Справа № 953/1041/23
н/п 1-кп/953/413/24
"24" липня 2024 р. м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
У провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України.
У судовому засіданні під час судових дебатів захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 повідомила, що до обвинуваченого ОСОБА_3 під час проведення слідчої дії обушку співробітники ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області застосовували психічний примус у вигляді погроз, які він сприймав реально, як такі, що мають місце.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердив, що під час проведення обшуку за його місцем мешкання, працівники поліції застосовували до нього психічний примус.
Прокурор у судовому засіданні заперечував щодо застосування незаконних дій з боку працівників поліції до обвинуваченого ОСОБА_6 ..
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вважає за необхідне доручити відповідному органу досудового розслідування провести перевірку викладених фактів з огляду на таке.
В силу положень ст. ст. 2, 9 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.
Зі змісту ст. 11 КПК України слідує, що під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.
Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини у випадках, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з боку представників держави, що порушує статтю 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, обов`язком національних органів є проведення ефективного офіційного розслідування під час якого можливо знайти та забезпечити покази винуватих осіб.
Мінімальні стандарти, викладені в практиці Суду, передбачають проведення незалежного неупередженого розслідування під контролем громадськості, а від компетентних органів влади вимагають ретельності та оперативності при його проведенні.
Забезпечення перевірки заяви про застосування недозволених методів шляхом проведення уповноваженим органом офіційного розслідування щодо можливих порушень гарантованих статтями 27, 28 Конституції України прав людини є обов`язковим.
Відповідно до ч. 3 ст. 333КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 216 КПК України слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, вчинених, серед іншого, працівником правоохоронного органу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 376 КПК України,
Зобов`язати ТУ ДБР, розташованому у м. Полтаві, повідомити про результати виконання ухвали Київський районний суд м. Харкова.
Встановити строк викоання ухвали 30 днів з моменту її отримання.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1