ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2423/24 Справа № 185/5420/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_6 огли

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні. в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000344 від 09.07.2022 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у смт. Стеблів Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за контрактом, сержанта із матеріального забезпечення 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , штаб-сержанта, раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 404 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2024 року скасувати та постановити новий вирок, яким його виправдати (визнати невинуватим) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 404 КК України, за недоведеністю його вини.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вказує, що в основу вироку було покладено протоколи слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , у межах яких останні виклали відомості щодо обставин події, що збігаються між собою майже дослівно.

Разом із тим, будучи допитаними судом першої інстанції, вказані особи надали інші за змістом показання, а саме ОСОБА_15 та ОСОБА_12 вказали, що вони особисто не бачили, як обвинувачений наносив удар, а свідок ОСОБА_14 не надав чітких показань щодо механізму нанесення ударів, оскільки зауважив, що стояв за спиною потерпілого та бачив, як обвинувачений лівою рукою чи то вдарив, чи то штовхнув останнього.

Крім того, свідок ОСОБА_12 повідомив, що ОСОБА_7 поводив себе більш спокійно, в той час як ОСОБА_16 поводив себе агресивно, висловлювався нецензурною лайкою, із чого апелянт робить висновок про те, що саме ОСОБА_16 здійснював основну агресію та опір.

Звертає увагу на те, що згідно із показаннями потерпілого та свідків конфлікт мав місце 09.07.2022 о 21 годині 15 хвилин, однак ОСОБА_7 з 20:20 годин того ж дня вже перебував в приміщенні камери ВСП, що вбачається з протоколу про його адміністративне затримання, а відтак у день та час, зазначені в обвинуваченні, фізично не міг чинити жодного опору.

Крім того, судом не усунуті суперечності щодо механізму нанесення тілесних ушкоджень та часу їх виникнення. Так, у висновку експерта вказано, що останні могли утворитись 08.07.2022, тобто того дня, коли ОСОБА_7 на території комендатури у м. Бахмут не перебував. Крім того, експертом було виявлено тілесні ушкодження, розташовані у трьох різних місцях на тілі потерпілого, які, на думку апелянта, не могли утворитися від одного удару чи поштовху, який він завдав ОСОБА_17 згідно із обвинуваченням.

Вважає, що судом не враховано дані про його особу, а саме те, що він з 2019 року проходить службу у ЗСУ, бере безпосередню участь в бойових діях, має позитивну службову характеристику, нагороджувався медалями за сумлінну службу.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що вина обвинуваченого підтверджується поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами у їх сукупності. Зауважує, що факт того, що наряду з поверхневим синцем є внутрішні крововиливи, що констатовано експертом, не слугує підставою для сумнівів у достовірності експертного висновку.

Зазначає, що обвинувачений вчинив правопорушення о 20:00 годині, о 20:20 його затримали, та вже о 21:15 поміщали до кімнати затриманих, де він вчинив опір, тому всі обставини події та їх час повністю узгоджуються між собою.

Вважає, що призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та підстави для його пом`якшення відсутні, оскільки обвинувачений знехтував покладеними на нього обов`язковими згідно ЗУ Про військовий обов`язок та військову службу, окрім того останній вину у скоєному не визнав та не розкаявся.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 404 КК України, та призначене йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, з позбавленням військового звання «штаб-сержант».

Зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 09 липня 2022 року по 27 липня 2022 року.

ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що останній. будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді старшини 2 мотопіхотної роти 1 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , приблизно о 21.15 год. 09 липня 2022 року, в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на подвір`ї відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 - військової комендатури АДРЕСА_2 , будучи невдоволеним щодо поміщення його до кімнати тимчасово затриманих, з метою перешкоджання виконанню військовослужбовцями військової комендатури м. Бахмута покладених на них обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, в порушення вимог положень Військової присяги та вимог ст.ст. 11, 16, 49, 56 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, намагаючись перешкодити поміщенню його до кімнати тимчасово затриманих, діючи з прямим умислом, застосував фізичний опір, рішучу непокору по відношенню до військовослужбовця військової комендатури м.Бахмута, поєднану із застосуванням фізичного насилля, яке виразилось у тому, що він схопив лівою рукою за комірець футболки офіцера відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_3 капітана ОСОБА_9 та різко потягнув на себе. Після чого наніс один удар кулаком лівої руки в грудну клітину потерпілого ОСОБА_9 , чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження. Продовжуючи свій злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_7 з метою заволодіння табельною зброєю потерпілого протягнув руку до його поясу та схопився за кобуру для зброї, в якій знаходилась табельна зброя - «Пістолет Макарова». Далі протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_7 були зупинені.

Дії обвинуваченого у вищезазначеній частині були кваліфіковані в оскаржуваному вироку за ч. 4 ст. 404 КК України за ознаками опору іншій особі, яка виконує покладені на неї обов`язки військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та його захисника, які, кожен окремо підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно із якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження дотримано в повному обсязі, з огляду на наступне.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого, щодо недоведеності його винуватості у вчиненні інкримінованого злочину, колегія суддів оцінює їх, як безпідставні і натомість вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 404КК, є ґрунтовним та підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, що узгоджуються між собою, в тому числі:

- повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до якого сержантом ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_7 вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 404 КК України (т. 1 а.с. 150-152);

- копією витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 20.04.2021 року, згідно із яким ОСОБА_7 було призначено на посаду сержанта із матеріального забезпечення 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону, «штаб-сержант» з 19.04.2021 року (т. 1 а.с.155, т. 2 а.с. 126);

- копією протоколу про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, від 09 липня 2022 року, згідно із яким 09 липня 2022 року, близько 20.00 години, військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 штаб-сержант ОСОБА_7 знаходився в стані алкогольного сп`яніння на території тимчасового місця дислокації ВЧ НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду, і в такому стані був виявлений командиром підрозділу ВЧ НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 156-157);

- копією акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 09 липня 2022 року та роздруківкою з газоаналізатора «Алконт-М», відповідно до якого в присутності свідків за допомогою аналізатору «Алконт-М» був оглянутий ОСОБА_7 та результат склав 2.07 проміле (т. 1 а.с.158-159);

- копією протоколу про адміністративне затримання від 09 липня 2022 року, згідно із яким ОСОБА_7 було затримано о 20.20 годин 09 липня 2022 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 для припинення адміністративного правопорушення та оформлення протоколу про адміністративне правопорушення (т. 1 а.с. 160-161);

- медичною довідкою №10438 від 10. липня 2022 року, виданою на ім`я ОСОБА_9 , з діагнозом: садна м`яких тканин грудної клітини та плеча зліва (т. 1 а.с.167);

- копією витягу із наказу №278 від 28 грудня 2019 року, згідно із яким потерпілого ОСОБА_9 призначено на посаду офіцера відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень Житомирського ЗВ ВСП (т. 1 а.с. 168);

- копією посвідчення про відрядження №53 від 25 квітня 2022 року, згідно із яким ОСОБА_9 відряджено до м. Бахмут Донецької області ОТУ «Північ» військової комендатури (т. 1 а.с. 169-170);

- копією витягу із наказу №51 від 10 березня 2022 року, згідно із яким старшому лейтенанту ОСОБА_9 присвоєно звання «капітан», та роздруківкою алкотестера «Алконт М», тест № 4530 від 09 липня 2022 року, за результати якого ОСОБА_18 не перебував в стані алкогольного сп`яніння (т. 1 а.с. 171);

- протоколом огляду, з фототаблицею до нього, від 10 липня 2022 року, відповідно до якого слідчим було оглянуто добровільно надану потерпілим ОСОБА_9 футболку світло-зеленого кольору, з коротким рукавом та вкладним комірцем. У верхній частині футболки від комірця мається надрив довжиною 10 см, інших ушкоджень на футболці не виявлено (т. 1 а.с. 176-180);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10 липня 2022 року за участю потерпілого ОСОБА_9 , пі час якого останній показав, що 09 липня 2022 року, приблизно 21.15 год., до військової комендатури м. Бахмут для визначення стану алкогольного сп`яніння було доставлено обвинуваченого ОСОБА_7 . Під час поміщення останнього до кімнати тимчасового затримання, ОСОБА_7 почав поводити себе агресивно, висловлюватися нецензурними словами на його адресу, погрожувати фізичною розправою. Після погроз обвинувачений підійшов до нього, схопив рукою за футболку в районі комірця та силою потягнув до себе, він відступився назад та в цей момент обвинувачений кулаком лівої руки наніс йому удар в область грудної клітини. Потім ОСОБА_7 потягнувся рукою до його табельної зброї, через що ОСОБА_9 застосував до нього балончик зі сльозогінним газом (т. 1 а.с. 183-188);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10 липня 2022 року за участю свідка ОСОБА_12 , під час якого свідок зазначив, що близько о 20.00 год. 09 липня 2022 року, перебуваючи біля обвинуваченого ОСОБА_7 , побачив, як останній руками потягнувся до табельної зброї капітана ОСОБА_9 , яка у нього знаходилась із правої сторони у кобурі в районі верхньої частини стегна. Реагуючи на вказані дії обвинуваченого, він двома руками схопив останнього за тулуб та намагався припинити просування обвинуваченого в бік потерпілого. Відносно обвинуваченого було застосовано сльозоточивий газ після чого останнього було поміщено до кімнати затриманих (т. 2 а.с. 60-63);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10 липня 2022 року за участю свідка ОСОБА_11 , який зазначив, що приблизно о 20.15 год. 09 липня 2022 року до військової комендатури м. Бахмут було доставлено в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 . Після складання щодо останнього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.172-20 КУпАП, він віддав усний наказ офіцеру, потерпілому ОСОБА_9 здійснити доставку до кімнати тимчасового тримання обвинуваченого, після чого почув крики та через відкриті двері на внутрішнє подвір`я він побачив, що між співробітниками ВСП та ОСОБА_7 відбувається словесна перепалка, в ході якої останні поводили себе агресивно та висловлювались нецензурними словами на адресу співробітників ВСП. Здійснюючи опір законним вимогам та діям потерпілого ОСОБА_9 , обвинувачений почав виказувати на адресу останнього погрози застосуванням відносно нього фізичної сили. ОСОБА_7 намагався заволодіти зброєю потерпілого ОСОБА_9 , для чого потягнув за формений одяг та завдав удару кулаком в грудну клітину останнього, однак протиправна діяльність обвинуваченого була припинена співробітниками ВСП (т. 2 а.с. 64-71);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10 липня 2022 року за участі свідка ОСОБА_13 , під час якого останній повідомив, що 09 липня 2022 року, в період часу з 20.00 год. до 21.00 год., до військової комендатури м. Бахмут було доставлено двох військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 , серед яких був штаб-сержант, обвинувачений ОСОБА_7 , який висловлювався нецензурною лайкою в бік ОСОБА_9 , потім схопив лівою рукою за передню частину футболки та спричинив один удар кулаком в область грудей потерпілого, від чого останній відійшов на пару кроків назад. Обвинувачений намагався дотягнутися до табельної зброї потерпілого своєю рукою, проте протиправна діяльність обвинуваченого була припинена (т. 2 а.с. 78-83);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10 липня 2022 року за участю свідка ОСОБА_10 , який зазначив, що 09 липня 2022 року на території військової комендатури м. Бахмут. ним було виявлено двох військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, серед яких був штаб-сержант, обвинувачений ОСОБА_7 , якого було доставлено до ВСП для освідування. Через те, що останній перебував в стані алкогольного сп`яніння, начальником відділення ОСОБА_11 було віддано наказ ОСОБА_9 помістити його до кімнати тимчасового затримання. Перебуваючи на задньому подвір`ї ВСП, обвинувачений ОСОБА_7 почав вести себе агресивно, висловлювався на адресу присутніх нецензурною лайкою, на зауваження не реагував (т. 2 а.с. 84-88);

- протоколом огляду місця події від 10 липня 2022 року, з фототаблицею, згідно із яким за участю потерпілого ОСОБА_9 було оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення, а саме приміщення ВСП м. Бахмута за адресою: АДРЕСА_2 , та зафіксована обстановка всередині будівлі. На виході з будівлі до двору потерпілий ОСОБА_9 зазначив, що саме на цьому місці йому було завдано обвинуваченим ОСОБА_7 один удар рукою в грудну клітину (т. 2 а.с. 89-93);

- висновком експерта від 13 липня 2022 року № 1686е за наслідками проведення судово-медичної експертизи, згідно із яким за даними медичної документації та при огляді у потерпілого ОСОБА_9 , були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синця, на тлі якого розташовані п`ять внутрішньо-шкіряних крововиливів у над- та підключичній області ліворуч; двох внутрішньо-шкіряних крововиливів на передньо-зовнішній поверхні лівого плечового суглобу та на грудній клітині ліворуч на межі середньо-ключичної та передньо-пахвової лінії з переходом в пахвову западину, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що тілесні ушкодження потерпілим отримані незадовго до звернення за медичною допомогою в ПХГП Дружківка, тобто в термін, який зазначено у постанові слідчого. Виявлені тілесні ушкодження спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяли в область тулубу ліворуч, яким могла бути і рука або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями. Локалізація та характер виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення, не суперечать механізму, локалізації та характеру, на які вказує потерпілий в ході проведення слідчого експерименту за його участю (т. 2 а.с. 108-111).

- показаннями у судовому засіданні суду першої інстанції потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , що узгоджуються між собою та з іншими доказами і підтверджують фактичні обставини, викладені в обвинуваченні.

Дослідивши з дотриманням вимог закону та детально проаналізувавши у вироку вищезазначені та інші докази, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 404 КК, який колегія суддів вважає правильним та з ним погоджується, оскільки суд першої інстанції дав належну оцінку наданим стороною обвинувачення доказам не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку та системності, і ці докази в своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і є достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення та доведеність вини останнього у його вчиненні, а також для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

Аналізуючи апеляційні доводи обвинуваченого, суд апеляційної інстанції вважає їх неспроможними, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та показаннями свідків очевидців події, які вказали саме на ОСОБА_7 , як військовослужбовця, який у зв`язку із перебуванням в стані алкогольного сп`яніння під час несення служби, був доставлений до приміщення ВСП м. Бахмута, для складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.172-20 КУпАП, під час поміщення до кімнати тимчасово затриманих почав агресивно поводитись, висловлювались нецензурною лайкою та здійснювати опір законним вимогам потерпілого ОСОБА_9 . При цьому обвинувачений почав виловлювати на адресу останнього погрози застосуванням фізичної сили, після чого потягнув за формений одяг ОСОБА_9 , завдав йому удару кулаком в грудну клітину та намагався заволодіти табельною зброєю останнього.

Колегія суддів також приймає до уваги, що у межах судового розгляду в суді першої інстанції ОСОБА_7 будь-якої власної версії події не виклав, від надання показань відмовився, а його апеляційні доводи в цілому зводяться до оспорювання з формальних міркувань окремих доказів, а також їх переоцінки, ігноруючи при цьому решту доказів та обставин, які ними підтверджуються, у їх сукупності та системності.

Натомість встановлені судом фактичні обставини та хронологія подій узгоджуються із показаннями потерпілого та свідків, які, будучи допитаними в суді під присягою, підтвердили факт здійснення ОСОБА_7 опору під час поміщення останнього до приміщення для тимчасово затриманих, що виразилось у формі нецензурної лайки, погрози фізичної розправи та нанесення удару потерпілому ОСОБА_9 .

Доводи обвинуваченого, щодо істотних суперечностей у показаннях свідків, які, будучи допитаними в суді, надали, на його думку, суттєво відмінні показання, є неспроможними, оскільки зводяться до суб`єктивної оцінки обвинуваченого та тлумачення тих чи інших слів свідків на свою користь.

Так, свідок ОСОБА_13 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність у судовому засіданні 31 жовтня 2023 року зазначив, що ОСОБА_7 09 липня 2022 року близько 20:00 години привезли до комендатури для складання адміністративного протоколу, після чого він почав буянити та категорично відмовлявся заходити до камери, не реагував на зауваження, лаявся нецензурною лайкою, після чого в нього виникла словесна перепалка з капітаном ОСОБА_9 , якого ОСОБА_7 вдарив та потягнувся до табельної зброї. Також свідок зауважив, що ОСОБА_7 схопив лівою рукою Ягельського, а правою наніс удар.

Крім того, свідок ОСОБА_14 під час допиту в суді першої інстанції зазначив, що він був в групі реагування того дня, коли привезли ОСОБА_7 . Останній був в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту показав десь 2 проміле, коли його потрібно було помістити до камери тимчасового тримання, то він поводився агресивно, погрожував ОСОБА_18 фізичною розправою, а саме висловив :відійди від мене бо я я вдарю тебе та заволодію зброєю, після чого він вдарив чи штовхнув останнього та потягнувся до зброї. Свідок вказав, що ОСОБА_19 лівою рукою вдарив, а правою потягнувся до зброї, він бачив, що у капітана була розірвана сорочка. На питання суду свідок зазначив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_18 стояли біля нього, також свідок зазначив механізм нанесення удару.

Аналогічні показання щодо обставин події надали також свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Аналізуючи вищенаведені показання свідків та потерпілого, колегія суддів звертає увагу, що вони є послідовними, взаємоузгодженими, окрім того останні були безпосередніми очевидцями події та, кожен окремо, зазначили, що ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, чинив опір під час поміщення до камери тимчасового тримання, також вони вказали на один і той самий механізм нанесення тілесних ушкоджень.

Колегія суддів звертає увагу, що зазначений свідками механізм тілесних ушкоджень узгоджується з тим, що вказаний потерпілим, який в свою чергу не суперечить висновку експерта №1686е.

У колегії суддів відсутні об`єктивні підстави вважати, що ці свідки мають будь-які підстави обмовляти обвинуваченого. Сторона захисту на такі обставини не посилається та їх існування не обгрунтовує.

У своїх показаннях в суді першої інстанції свідок ОСОБА_10 дійсно зазначив, що він особисто не бачив, як ОСОБА_7 вдарив потерпілого ОСОБА_9 . Разом із тим, дана обставин може поставити під сумнів лише результати слідчого експерименту, проведеного за його участю, що не спростовує безумовної доведеності винуватості ОСОБА_7 іншими дослідженими доказами у їх сукупності.

Що стосується показань свідка ОСОБА_12 , то вони відповідають відомостям, наданим останнім у межах проведеного із ним слідчого експерименту.

Доводи апелянта про те, що він з 20:20 годин 09 липня 2022 року вже перебував в приміщенні камери ВСП, що вбачається з протоколу про його адміністративне затримання, а відтак у день та час, зазначені в обвинуваченні, фізично не міг чинити жодного опору, суд апеляційної інстанції оцінює критично.

Так, з фактичних обставин справи вбачається, що ОСОБА_7 був адміністративно затриманий о 20:20 годин 09 липня 2022 року та перебував у відділенні ІНФОРМАЦІЯ_2 - військової комендатури АДРЕСА_2 , де проходив огляд на стан сп`яніння, а також щодо нього складався протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Після того, як комендантом був відданий наказ про поміщення ОСОБА_7 до кімнати тимчасово затриманих, останній, будучи невдоволеним, близько 21:15 годин того ж дня почав конфлікт з ОСОБА_9 , у межах якого вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення. Відтак фактом адміністративного затримання ОСОБА_7 о 20:20 годин 09 липня 2022 року доведеність обвинувачення не не спростовується.

Доводи апеляційної скарги щодо можливого заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 08 липня 2022 року спростовуються змістом висновку експерта № 1686е від 13 липня 2022 року за наслідками проведення судово-медичної експертизи, згідно із яким враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що тілесні ушкодження потерпілим отримані незадовго до звернення за медичною допомогою в ПХГП Дружківка, тобто в термін, який зазначено у постанові слідчого. При цьому у тексті експертного висновку при викладенні змісту постанови слідчого від 12 липня 2022 року про призначення експертизи, пояснень потерпілого ОСОБА_9 , відомостей з первинної медичної картки невідкладної допомоги, чітко і послідовно вказується, що заподіяння тілесних ушкоджень мало місце близько 21:00 годин 09 липня 2022 року (т. 2 а.с. 108-11).

Відтак відсутні будь-які підстави для висновку, що експерт припустив можливість заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 08 липня 2022 року. Посилання у мотивувальній частині вироку на те, що терміном, зазначеним у постанові слідчого про призначення експертизи, є вказана дата (т. 2 а.с. 193), колегія суддів оцінює як очевидну описку.

Апеляційні доводи про те, що експертом було виявлено тілесні ушкодження, розташовані у трьох різних місцях на тілі потерпілого, які, на думку апелянта, не могли утворитися від одного удару чи поштовху, який він завдав ОСОБА_17 згідно із обвинуваченням, колегія суддів оцінює критично, оскільки згідно із висновком експерта від 13 липня 2022 року за наслідками проведення судово-медичної експертизи локалізація та характер виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення, не суперечать механізму, локалізації та характеру, на які вказує потерпілий в ході проведення слідчого експерименту за його участю (т. 2 а.с. 108-111).

Посилання обвинуваченого на неврахування судом даних про його особу, а саме того, що він з 2019 року проходить службу у ЗСУ, бере безпосередню участь в бойових діях, має позитивну службову характеристику, нагороджувався медалями за сумлінну службу, колегія суддів вважає необгрунтованими.

Так, санкція інкримінованої ОСОБА_7 ч. 4 ст. 404 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до дванадцяти років, а також щодо цього обвинуваченого було встановлено наявність одної обставини, що обтяжує покарання, якою було визнане вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. При цьому ОСОБА_7 у межах досудового розслідування та судового провадження свою вину не визнав, жалю не висловив, що свідчить про його цинічне ставлення до скоєного та відсутність розкаяння.

На переконання колегії суддів, з урахуванням викладених обставин, зазначені апелянтом відомості про його особу були достатньою мірою враховані судом першої інстанції при призначенні останньому основного покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, за розміром наближеного до мінімального, та додаткового покарання у виді позбавлення військового звання штаб-сержант, а підстав для пом`якшення цього покарання у межах повноважень суду апеляційної інстанції, передбачених ч. 2 ст. 404 КПК України, не вбачається.

У зв`язку із вищенаведеним апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 403, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2024 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 404 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4