію України», ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати' від них інших військовослужбовців.

Проте, у квітні 2016 року ОСОБА_4 вибув на лікування до військового шпиталю - військова частина НОМЕР_3 та 25 квітня 2016 року, достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище вимогами законодавства, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення та тимчасово ухилився від проходження військової служби під час мобілізації, на особливий період, а саме після виписки з медичного закладу до військової частини НОМЕР_2 вчасно не повернувся, свої обов`язки не виконував.

Так, 25 квітня 2016 року солдат ОСОБА_4 , будучи- військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний намір в умовах особливого періоду, порушив вимоги зазначеного вище законодавства та не з`явився вчасно без поважних причин після лікування до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та до 13 травня 2016 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час, використовував на власний розсуд, не пов`язуючи із несенням військової служби.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №867 від 08 червня 2016 року ОСОБА_4 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .

Згідно клопотання сторін кримінального провадження з`ясування обставин та перевірка їх доказами проводилися з урахуванням вимог ч.3 ст.349 КПК України без дослідження тих фактичних даних, які не оспорюються сторонами кримінального провадження.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, суд вважає доведеною та підтвердженою зібраними по справі доказами.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України у судовому засіданні досліджені характеризуючі дані на обвинуваченого ОСОБА_4 , який: згідно, довідок лікарів нарколога та психіатра на обліку не знаходиться, раніше неодноразово судимий, не одружений, не працює, є учасником бойових дій, має відзнаку Президента України, за місцем проживання характеризується позитивно.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст.407 КК України нез`явлення вчасно без поважних причин до місця служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України, визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до п.1 ч.1 ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує: тяжкість даного злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, враховуючи особу винного, який: згідно довідок лікарів нарколога та психіатра на обліку не знаходиться, раніше неодноразово судимий, не одружений, не працює, має державну нагороду, є учасником бойових дій, пом`якшуючу та обтяжуючу покарання обставини, у зв`язку з чим приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства оскільки ОСОБА_4 є особою, яка схильна до скоєння злочинів.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-371,373-374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотири) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2023 року, більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з 01.03.2023 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженню не обирався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1