КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5947/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпро Дніпропетровської області, з вищою освітою, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 11, 12, ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого суддіПечерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2024 рокузадоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів, скоєних проти особи) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_12 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 25.10.2024 включно.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ,подав апеляційну скаргу, з доповненнями, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги, з доповненнями, посилаючись на фактичні обставини, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, постановлена за повної відсутності будь-яких ризиків та обґрунтованості підозри.

Апелянт вказує на те, що сторона обвинувачення у своєму клопотанні жодним чином не обґрунтувала наявність обставин, які перешкоджали завершити усі необхідні процесуальні дії, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває понад 10,6 років, з яких ГСУ НПУ - 11 місяців та здійснюється групою слідчих у складі 19 осіб, а процесуальне керівництво - групою прокурорів у складі 12 осіб.

При цьому, сторона обвинувачення чисельність в 31 особи за останні два місяці перебування підозрюваного під вартою вчинила всього 3 (три) слідчі дії.

Апелянт зауважує на тому, що у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином не обґрунтовано наявності в даному випадку обґрунтованої підозри з огляду на наступне.

Так, постановою слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України ОСОБА_13 від 11 травня 2004 року у справі №510547 в порушенні кримінальної справи по фактах, викладених у заяві ОСОБА_14 відмовлено на підставі ст. 6 п. 2 у зв`язку із відсутністю складу злочину.

При цьому, вищевказана постанова не була скасована та є дійсною, чинною та такою, що створює правові наслідки.

Таким чином, з огляду на наявність чинної та нескасованої постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи, за відсутністю у діяннях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, кримінальне провадження не могло бути розпочато та продовжуватись далі.

Відтак, на переконання апелянта, наведене свідчить про відсутність будь-яких правових підстав для застосування в межах даного кримінального провадження будь-якого запобіжного заходу.

Також, апелянт звертає увагу суду на те, що 19.07.2005 ОСОБА_15 ,М прийняв постанову про скасування постанови про притягнення особи як обвинуваченого та постанови про порушення кримінальної справи, якою скасовано постанову слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України ОСОБА_16 від 30.06.2005 про порушення кримінальної справи стосовно ОСОБА_7 за ст. ст. 27 ч. 4, 15, 115 ч. 2 п.п. 6, 11, 12 КК України; скасовано постанову слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України ОСОБА_16 від 30.06.2005 про притягнення ОСОБА_7 , як обвинуваченого, за фактом вчинення змаху на вбивство ОСОБА_14 .

Отже, наявність чинної та нескасованої Постанови від 19.07.2005 у справі №49-1248 свідчить про неможливість початку і продовження досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Крім того, апелянт зауважує на тому, що 14.09.2005 старшим слідчим в ОВС ГПУ ОСОБА_16 винесена постанова про відмову у порушенні кримінальної справи стосовно ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ст. ст. 27 ч. 4, 15, 115 ч. 2 п.п. 6, 11, 12 КК України на підставі ч. 2 ст. 6 КПК України - у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

09.11.2005 постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська змінено постанову старшого слідчого в ОВС ГПУ ОСОБА_16 в частині мотивів та підстав відмови. Вказано, що слід вважати, що в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_7 , за ч. 4 ст. 27, ст. 15, ч. 2 п.п. 6. 11, 12 ст. 115 КК України відмовлено на підставі п. 1 ч. 6 КПК України - за відсутністю події злочину.

27.03.2015 постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська прокурору Бабушкінського району м. Дніпропетровська відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2005.

06.04.2015 ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2015 - залишено без змін.

Таким чином, фактично кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 27, ст. 15, ч. 2 п.п. 6, 11, 12 ст. 115 КК України було закрите судом.

Тому, апелянт звертає увагу суду на те, що постанова прокурора від 22.12.2005, якою скасовано постанову про відмову у порушенні кримінальної справи стосовно ОСОБА_7 від 14.09.2005, на яку посилається сторона обвинувачення, є юридично нікчемною з наступних підстав.

Прокурор ГПУ ОСОБА_17 не мав повноважень скасовувати постанову від 14.09.2005, яка вже пройшла ревізію судом і до якої судовим рішенням були внесені зміни.

Відтак, кримінальні провадження щодо причетності ОСОБА_7 до замаху на вбивство ОСОБА_14 вже неодноразово були закриті як слідчими, прокурорами, так і судом, як у зв`язку із встановленням відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення, так і у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Апелянт також звертає увагу суду на вирок Апеляційного суду Запорізької області від 28 квітня 2005 року, яким ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 визнано винними у вчиненні злочинів, передбачених ст. 115 КК України, в тому числі замаху на вбивство ОСОБА_14 та ОСОБА_23 .

Проте, у цьому вироку не зазначено відомостей про будь-яку причетність ОСОБА_7 до вчинення злочинів цим організованим злочинним угрупуванням, в тому числі і до вчинення нападу на ОСОБА_14 .

Наведене свідчить про абсолютну необґрунтованість підозри ОСОБА_7 та є підставою для відмови у продовженні застосованого до нього запобіжного заходу.

Апелянт вказує на те, що а ні у клопотанні, а ні у доданих до нього томах не міститься жодного доказу, який би підтверджував наявність в діях підозрюваного будь-яких ознак інкримінованого кримінального правопорушення.

При цьому, апелянт звертає увагу суду на поведінку, заяви та показання потерпілого ОСОБА_14 та ставить їх, а також показання свідка ОСОБА_24 під сумнів, а отже і їх доказову силу в даному кримінальному провадженні.

Також, апелянт вважає, що показання ОСОБА_25 не стосуються фактів, які він сприймав особисто, є його особистою думкою та ґрунтується на спеціальних знаннях в розумінні ст. 101 цього Кодексі (висновок експерта), то вони не є доказом в розумінні КПК України.

Крім того, апелянт зауважує на показаннях свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_18 , та зазначає, що показання жодного з зазначених стороною обвинувачення свідків не підтверджують причетність ОСОБА_7 до інкримінованих кримінальних правопорушень, то це свідчить не тільки про необґрунтованість підозри, а й про відсутність будь-яких ризиків впливу на таких свідків.

Апелянт зазначає, що у даному кримінальному провадженні відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки строк притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, у начебто вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 сплив ще 08.07.2018 року - тобто майже 6 років потому, тобто, це є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченою ст. 49 КК України.

При цьому, апелянт вказує на те, що ОСОБА_7 не є особою, якій повідомлено про підозру у кримінальному провадженні №0000034 від 11.08.2023.

Твердження сторони обвинувачення про сплив строку давності притягнення до кримінальної відповідальності у 2029 році є хибним, незаконним та маніпулятивним, а строки давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності - такими, що спливли.

На переконання апелянта, перебуваючи під нічним домашнім арештом та беручи на себе всі витрати та клопіт, пов`язані з станом здоров`я та побутом, підозрюваний може повноцінно виконувати свої процесуальні обов`язки, самостійно забезпечувати свою явку на будь-які слідчі дії, судові засідання та продовжувати активно сприяти стороні обвинувачення у повному та всебічному встановленні всіх обставин, пов`язаних із даним кримінальним провадженням.

Також апелянт зазначає, що посильним для ОСОБА_7 розмір застави є 20 тис. фунтів стерлінгів, що за офіційним курсом на момент звернення із даним клопотанням становить близько 1 000 000 грн. та є співмірним із максимально визначеним КПК України розміром застави у 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 908 400 гривень.

Апелянт наголошує на тому, що стан здоров`я ОСОБА_7 не є сумісним із перебуванням під вартою та потребує надання постійної спеціалізованої медичної допомоги, проте сторона обвинувачення унеможливила вже 6 візитів підозрюваного до лікарської установи та фактично з початку літа 2024 року не допускає підозрюваного до лікарів.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу, з доповненнями та просили її задовольнити, з наведених в ній підстав, пояснення прокурорів, які заперечували щодо задоволення вказаної апеляційної скарги, з доповненнями вважаючи оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, з доповненнями колегія суддів вважає, що апеляційна скарга, з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Ухвала слідчого судді про продовження строку тримання особи під вартою повинна відповідати вимогам ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Доводи апелянта про те, що слідчий суддя виніс незаконну та необґрунтовану ухвалу, не ґрунтуються на змісті оскаржуваної ухвали.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, з доповненнями та матеріали справи, встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000663 від 19.12.2013 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 11, 12, ч. 2 ст. 115 КК України, а також за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 1, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ст. 257, ч. 4 ст. 111-1, ч. 2 ст. 384 КК України.

08.05.2024 року в порядку ст.ст. 276-278 КПК УкраїниОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 11, 12, ч. 2 ст. 115 КК України.

09.05.2024 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва, у справі № 757/20946/24-к, до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 07.07.2024 року, яка залишена без змін ухвалою колегії суддів Київського апеляційного суду від 30.05.2024 року у справі №11-сс/824/3853/2024.

26.06.2024 року постановою першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_35 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 09.08.2024 року.

02.07.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/29537/24-к строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 09.11.2024.

02.07.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/29535/24-к продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30.08.2024, яка залишена без змін ухвалою колегії суддів Київського апеляційного суду від 29.07.2024 року у справі №11-сс/824/4874/2024.

27.08.2024 старший слідчий в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів, скоєних проти особи) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_12 , за погодженням із прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , звернуся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На обґрунтування вимог поданого клопотання слідчий вказав на те, що підставою продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На переконання сторони обвинувачення вказані обставини виправдовують застосований щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а застосування жодного з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Також сторона обвинувачення повідомила, що з часу застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обставини, які вказували про те, що вказані ризики зменшились, отримано не було.

Крім того, під час досудового розслідування до цього часу не виконано всі необхідні та можливі слідчі та процесуальні дії, спрямовані на забезпечення повного, всебічного та неупередженого дослідження обставин кримінального правопорушення, що потребує додаткового часу.

27.08.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 25.10.2024 включно.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і спливу строку досудового розслідування.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження ОСОБА_7 , строку тримання під вартою перевірялись судом при розгляді клопотання. При цьому був вислуханий підозрюваний ОСОБА_7 , доводи прокурора в підтримку поданого клопотання та заперечення сторони захисту щодо його задоволення та викладено їх позиції в оскаржуваній ухвалі, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для продовження запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України та встановив, що ризики, які існували на час застосування ОСОБА_7 , запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховування від органів досудового розслідування з метою уникнення від кримінальної відповідальності, вчинення впливу на інших учасників кримінального провадження, в тому числі тих, з якими злочин вчинено у співучасті, можливість сховати чи знищити речі, які мають значення для кримінального провадження, а також доведена можливість впливу на свідків та потерпілого.

При цьому, постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя також врахував тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , за вчинення особливо тяжких злочинів, а тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність вищевказаних ризиків.

Крім того, слідчий суддя взяв до уваги, що необхідно виконати ряд слідчих дій, що перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Отже, сукупність всіх цих обставин вказує на необхідність продовження відносно ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

Також всупереч твердженням апелянта, перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 11, 12, ч. 2 ст. 115 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки, сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Крім того слід зазначити, що згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі "Соловей і Зозуля проти України" зазначено, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88", "Erdagoz v. Turkey п. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

Колегією суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для продовження такого запобіжного заходу, оскільки вони, в сукупності, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 , з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 11, 12, ч. 2 ст. 115 КК України, є вірогідною, що дає підстави для продовження йому строку тримання під вартою з метою запобіганню ризикам, встановленим та доведеним стороною обвинувачення.

Посилання апелянта на показання свідків, а також на показання ОСОБА_25 , які апелянт не вважає доказом в розумінні КПК України, також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали на даній стадії кримінального провадження, у зв`язку з наступним.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Під час судового розгляду слідчим суддею встановлено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, в якому підозрюється ОСОБА_7 , враховано обставини, передбаченні ст. 178 КПК України.

Таким чином слідчим суддею досліджено доводи викладені в клопотанні та з урахуванням тяжкості та суспільної небезпечності кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , а також наявності ризиків на які посилалась сторона обвинувачення, обґрунтовано дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Всупереч твердження апелянта, колегією суддів встановлено, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для продовження ОСОБА_7 , строку тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати, що підтверджується вище викладеним.

Оскільки заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та виправдовують тримання підозрюваного під вартою, клопотання слідчого задоволено слідчим суддею обґрунтовано та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , на строк до 25.10.2024 року, включно.

При цьому, твердження апелянта, що строк притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, у начебто вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 сплив ще 08.07.2018 року - тобто майже 6 років потому, тобто, це є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченою ст. 49 КК України, колегія суддів вважає такими, що не невілюють висновків слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зауважує на тому, що питання щодо звільнення від кримінальної відповідальності, вирішується в порядку передбаченому ст. 49 КК України та ст. 284 КПК України, а не під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Твердження апелянта, що до підозрюваного ОСОБА_7 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 тис. фунтів стерлінгів, що за офіційним курсом на момент звернення із даним клопотанням становить близько 1 000 000 грн. та є співмірним із максимально визначеним КПК України розміром застави у 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 908 400 гривень, колегія суддів не приймає до уваги у зв`язку з наступним.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

А тому, враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 11, 12, ч. 2 ст. 115 КК України, слідчий суддя вірно продовжив строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 25.10.2024 включно, без визначення розміру застави.

Доказів того, що ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватись під вартою слідчому судді не надано, а також не надано під час апеляційного розгляду

Проте, колегія суддів наголошує на тому, що особам, які утримуються під вартою надається медична допомога у встановленому законом порядку, та враховуючи твердження апелянта, що сторона обвинувачення унеможливила вже 6 візитів підозрюваного до лікарської установи та фактично з початку літа 2024 року не допускає підозрюваного до лікарів, вказує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі.

Держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п. 72 рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 року у справі «Ухань проти України», заява №30628/02).

Відповідно до пункту 138 рішення ЄСПЛ від 15.05.2012 року у справі «Каверзін проти України»(Kaverzin v. Ukraine), заява № 23893/03, надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (див., наприклад, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Ухань проти України»(Ukhan v. Ukraine), заява № 30628/02, пп. 72-74, з подальшими посиланнями).

Положеннями статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення»та ст.ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.

Відтак, колегія суддів зазначає, що надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави та саме держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених.

А тому, колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати начальника відділу забезпечення досудового слідства СБ України невідкладно забезпечити проведення повного медичного обстеження ОСОБА_7 , а також забезпечити лікування профільними спеціалістами (згідно з медичними рекомендаціями), у тому числі з наданням можливості його транспортування до відповідного медичного закладу у разі необхідності.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Відтак, колегією суддів, під час розгляду даної апеляційної скарги, з доповненнями захисника не встановлено обставин, які б вказували на можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не знаходить.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга, з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2024 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу, з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Зобов`язати начальника відділу забезпечення досудового слідства СБ України невідкладно забезпечити проведення повного медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_7 з метою отримання об`єктивних висновків про стан його здоров`я, та надати необхідне лікування (згідно з медичними рекомендаціями).

Зобов`язати начальника відділу забезпечення досудового слідства СБ України у разі встановлення лікарями погіршення стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 забезпечити його лікування профільними спеціалістами, у тому числі з наданням можливості його транспортування до відповідного медичного закладу.

Контроль щодо дотримання прав підозрюваного в частині надання йому необхідної медичної допомоги покласти на прокурора (старшого у групі прокурорів) у кримінальному провадженні.

Зобов`язати начальника відділу забезпечення досудового слідства СБ України та прокурора (старшого у групі прокурорів) у кримінальному провадженні повідомити Київський апеляційний суд про вжиті заходи щодо перевірки стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 .

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4