печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у засіданні в м. Києві в залі суду клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000950 від 19.12.2023 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Маринин Березнинського району Рівненської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, не адвоката, не депутата, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 15, п.п. 3, 11, 12, ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 345 КК України,

на підставі ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя проголошує вступну та резолютивну частину ухвали суду.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 200, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 за погодженням з прокурором другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про зміну запобіжного заходу застави на тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 15, п.п. 3, 11, 12, ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 345 КК України.

Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність зміни запобіжного заходу, вручена підозрюваному та його захиснику в установлений законом строк, а саме: 18.09.2024 року.

В обґрунтуванні клопотання зазначає, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000950 від 19.12.2023 щодо підозрюваного ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 15, п.п. 3, 11, 12, ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 345 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період з вересня по грудень 2023 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, невстановлена досудовим розслідуванням особа замовила ОСОБА_5 вчинити умисне вбивство ОСОБА_7 .

З метою вчинення умисного вбивства ОСОБА_7 , ОСОБА_5 вступив в попередню змову із невстановленою особою, та запропонував їй викрасти та вчинити умисне вбивство ОСОБА_7 .

З метою реалізації злочинного умислу, 18.12.2023 близько 16 години ОСОБА_5 на території автомайстерні «Race Service», що розташована по АДРЕСА_2 взяв у користування у ОСОБА_8 автомобіль «Volvo V50», номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , та з метою конспірації своїх злочинних дій, змінив державні номерні знаки на вказаному автомобілі на державні номерні знаки НОМЕР_3 .

Цього ж дня, о 17 годині 41 хвилина ОСОБА_5 спільно із невстановленою досудовим розслідуванням особою, на автомобілі «Volvo V50», номер кузова НОМЕР_1 , приїхали на територію ТОВ «Європа Авто», розташованого по вул. Біла, 53 в с. Біла Криниця Рівненського району Рівненської області, у якому працює ОСОБА_7 , та перебуваючи у вказаному автомобілі очікували її появи на території та зручного моменту для її викрадення.

Цього ж дня о 17 годині 42 хвилини на територію ТОВ «Європа Авто» на автомобілі «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_4 приїхала ОСОБА_7 , яка припаркувавши автомобіль на автостоянці, пішла у приміщення ТОВ «Європа Авто». О 18 годині 39 хвилин ОСОБА_7 вийшла з приміщення ТОВ «Європа Авто» і пішла до свого автомобіля «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_4 .

У той же час ОСОБА_5 , з метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на викрадення та вчинення умисного вбивства ОСОБА_7 , діючи на замовлення та за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, побачивши, як з приміщення ТОВ «Європа Авто» вийшла ОСОБА_7 , на автомобілі «Volvo V50» під`їхали до неї. Після цього ОСОБА_5 вийшов з автомобіля, підійшов до ОСОБА_7 та умисно наніс їй один удар тупим предметом в ділянку голови, після чого, застосовуючи фізичну силу, взяв ОСОБА_7 під руки, помістив її на заднє сидіння автомобіля «Volvo V50» і сів поруч з нею. Відразу після цього невстановлена досудовим розслідуванням особою, яка перебувала за кермом автомобіля, виїхала на автомобілі із території ТОВ «Європа Авто», продовживши рух по автомобільній дорозі «М-06 Київ-Чоп» в напрямку с. Антопіль Рівненського району Рівненської області.

ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на протиправне заподіяння смерті людині, діючи на замовлення та за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, після умисного викрадення ОСОБА_7 з території ТОВ «Європа Авто», під час руху автомобіля по автомобільній дорозі «М-06 Київ-Чоп», цього ж дня, у період часу з 18 години 39 хвилин до 19 години 20 хвилин умисно наніс не менше шести ударів тупим предметом в ділянку голови та інші ділянки тіла ОСОБА_7 .

Внаслідок умисно нанесених ударів ОСОБА_5 по голові та іншим частинам тіла ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді:

- закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою-компресії головного мозку важкого ступеня з гострою субдуральною гематомою правої гемісфери головного мозку та наявністю перелому передньої та задньої стінок фронтального синуса зліва з переходом на верхню стінку лівої орбіти, перелому кісток носа, поєднана із зовнішніми ушкодженнями - забійними ранами м`яких тканин тім`яної ділянки голови справа, лобної ділянки голови зліва, лівої бровної ділянки, перенісся, забійно-рваними ранами м`яких тканин верхньої та нижньої повік справа, параорбітальні гематоми обох очей, субкон`юнктивальний крововилив зліва; перфорації барабанної перетинки справа, які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя;

-шкірних рубців, які є наслідком загоєння ран на задній поверхні правого плечового суглобу, на тильній поверхні правої кисті в проекції 2-ої п`ястної кістки, на слизовій оболонці верхньої губи справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

ОСОБА_5 , вважаючи, що після умисного нанесення ним ударів в голову ОСОБА_7 наступила її смерть, цього ж дня, близько 19 години зупинивши автомобіль «Volvo V50» біля зупинки громадського транспорту, яка розташована на автомобільній дорозі «М-06 Київ-Чоп» в с. Антопіль Рівненського району , спільно із невстановленою досудовим розслідуванням особою, витягнули ОСОБА_7 із салону автомобіля та залишили у непритомному стані на вказаній зупинці громадського транспорту.

Однак, ОСОБА_5 , діючи на замовлення, спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами, злочинний намір спрямований на умисне вбивство ОСОБА_7 до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_7 цього ж дня о 19 годині 20 хвилин було виявлено на зупинці громадського транспорту та надано своєчасну кваліфіковано медичну допомогу.

Крім того, 18 липня 2024 року близько 18 години 20 хвилин біля автобусної зупинки, яка розташована на автодорозі Н-25 сполученням м. Городище м. Староконстянтинів, неподалік с. Антонівка Рівненського району Рівненської області , заступник начальник відділу управління кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_9 та оперуповноважений цього ж управління ОСОБА_10 під час виконання службових обов`язків, побачили та підійшли до ОСОБА_5 з метою вручення йому повістки про виклик для проведення слідчих (процесуальних) дій в кримінальному провадженні.

Під час цього, ОСОБА_5 , відмовився отримувати повістку, ображав ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , після чого умисно наніс один удар ногою в область лівого стегна та один удар кулаком в область грудної клітки ОСОБА_10 , від чого останній втратив рівновагу, впав на асфальтне покриття, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому головки лівої променевої кістки із осадненням на фоні, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень та синець по зовнішній поверхні в проекції головки лівого кульшового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, органом досудового розслідування дії підозрюваного ОСОБА_5 кваліфіковано за:

- ч. 3 ст. 146 КК України - викрадення людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, способом, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань, яке спричинило тяжкі наслідки;

- ч. 2 ст. 15, п.п. 3, 11, 12, ч. 2 ст. 115 КК України - замах на умисне вбивство, тобто замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, викраденої людини, вчиненого на замовлення та за попередньою змовою групою осіб;

- ч. 2 ст. 345 КК України - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

18.07.2024 відповідно до ст. 208 КПК України ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

19.07.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

01.08.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України.

20.07.2024 Березнівським районним судом Рівненської області до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

02.08.2024 Рівненським апеляційним судом скасовано ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 20.07.2024 та підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, на строк до 17.09.2024.

14.08.2024 Рівненським міським судом Рівненської області до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід тримання під вартою до 02.10.2024, з одночасним визначенням застави у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 302 800 гривень.

13.09.2024 Печерським районним судом м. Києва підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19.10.2024, з одночасним визначенням застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 300 000 гривень.

16.09.2024 згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва від 13.09.2024 внесено заставу в розмірі 300 000 гривень і 17.09.2024 підозрюваного ОСОБА_5 звільнено з під варти.

Відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Після прийняття Печерським районним судом м. Києва рішення про застосування щодо підозрюваного за ч. 2 ст. 335 КК України ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 300 000 гривень, виникли нові обставини, які необхідно врахувати при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 .

Так, 13.09.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001889 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 3, 11, 12, ч. 2 ст. 115 КК України.

16.09.2024 матеріали досудових розслідувань в кримінальних провадженнях № 0000950 від 19.12.2023, № 0000250 від 18.07.2024 та № 0001889 від 13.09.2024 відповідно до ч.1 ст. 217 КПК України об?єднано в одне провадження.

16.09.2024 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру, а саме про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень:

- у викраденні людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, способом, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, що супроводжувалося заподіянням їй фізичних страждань, яке спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України;

- в замаху на умисне вбивство, тобто у замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, викраденої людини, вчинене на замовлення та за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 3, 11, 12, ч. 2 ст. 115 КК України;

- в умисному заподіяння працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства, а санкція ч. 2 ст. 115 КК України передбачає позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, є підстави для зміни підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу, оскільки, запобіжний захід у вигляді застави не забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, а також запобігти:

- спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили з приводу задоволення клопотання, додатково вказали на те, що обов`язки покладені слідчим суддею на підозрюваного ОСОБА_5 останній виконував та жодним чином їх не порушував. Підозра у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є не обгрунтованою, а існування ризиків у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 є недоведеним.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього докази, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Судом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000950 від 19.12.2023 щодо підозрюваного ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 15, п.п. 3, 11, 12, ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 345 КК України.

18.07.2024 відповідно до ст. 208 КПК України ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

19.07.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

01.08.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України.

20.07.2024 Березнівським районним судом Рівненської області до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

02.08.2024 Рівненським апеляційним судом скасовано ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 20.07.2024 та підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, на строк до 17.09.2024.

14.08.2024 Рівненським міським судом Рівненської області до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід тримання під вартою до 02.10.2024, з одночасним визначенням застави у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 302 800 гривень.

13.09.2024 Печерським районним судом м. Києва підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19.10.2024, з одночасним визначенням застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 300 000 гривень.

16.09.2024 згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва від 13.09.2024 внесено заставу в розмірі 300 000 гривень і 17.09.2024 підозрюваного ОСОБА_5 звільнено з під варти.

Відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Після прийняття Печерським районним судом м. Києва рішення про застосування щодо підозрюваного за ч. 2 ст. 335 КК України ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 300 000 гривень, виникли нові обставини, які необхідно врахувати при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 .

Так, 13.09.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001889 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 3, 11, 12, ч. 2 ст. 115 КК України.

16.09.2024 матеріали досудових розслідувань в кримінальних провадженнях № 0000950 від 19.12.2023, № 0000250 від 18.07.2024 та № 0001889 від 13.09.2024 відповідно до ч.1 ст. 217 КПК України об?єднано в одне провадження.

16.09.2024 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру, а саме про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень:

- у викраденні людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, способом, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, що супроводжувалося заподіянням їй фізичних страждань, яке спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України;

- в замаху на умисне вбивство, тобто у замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, викраденої людини, вчинене на замовлення та за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 3, 11, 12, ч. 2 ст. 115 КК України;

- в умисному заподіяння працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з частиною 1 статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений вст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених уст.177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення - є одними з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які:

1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу;

2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Так, після прийняття Печерським районним судом м. Києва рішення про застосування щодо підозрюваного за ч. 2 ст. 335 КК України ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 300 000 гривень, виникли нові обставини, які необхідно врахувати при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 .

Зокрема, 13.09.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001889 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 3, 11, 12, ч. 2 ст. 115 КК України.

16.09.2024 матеріали досудових розслідувань в кримінальних провадженнях № 0000950 від 19.12.2023, № 0000250 від 18.07.2024 та № 0001889 від 13.09.2024 відповідно до ч.1 ст. 217 КПК України об?єднано в одне провадження.

16.09.2024 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру, а саме про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень:

- у викраденні людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, способом, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, що супроводжувалося заподіянням їй фізичних страждань, яке спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України;

- в замаху на умисне вбивство, тобто у замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, викраденої людини, вчинене на замовлення та за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 3, 11, 12, ч. 2 ст. 115 КК України;

- в умисному заподіяння працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

В рішенні по справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини вказав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Також слід відмітити, що відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України, відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання під вартою не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, але при збереженні розумної підозри відносно затриманої особи в скоєнні злочину, є умовою sinequanon (обов`язковою, неодмінною умовою) законності продовження терміну ув`язнення під варту і відповідає реальним вимогам громадського інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, має більшу вагу, ніж право на повагу свободи особи (§ § 73, 74 рішення ЕСПЛ від 08.06.2006 року у справі «Корчуганова проти Росії», § § 66, 67 рішень ЕСПЛ від 07.04.2005 у справі «Рохлина проти Росії», § § 73, 74 рішення ЕСПЛ від 01.06.2008 у справі «Мамедова проти Росії», § 79 рішень ЕСПЛ від 10.02.2011 року по справі «Харченко проти України», § § 40-42 рішення ЕСПЛ від 02.03.2006 року у справі «Долгова проти Росії»).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Клішин проти України" у справі від 23.01.2012 №30671/04 наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Окрім того, слідчий у своєму клопотанні доводить про неможливість запобігання заявлених ризиків інакше ніж шляхом зміни щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу із застави на тримання під вартою або застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 15, п.п. 3, 11, 12, ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 345 КК України підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 18.12.2023 року, відповідно до якого проведено огляд зупинки громадського транспорту, яка розташована на автомобільній дорозі «М-06 Київ-Чоп» в с. Антопіль Рівненського району , де було виявлено у непритомному стані ОСОБА_7 , під час чого вилучено речі і предмети, які мають доказове значення у кримінальному провадженні;

- протоколом огляду відеозапису з камери зовнішнього спостереження з приміщення «ТОВ ЄВРОПА АВТО», яким зафіксовано факт викрадення ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_8 22.10.2023 на сайті виставив на продаж автомобіль марки «Volvo V50», номерний знак НОМЕР_2 , 2006 року випуску, та дане оголошення було видалено 21.11.2023;

- протоколом слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_7 від 13.06.2024, відповідно до якого потерпіла розповіла та показали обставини її викрадення, нанесення ударів тупим предметом;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які вказують на ОСОБА_5 як на особу, яка вчинила викрадення ОСОБА_7 ;

- показаннями свідка ОСОБА_14 від 20.12.2023, відповідно до яких ввечері 18.12.2023 року в складі бригади екстреної допомоги вона виїхала на зупинку громадського транспорту «Телевежа» в с. Антопіль, де перебувала невідома жінка. У ході огляду було встановлено, що вона перебуває без свідомості, дихання було присутнє. Обличчя жінки було у крові, на лівому оці була гематома, були пошкоджені губи;

- висновком судово-медичної експертизи №136/Д-521, від 17.07.2024 відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлено: закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою-компресії головного мозку важкого ступеня з гострою субдуральною гематомою правої гемісфери головного мозку та наявністю перелому передньої та задньої стінок фронтального синуса зліва з переходом на верхню стінку лівої орбіти, перелому кісток носа поєднана із зовнішніми ушкодженнями - забійними ранами м`яких тканин тім`яної ділянки голови справа (згідно даних об`єктивного огляду 12.07.2024 року), лобної ділянки голови зліва, лівої бровної ділянки, перенісся, забійно-рваними ранами м`яких тканин верхньої та нижньої повік справа, параорбітальні гематоми обох очей, субкон`юнктивальний крововилив зліва; перфорація барабанної перетинки справа, які в даному випадку розглядаються в єдиному механізмі виникнення, так як розміщенні в одній анатомічній ділянці (голова) і кожне з зовнішніх ушкоджень могло спричинити чи поглибити протікання забою головного мозку, тому в сукупності ці ушкодження відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя; шкірні рубці, які є наслідком загоєня ран на задній поверхні правого плечового суглобу, на тильній поверхні правої кисті в проекції 2-ої п`ястної кістки, на слизовій оболонці верхньої губи справа, які згідно п.2.3.3. вищевказаних судово-медичних "Правил", відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися незадовго до поступлення потерпілої в лікувальний заклад, тобто не суперечать вказаному в обставинах терміну, а саме 18 грудня 2023 року. Тілесне ушкодження у вигляді рани (при огляді шкірний рубець) на тильній поверхні правої кисті в проекції 2-ої п`ястної кістки, з судово-медичної точки зору, можна розцінити як сліди самооборони. Локалізація та характер виявлених ушкоджень, в сукупності, не властиві для падіння на площину з висоти власного зросту (як з прискоренням, так і без нього). Дані тілесні ушкодження могли виникнути не менше як від семи травматичних дій тупого(их) предмету(ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути рука, нога, молоток чи інші тупі предмети, диференційні ознаки яких в тілесних ушкодженнях в наданих медичних документах не відображені. Судово-медичні дані встановлені при судово-медичній експертизі ОСОБА_7 , в частині механізму виникнення тілесних ушкоджень, не суперечать показам, даним нею при проведені слідчого експерименту за її участю 13 червня 2024 року.

- висновком судово-медичної експертизи № 40, відповідно до якого за умов ненадання або несвоєчасного надання кваліфікованої спеціалізованої (нейрохірургічної) медичної допомоги потерпілій ОСОБА_7 - є несприятливими, і , найчастіше, закінчується летально (настанням смерті);

- висновком молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/126-24/535-БД від 24.05.2024, відповідно до якого генетичні ознаки клітин, виявлених у змивах з ділянки пластикової накладки заднього лівого порогу, та змиві із лівої бічної стійки автомобіля, збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_7 ;

- висновком фототехнічної експертизи № СЕ-19/118-24/956-ФП від 05.04.2024, відповідно до якого транспортний засіб, який зображений на відеозаписі з місця події - з камери відеоспостереження встановленої на одному з приміщень ТОВ «Європа Авто», за загальними ознаками ймовірно є транспортним засобом чорного кольору зображеним у графічних файлах наданих на дослідження, а саме з сайту оголошень продажу автомобілів «Avtoria» ( ОСОБА_8 22.10.2023 на сайті виставив на продаж автомобіль марки «Volvo V50», д.н.з. НОМЕР_2 );

- показаннями потерпілого ОСОБА_10 від 19.07.2024 про те, що він 18.07.2024 спільно із працівником поліції ОСОБА_9 , на узбіччі дороги біля автобусної зупинки, яка розташована неподалік с. Антонівка Рівненського району Рівненської області побачив ОСОБА_5 , якому на виконання доручення слідчого необхідно було вручити повістку про виклик. Під час вручення повістки ОСОБА_5 у нецензурній формі ображав їх та наніс йому один удар ногою по нозі і один удар рукою в область грудної клітки. Від цих ударів він впав на дорожнє покриття, вдарившись лівою рукою і головою. Під час падіння також побився екран мобільного телефону;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 від 08.08.2024, відповідно до якого потерпілий показав місце та обставини нанесення йому ударів ОСОБА_5 ;

- показаннями свідка ОСОБА_9 від 19.07.2024, про те, що він 18.07.2024 спільно із працівником поліції ОСОБА_10 , на узбіччі дороги біля автобусної зупинки, яка розташована неподалік с. Антонівка Рівненського району Рівненської області побачив ОСОБА_5 , якому на виконання доручення слідчого необхідно було вручити повістку про виклик. Під час вручення повістки ОСОБА_5 у нецензурній формі ображав їх і відмовлявся отримувати повістку. Тоді він на свій мобільний телефон здійснив відеозапис цих подій. Після цього ОСОБА_5 наніс ОСОБА_10 один удар ногою по нозі і один удар рукою в область грудної клітки. Від цих ударів ОСОБА_10 впав на дорожнє покриття, вдарившись лівою рукою і головою;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 від 19.07.2024, відповідно до якого свідок показав на місце та обставини нанесення ОСОБА_5 . ударів ОСОБА_10 ;

- висновком судово-медичної експертизи № 542 від 19.07.2024, відповідно до якого у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому головки лівої променевої кістки із осадненням на фоні, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень та синець по зовнішній поверхні в проекції головки лівого кульшового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які могли виникнути 18.07.2024;

- висновком судово-медичної експертизи № Е-542/Д-584 від 01.08.2024, відповідно до якого судово-медичні дані отримані в ході виконання експертизи, в цілому, не суперечать певним даним, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 ;

- висновком судово-медичної експертизи № Е-542/Д-584/д-610 від 08.08.2024, відповідно до якого судово-медичні дані отримані в ході виконання експертизи, в цілому, не суперечать певним даним, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 ;

- протоколом огляду мобільного телефону від 21.07.2024, відповідно до якого оглянуто мобільний телефон Iphone 13 ОСОБА_10 , на екрані якого виявлено тріщини;

- протоколом огляду предмета від 19.07.2024, відповідно до якого оглянуто мобільний телефон Iphone 14 ОСОБА_9 та скопійовано відеозапис на оптичний диск;

- протоколом огляду оптичного диску від 01.08.2024, відповідно до якого оглянуто відеозапис з мобільного телефону ОСОБА_9 , в ході чого встановлено висловлювання у нецензурній формі образ;

- копією корінця повістки про виклик ОСОБА_5 до слідчого СУ ГУНП в Рівненській області;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя доходить висновку, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних тяжких злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 15, п.п. 3, 11, 12, ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 345 КК України, зокрема за скоєння яких законом передбачено покарання у виді безальтернативного покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, та відповідно до ч.4 ст.12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі "Ілійков проти Болгарії", в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Так, у рішенні ЄСПЛ по справі "Бессієв проти Молдови" суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Викладені обставини є достатніми для переконання того, що підозрюваний, матиме реальну можливість вчинити дії, спрямовані на здійснення дій, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням наведеного, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, запобіганню ризиків відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 . урахуванням наявних ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе в повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку такого, нівелювати наявні ризики та не забезпечить дієвості кримінального провадження.

Суд приймає до уваги також практику ЄСПЛ, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, у рішенні "Мангурас проти Іспанії" від 20.11.2010 ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. При цьому ЄСПЛ також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні прокурора, суд вважає, що наведені обставини свідчать про високий ступінь наявних ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), незаконно впливати на свідків (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, (п. 5 ч. 1ст. 177 КПК України), при цьому судом оцінена наявність обставин, які за статтею 178 КПК повинні враховуватись при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, зокрема міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, стан здоров`я тощо.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, п.п. 3, 11, 12, ч. 2 ст. 115 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 передбачає позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, у зв`язку з чим існує ризик, що ця обставина може спонукати підозрюваного залишити своє місце проживання та з метою уникнення відповідальності переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Обґрунтуванням наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є той факт, що підозрюваний ОСОБА_5 зареєстрований та фактично перебуває у м. Березне Рівненського району Рівненської області, а також проживає у м. Рівне, тобто поруч із місцем проживання, перебування та місцем роботи потерпілих та свідків у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших. З потерпілими і свідками знайомий, з окремими підтримував ділові стосунки. У зв`язку з цим ОСОБА_5 матиме можливість чинити тиск на останніх, шляхом погроз, умовляння чи переконання останніх. Таким чином, перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих і свідків.

Особливу увагу слід приділити до того, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Так, Березнівським районним судом Рівненської області від 20.05.2019 ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки.

Згідно ухвали Березнівського районного суду Рівненської області від 04.06.2021 ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Також, ОСОБА_5 обвинувачувався у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, однак згідно ухвали Березнівського районного суду Рівненської області від 15.02.2022 кримінальне провадження № 0000611 від 29.12.2018 закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у формі приватного обвинувачення.

Зазначене свідчить, що ОСОБА_5 є особою схильною до вчинення насильницьких злочинів, у зв`язку з чим є підстави вважати, що він, перебуваючи на волі, може продовжувати злочинну діяльність спрямовану на вчинення кримінальних правопорушень, тобто наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Однією з загальних засад кримінального провадження є верховенство права. Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права підозрюваного, але і високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», у справі «Летельє проти Франції» вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до підозрюваного вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, з урахуванням особи підозрюваного та встановлення обґрунтованості підозри, існування ризиків відносно ОСОБА_5 , беручи до уваги, те, що на даний час у вищезазначеному кримінальному провадженні продовжують проводитися слідчі (розшукові) дії, направлені на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та враховуючи положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, виходячи із конкретних обставин інкримінованих підозрюваному діянь, вчинення особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства або погрозою його застосування, не знаходить підстав для визначення розміру застави при продовженні строків тримання під вартою.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 200, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Змінити застосований у кримінальному провадженні № 0000950 від 19.12.2023 до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави на тримання під вартою.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 19.10.2024 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали покласти на прокурора, слідчого у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1