Справа № 727/8283/24
Провадження № 1-кп/727/400/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці клопотання захисника ОСОБА_3 про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків в порядку п. 3 ч. 1 ст. 314 КПК України у кримінальному провадженні №0000944 від 30.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України,

за участю сторін кримінального провадження та учасників судового провадження:

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

за участю обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю захисників обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Чернівці надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000944 від 30.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України.

В підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченої ОСОБА_4 - ОСОБА_3 заявлено письмове клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з наступних підстав, а саме:

- в обвинувальному акті допущено неточності в фактичних обставинах кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та в формулюванні обвинувачення.

Зокрема, в фактичних обставинах кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також в формулюванні обвинувачення зазначено наступне «Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 у період з лютого 2023 року по лютий 2024 року займала посаду заступника начальника Головного управління ДПС Чернівецькій області радник податкової та митної справи II рангу ОСОБА_4 )».

Однак, далі по тексту в фактичних обставинах кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також в формулюванні обвинувачення зазначено «Наказом голови Державної податкової служби України від 14.01.2021 № 73-0 ОСОБА_4 призначено на посаду заступника начальника Головного управління ДПС. у Чернівецькій області».

Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 № 8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом.

Слід зазначити, що обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом, яким закінчується досудове розслідування та, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити формулювання обвинувачення в остаточному вигляді.

У зв`язку з неможливістю відповідно до чинного кримінального процесуального законодавства усунути вказаний недолік під час судового розгляду, на даний момент існує об`єктивна необхідність повернути обвинувальний акт із його додатками прокурору для усунення недоліків.

- в обвинувальному акті допущено некоректність в формулюваннях визначених КК України щодо статті 24.

В обвинувальному акті від 30.07.2024 допущено некоректність в формулюванні викладу умислу при викладі фактичних обстави та формулюванні обвинувачення ОСОБА_4 .

Зокрема при викладі фактичних обставин в обвинувальному акті від 30.07.2024 стороною обвинувачення зазначено та вказано про «злочинний умисел ОСОБА_4 » (аркуш 10 та 11 обвинувального акту).

Крім того, при формулюванні обвинувачення ОСОБА_4 в обвинувальному акті від 30.07.2024 стороною обвинувачення також зазначено та вказано про «злочинний умисел ОСОБА_4 » (аркуші 22, 23, 26, 30 обвинувального акту).

Однак імперативні норми ст. 24 КК України визначають лише два види умислу, а саме: прямий і не прямий.

Норми кримінального та кримінально-процесуального законодавства не визначають та не містять поняття «ЗЛОЧИННОГО» умислу, а тому його застосування при викладі фактичних обставин та формулюванні обвинувачення при складанні обвинувального акту є недопустимим.

Сторона державного обвинувачення не має процесуального права прописувати той вид умислу, який не передбачений законом (ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 9 КПК України).

- порушення презумпції невинуватості.

Цитуючи формулювання в обвинувальному акті виду умислу як «злочинний умисел», слідчий який склав обвинувальний акт та прокурор який його погодив порушили принцип презумпції невинуватості, закріплений у ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07,97 (далі - Конвенція), положення якої підлягають застосуванню відповідно до ч. 2 ст. 1 та ст. 9 КПК України.

Зокрема при викладі фактичних обставин в обвинувальному акті від 30.07.2024 стороною обвинувачення зазначено та вказано про «злочинний умисел ОСОБА_4 » (аркуш 10 та 11 обвинувального акту).

Крім того при формулюванні обвинувачення ОСОБА_4 в обвинувальному акті від 30.07.2024 стороною обвинувачення також зазначено та вказано про «злочинний умисел ОСОБА_4 » (аркуші 22, 23, 26, 30 обвинувального акту).

Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що слідчим під час складання обвинувального акту та прокурором при його затвердженні, всупереч вимог ч. 5 ст. 17 КПК України в обвинувальному акті допущено порушення презумпції невинуватості, оскільки у формулюванні обвинувачення та при викладенні правової кваліфікації діяння, міститься пряме твердження, що ОСОБА_4 мала «злочинний умисел» та ствердження того, що остання вчинила кримінальне правопорушення, що не відповідає поводженню з невинуватими особами.

Таким чином, жодна посадова особа не може навіть називати людину винуватою, підміняючії таким чином «доведення вини відповідно до закону», тобто перебираючи на себе функцію судді.

- в даному обвинувальному акті пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 не було сформульовано належним чином, оскільки обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, не містить чітко викладених обставин вчинення обвинуваченим злочину, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, обвинувачення є неконкретними, громіздкими за викладенням, не зрозумілими та сумбурними, важким для сприйняття.

- обвинувальний акт не відповідає вимогам офіційного документу.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 підтримала клопотання свого захисника ОСОБА_3 про повернення обвинувального акту прокурору та просила його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_3 про повернення обвинувального акту, у зв`язку з необґрунтованістю заявленого клопотання.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 просила віднести розгляд даного клопотання на розсуд суду.

В судовому засіданні захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не заперечували проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_3 про повернення обвинувального акту прокурору.

Вислухавши клопотання захисника, думку прокурора, обвинувачених та захисників, суд доходить наступного висновку.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Положеннями ст. 291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.

Такі вимоги щодо обвинувального акту вичерпно регламентовані ст. 291 КПК України. Будь-яких інших вимог, яким повинен відповідати обвинувальний акт, законодавцем не визначено.

Зокрема, на стадії підготовчого судового засідання суд перевіряє обвинувальний акт на відповідність вимогам ст. 291 КПК України. Вказана стаття містить конкретний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, та не підлягає розширеному тлумаченню.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;

9) дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до ч. 4 ст. 291 ЦПК України, до обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Виходячи з аналізу зазначених норм, на думку суду, обвинувальний акт складено згідно з вимогами КПК України.

Щодо посилань захисника ОСОБА_3 на такі підстави для повернення обвинувального акту, як «в даному обвинувальному акті пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 не було сформульовано належним чином, оскільки обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, не містить чітко викладених обставин вчинення обвинуваченим злочину, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, обвинувачення є неконкретними, громіздкими за викладенням, не зрозумілими та сумбурними, важким для сприйняття та обвинувальний акт не відповідає вимогам офіційного документу», то вони не є підставами для повернення обвинувального акту та не є вимогами до обвинувального акту в розумінні ч. 2 ст. 291 КПК України, що містить конкретний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, та не підлягає розширеному тлумаченню.

Щодо посилань захисника ОСОБА_3 на такі підстави для повернення обвинувального акту, як «порушення презумпції невинуватості; в обвинувальному акті допущено некоректність в формулюваннях визначених КК України щодо статті 24 та в обвинувальному акті допущено неточності в фактичних обставинах кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та в формулюванні обвинувачення», то суд зауважує, що про наявність цих обставин суд може зробити висновок лише після проведення судового розгляду, а не під час підготовчого судового засідання.

Отже, наведені у клопотанні сторони захисту доводи щодо невідповідності обвинувального акту закону, на переконання суду, не можуть бути безумовною підставою для повернення обвинувального акта та не є підставами, у розумінні ст. 291 КПК України, для повернення обвинувального акту прокурору.

З огляду на зазначене у задоволенні клопотання адвоката про повернення обвинувального акту прокурору доцільно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 314, 315, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків в порядку п. 3 ч. 1 ст. 314 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1