ЄУ № 712/665/24
Провадження №1-кп/712/401/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000128 від 27.04.2023, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чмирівка Старобільського району Луганської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Верховною Радою УРСР 24.08.1991 схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави Україна. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада УРСР проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до законів України «Про ринок природного газу» та «Про нафту і газ» в Україні визначено правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав-сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу. Встановлено правові засади функціонування нафтогазової галузі галузі економіки України, яка разом з іншими галузями забезпечує пошук, розвідку та розробку родовищ нафти і газу, транспортування, переробку, зберігання і реалізацію нафти, газу та продуктів їх переробки. Визначено, що газ це корисна копалина, яка являє собою суміш вуглеводнів та не вуглеводневих компонентів, перебуває у газоподібному стані за стандартних умов і є товарною продукцією.

Для забезпечення інтересів держави, визначених законами України «Про ринок природного газу» та «Про нафту і газ», Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 № 747 утворено Акціонерне товариство «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ»», яка є засновником АТ «ЛУГАНСЬКГАЗ».

У березні-квітні 2014 року у м. Луганськ та інших населених пунктах Луганської області розпочалася збройна агресія рф шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств рф, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Луганської області та порушення територіальної цілісності України.

У окремих містах та районах Луганської області всупереч законодавству України 11.05.2014 проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність луганської народної республіки», за результатами якого 12.05.2014 проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «луганська народна республіка» (далі «лнр»).

У результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Луганської області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань рф, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів рф на території Луганської області так званої «лнр».

Згідно з Конституцією України перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

На тимчасово окупованій частині Луганської області з числа представників «лнр» створено органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, які узурпували виконання владних функцій, та, згідно з Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», є органами окупаційної адміністрації російської федерації.

Зокрема, відповідно до так званого «положения о министерство чрезвычайных ситуаций и ликвидации последствий стихийных бедствий луганской народной республики», затвердженого т. зв. «постановлением совета министров луганской народной республики» від 30.09.2015 № 02-05/388/15 створено «министерство чрезвычайных ситуаций и ликвидации последствий стихийных бедствий луганской народной республики», а відповідно до так званого «закону лнр» від 08.10.2018 № 267-ІІ «О Министерстве государственной безопасности луганской народной республики» створено «министерство государственной безопасности луганской народной республики».

27.02.2015 на підставі так званого «закону лнр» від 04.11.2014 № 36?І «Об управлении и распоряжении собственностью луганской народной республики», постанов так званого «совета министров луганской народной республики» від 29.01.2015 № 02?04/22/15 «Об утверждении Положения о Министерстве топлива, энергетики и угольной промышленности луганской народной республики» та від 19.05.2015 № 02-04/142/15 «О вопросах деятельности государственных унитарных предприятий, государственных учреждений луганской народной республики», зареєстровано «государственное унитарное предприятие «ЛУГАНСКГАЗ», основним видом діяльності якого є «торговля газообразным топливом, подаваемым по распределительным сетям».

Таким чином, представники АТ «ЛУГАНСЬКГАЗ» (створеного на підставі законодавства України) втратили можливість безперешкодно розпоряджатись та управляти належним їм майном, яке знаходилось на окупованій території.

У подальшому, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами рф та світовою спільнотою, 21.02.2022 рф визнано «донецьку народну республіку» та «луганську народну республіку» незалежними державами, а 22.02.2022 президент рф ОСОБА_7 направив до Ради Федерації звернення про використання збройних сил російської федерації за межами рф, яке цього ж дня розглянуто та задоволено.

Усупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф ОСОБА_7 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимога ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

24.02.2022 о 5 годині Президент російської федерації оголосив про своє рішення розпочати військову операцію в Україні.

Того самого дня, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався Указами Президента України (№ 133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023) із затвердженням відповідними Законами України.

Резолюцію Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй «Агресія проти України» А/RES/ES-11/1 від 02.03.2022, визнається, що Росія вчинила агресію проти України, порушивши базові норми ООН.

Як наслідок, агресія зс рф та інших військових формувань, що діють на їх боці, призвела до тимчасової окупації значної частини території Луганської області.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (в редакції від 07.05.2022), тимчасово окупована рф територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація рф території України, визначених ч. 1 ст. 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для рф жодних територіальних прав.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану.

Таким чином, відповідно до вищевказаних норм міжнародного права та законів України: «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей»; Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015; та Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022, Старобільський район Луганської області, у тому числі м. Старобільськ починаючи з 28.02.2022, є тимчасово окупованою територією України, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

На тимчасово окупованій території Старобільського району Луганської області з числа як представників «лнр» так і місцевих жителів створено органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, які узурпували виконання владних функцій, та, згідно з Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», є органами окупаційної адміністрації російської федерації.

Так, згідно з указом так званого «главы лнр» від 3 березня 2022 року № УГ-125/22 року на тимчасово окупованій території Луганської області була створена т.зв. «администрация Старобельского района лнр».

У подальшому, указом так званого «главы лнр» № УГ-159/22 від 12 березня 2022 року на тимчасово окупованій території Луганської області визначено адміністративно-територіальний устрій «луганської народної республіки», який відповідає адміністративно-територіальному устрою Луганської області України станом на 18 травня 2014 року.

Після цього, указом так званого «главы лнр» від 30 березня 2023 року № УГ-270/23 т.зв. «администрация Старобельського района лнр» входить у структуру так званих «исполнительных органов власти лнр».

Крім того, на тимчасово окупованих територіях Старобільського району Луганської області створено територіальні підрозділи «министерства чрезвычайных ситуаций и ликвидации последствий стихийных бедствий луганской народной республики» та «министерства государственной безопасности луганской народной республики».

Також в структуру государственного унитарного предприятия «ЛУГАНСКГАЗ», створеного 27.02.2015 на підставі так званого «закону лнр» від 04.11.2014 № 36?І «Об управлении и распоряжении собственностью луганской народной республики», постанов так званого «совета министров луганской народной республики» від 29.01.2015 № 02?04/22/15 «Об утверждении Положения о Министерстве топлива, энергетики и угольной промышленности луганской народной республики» та від 19.05.2015 № 02-04/142/15 «О вопросах деятельности государственных унитарных предприятий, государственных учреждений луганской народной республики», в березні 2022 року ввійшло, утворене на захоплених виробничих потужностях Старобільського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства (МРУЕГГ) АТ «Луганськгаз» за адресою: АДРЕСА_2 , так зване «Старобельское межрайонное управление по эксплуатации газового хозяйства - филиал Государственного унитарного предприятия «ЛУГАНСКГАЗ».

Таким чином, представники АТ «ЛУГАНСЬКГАЗ» (створеного на підставі законодавства України) втратили можливість безперешкодно розпоряджатись та управляти належним їм майном Старобільського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства (МРУЕГГ) АТ «Луганськгаз».

У подальшому, службовими особами країни-агресора російської федерації 04.10.2022 прийнятий нікчемний, відповідно до Указу Президента України № 687/2-2022 від 04.10.2022, Федеральний конституційний закон № 6?ФКЗ «Про прийняття в російську федерацію луганської народної республіки та утворення у складі російської федерації нового суб`єкта луганської народної республіки».

Окремою статтею 28 даного закону встановлено, що уряд російської федерації з метою забезпечення на території луганської народної республіки стабільного та безаварійного функціонування об`єктів життєзабезпечення та життєдіяльності, оборони та безпеки об`єктів, що мають особливе соціальне, культурне та історичне значення, має право визначати переліки майна, що відноситься до елементів систем газо-, водо-, тепло- та (або) енергопостачання та підлягає обліку в якості власності російської федерації, а також встановлювати порядок здійснення прав користування та розпорядження зазначеним майном.

Відповідно до статті 7 вказаного закону передбачено, що з дня прийняття в рф лнр і утворення в складі рф нового суб`єкта військовослужбовці, що проходять військову службу у військових формуваннях і органах лнр, продовжують проходити військову службу у відповідності до законодавства рф.

Згідно із ст. 13 цього ж закону державні та місцеві організації, які функціонували на території лнр на день прийняття в російську федерацію лнр і утворення у складі російської федерації нового суб`єкта, здійснюють свою діяльність із збереженням попередньої організаційно-правової форми.

Тобто вказаним законом держава-агресор декларує віднесення збройних формувань та державних органів «лнр» до органів, які здійснюють владні повноваження на території Луганської області, що дає можливість визначити незаконні «администрацию Старобельского района луганской народной республики», «министерство чрезвычайных ситуаций и ликвидации последствий стихийных бедствий луганской народной республики», як органи окупаційної адміністрації рф, а «министерство государственной безопасности луганской народной республики» як збройне формування держави-агресора.

Федеральним законом від 21.11.2022 № 451-ФЗ «Про внесення змін до Федерального закону «О введении в действие части первой Гражданского кодекса российской федерации» 05.12.2022 передбачено внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб відомостей про наявних на нових територіях російської федерації юридичних осіб на підставі відомостей відповідних реєстрів, які створені та велися відповідно до нормативних правових актів донецької народної республіки, луганської народної республіки, Запорізької області, Херсонської області.

Відповідно до вказаних вимог законодавства держави-агресора рф, Государственное унитарное предприятие «ЛУГАНСКГАЗ», в структуру якого входить «Старобельское межрайонное управление по эксплуатации газового хозяйства филиал Государственного унитарного предприятия «ЛУГАНСКГАЗ», 29.11.2022 зареєстровано так званою « ІНФОРМАЦІЯ_2 по луганской народной республике» в так званому «Едином государственном реестре юридических лиц» на підставі «Внесения в Единый государственный реестр юридических лиц сведений о юридическом лице, зарегистрированном до принятия в российскую федерацию, на основании сведений реестра юридических лиц, который велся до принятия в российскую федерацию» (мовою оригіналу).

Громадянин України ОСОБА_6 , усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії проти України, з мотивів непогодження з політикою чинної влади в Україні та підтримки входження тимчасово окупованих територій України до складу рф, умисно, з метою завдання шкоди Україні, вчинив умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво) шляхом реалізації та підтримки дій та рішень держави-агресора, а також шляхом передачі матеріальних ресурсів представникам окупаційної адміністрації держави-агресора та її збройним формуванням.

Так, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Старобільська Луганської області, у період з 29.11.2022 до 29.12.2022 (більш точний час встановити не виявилось можливим) в підтримку рішень та дій держави-агресора російської федерації в частині переходу функціонування об`єктів газопостачання лнр до вимог визначених законодавством рф, викладених у Федеральному конституційному законі рф «Про прийняття в російську федерацію луганської народної республіки та утворення у складі російської федерації нового суб`єкта луганської народної республіки» та Федеральному законі рф «О введении в действие части первой Гражданского кодекса российской федерации», в порушення вимог Конституції та Законів України він добровільно, умисно, зайняв посаду «начальника Старобельского межрайонного управления по эксплуатации газового хозяйства филиала Государственного унитарного предприятия « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( АДРЕСА_2 ), яку обіймає по теперішній час.

Перебуваючи на вказаній посаді ОСОБА_6 , підтримуючи та реалізуючи рішень держави-агресора, забезпечує та організовує роботу вищевказаного «міжрайонного управління» на підставі актів законодавства країни-агресора рф, зокрема: Федерального закона «О газоснабжении в российской федерации», Федерального закона «О контрактной системе в сфере закупок товаров, работ, услуг для обеспечения государственньїх и муниципальных нужд», Правил поставки газа в российской федерации, утвержденных Постановлением правительства рф от 05.02.1998 № 162, Правил поставки газа в российской федерации, утвержденных Постановлением правительства рф от 01.11.2021 № 1901, Указа Президента рф от 23.11.1995 № 1173 «О мерах по осуществлению устойчивого функционирования объектов, обеспечивающих безопасность государства», Постановления Правительства рф от 29.05.2002 № 364 «Об обеспечении устойчивого газо- и энергоснабжения финансируемых за счет средств федерального бюджета организаций, обеспечивающих безопасность государства».

Для реалізації вказаної діяльності Государственным унитарным предприятием «ЛУГАНСКГАЗ» ОСОБА_6 видана довіреність № 453 від 29.12.2022.

Перебуваючи на посаді «начальника Старобельского межрайонного управления по эксплуатации газового хозяйства филиала Государственного унитарного предприятия «ЛУГАНСКГАЗ», він, з метою допомоги державі-агресору, також добровільно забезпечує постачання матеріальних ресурсів, а саме природнього газу, органам окупаційної адміністрації держави-агресора та її збройним формуванням.

Так, ОСОБА_6 на підставі вказаної вище довіреності особисто уклав контракти поставки газу №2023/ТП-Б-26-11 від 16.03.2023, №2023/ТП-Б-238-11 від 31.03.2023, №2023/ТП-Б-306-11 від 31.03.2023, №2023/ТП-Б-7-11 від 05.05.2023 щодо постачання газу органам окупаційної адміністрації та збройних формувань рф, зокрема «администрации Старобельского района луганской народной республики». територіальним підрозділам «министерства чрезвычайных ситуаций и ликвидации последствий стихийных бедствий луганской народной республики» і «министерства государственной безопасности луганской народной республики».

В подальшому, в період з січня по липень 2023 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області, у АДРЕСА_2 , займаючи посаду «начальника Старобельского межрайонного управления по эксплуатации газового хозяйства филиала Государственного унитарного предприятия «ЛУГАНСКГАЗ», маючи умисел на допомогу державі-агресору та окупаційній адміністрації шляхом передачі матеріальних ресурсів, безпосередньо реалізовуючи рішення держави-агресора та окупаційної адміністрації про забезпечення окупаційних органів природним газом (Федеральный закон «О газоснабжении в российской федерации», Федеральный закон «О контрактной системе в сфере закупок товаров, работ, услуг для обеспечения государственньїх и муниципальньїх нужд», Правила поставки газа в российской федерации, утвержденные Постановлением Правительства рф от 05.02.1998 № 162, Правила поставки газа в российской федерации, утвержденные Постановлением Правительства рф от 01.11.2021 № 1901, Указ Президента рф от 23 ноября 1995 г. № 1173 «О мерах по осуществлению устойчивого функционирования объектов, обеспечивающих безопасность государства», Постановление Правительства рф от 29.05.2002 № 364 «Об обеспечении устойчивого газо- и энергоснабжения финансируемых за счет средств федерального бюджета организаций, обеспечивающих безопасность государства») у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, здійснив передачу матеріальних ресурсів у вигляді природного газу органам окупаційної адміністрації держави-агресора, її збройним формуванням, а саме «администрации Старобельського района луганской народной республики» та територіальним підрозділам «министерства чрезвычайных ситуаций и ликвидации последствий стихийных бедствий луганской народной республики», та ним особисто підписані відповідні акти прийому-передачі природнього газу від 23.03.2023, 31.03.2023, 28.04.2023, 30.04.2023, 31.05.2023, 30.06.2023, 31.07.2023.

Зокрема, відповідно до контракту поставки газу № 2023/ТП-Б-26-11 від 16.03.2023 - до так званої «администрации Старобельского района лнр», контрактів поставки газу № 2023/ТП-Б-238-11 від 31.03.2023, № 2023/ТП-Б-306-11 від 31.03.2023 - до так званого «министерства чрезвычайных ситуаций и ликвидации последствий стихийных бедствий луганской народной республики», контракту поставки газу № 2023/ТП-Б-7-11 від 16.03.2023 - до так званого «министерства государственной безопасности луганской народной республики» підписаних від імені ГУП «ЛУГАНСКГАЗ» в «лице начальника Старобельского межрайонного управления по эксплуатации газового хозяйства филиала Государственного унитарного предприятия «Луганскгаз» ОСОБА_8 , действующего на основании доверенности № 453 от 29.12.2022» (мовою оригіналу) ОСОБА_6 здійснено передачу матеріальних ресурсів у вигляді природного газу органам окупаційної адміністрації держави-агресора та її збройним формуванням, а саме так званій «администрации Старобельского района луганской народной республики» по актам прийому-передачі: від 23.03.2023 № СРБ00000839 (за січень 2023) газ об`ємом 23,898 тис. м3, від 23.03.2023 № СРБ00000848 (за лютий 2023) газ об`ємом 27,261 тис. м3, від 31.03.2023 № СРБ00000876 (за березень 2023) газ об`ємом 21,451 тис. м3, від 30.04.2023 № СРБ00001335 (за квітень 2023) газ об`ємом 8,904 тис. м3; від 31.05.2023 № СРБ00001509 (за травень 2023) газ об`ємом 0,098 тис. м3, від 30.06.2023 № СРБ00001646 (за червень 2023) газ об`ємом 0,02 тис. м3, від 31.07.2023 № СРБ00001733 (за липень 2023) газ об`ємом 0,011 тис. м3; так званому «министерству чрезвычайных ситуаций и ликвидации последствий стихийных бедствий луганской народной республики» по актам прийому-передачі: від 31.03.2023 № СРБ00001102 (за січень 2023) газ об`ємом 1,626 тис. м3, від 31.03.2023 № СРБ00001103 (за лютий 2023) газ об`ємом 1,595 тис. м3, від 31.03.2023 № СРБ00001104 (за березень 2023) газ об`ємом 1,861 тис. м3, від 31.03.2023 № СРБ00001129 (за січень 2023) газ об`ємом 0,009 тис. м3, від 31.03.2023 № СРБ00001131 (за березень 2023) газ об`ємом 0,01 тис. м3, так званому «министерству государственной безопасности луганской народной республики» по актам прийому-передачі: від 31.05.2023 № СРБ00001473 (за січень 2023) газ об`ємом 1,523 тис. м3, від 31.05.2023 № СРБ00001474 (за лютий 2023) газ об`ємом 2,521 тис. м3, від 31.05.2023 № СРБ00001475 (за березень 2023) газ об`ємом 2,381 тис. м3, від 31.05.2023 № СРБ00001476 (за квітень 2023) газ об`ємом 1,473 тис. м3, від 31.05.2023 № СРБ00001481 (за травень 2023) газ об`ємом 0,440 тис. м3.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 1112 КК України, тобто вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації, підтримки рішень та дій держави-агресора, добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів окупаційній адміністрації держави-агресора, її збройним формуванням.

ОбвинуваченийОСОБА_6 , будучи повідомлений в порядку передбаченому КПК України, про місце дату і час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив. Зокрема, суд належно повідомляв обвинуваченого про розгляд справи, здійснюючи повідомлення про призначені судові засідання в Соснівському районному суді м. Черкаси в газеті «Урядовий кур`єр», та внесенням інформації на офіційному веб-сайті суду.

Досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, здійснювалось в порядку спеціального досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.01.2024.

Також відповідно до ухвали суду від 21 червня 2024 року, здійснено спеціальне судове провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Згідно зі ст.374 КПК України, суд переконався, що дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом стороною обвинувачення, під час здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження (in absentia) були використані всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Відповідно до вимог КПК України, обвинувачений ОСОБА_6 повідомлявся про дату, час та місце проведення судових засідань у передбачений законом спосіб, через опублікування виклику у газеті «Урядовий кур`єр», та на офіційному веб-сайті Соснівського районного суду м. Черкаси. Інтереси ОСОБА_6 захищались адвокатом, як на досудовому слідстві, так і в суді, що свідчить про те, що права обвинуваченого в ході досудового слідства, а також у судовому засіданні порушені не були.

Дослідивши під час спеціального судового провадження в судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показами свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що містяться в протоколі допиту свідка (із застосуванням відеозапису) з оптичним носієм інформації від 13.07.2023, згідно яких останній повідомив, що він працював у м. Луганськ на підприємстві «Луганськгаз» з серпня 2009 року по 31 грудня 2014 року. З січня 2010 року по 31 грудня 2014 працював на посаді заступника Голови правління з фінансово-економічних питань, та паралельно займав посаду першого заступника Голови правління ПАТ «Луганскьгаз». Зазначив, що ОСОБА_6 знає особисто. Вони познайомилися приблизно у січні-березні 2010 року, на той час ОСОБА_6 обіймав посаду головного інженера Старобільської філії ПАТ «Луганськгаз». Останній раз спілкувалися приблизно 2-3 тижні після окупації м. Старобільськ. ОСОБА_6 повідомив, що окупанти надають всіляку допомогу у здійсненні господарської діяльності у Старобільській філії, зазначив, що залишається там працювати на посаді начальника філії. На даний час ОСОБА_6 працює у м. Старобільськ на посаді начальника Старобільської філії унітарного підприємства «Луганськгаз», що створено в ЛНР. Під час пред`явлення свідку протоколу огляду від 23.05.2023, останній впізнав на сторінці 7 (сім) фото номер 3 (три), на сторонці 8 (вісім) зображення 1 (один), на сторінці номер 10 (десять) зображення ОСОБА_6 ;

- показами свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що містяться в протоколі допиту свідка (із застосуванням відеозапису) з оптичним носієм інформації від 13.07.2023, згідно яких останній повідомив, що він працює з травня 2016 року на посаді заступника голови правління з обліку балансів та розрахунків АТ «Луганськгаз». Наприкінці листопада 2014 року виїхав з окупованої, на той час, території м. Краснодон і переїхав до м. Сєвєродонецьк, де фактично був розташований центральний офіс АТ «Луганськгаз». Повідомив, що ОСОБА_6 є його колишнім колегою, підлеглим, з яким вони познайомилися в м. Сєвєродонецьк. На той момент він займав посаду начальника Старобільського МРУ МГГ. 2-3 березня 2022 року вони розмовляли в телефонному режимі, в той час окупаційні війська захоплювали м. Старобільськ. ОСОБА_6 йому повідомив, що для діяльності філії нічого не змінилося, є задача забезпечувати розподіл газу, тому він залишається на місці щоб це здійснювати. На даний час свідку відомо з відкритих джерел, що ОСОБА_6 знаходиться на тимчасово окупованій території та працює начальником Старобільського МРУ МГГ, в УП «Луганськгаз», що створено окупаційною владою. Під час пред`явлення свідку протоколу огляду від 23.05.2023, останній впізнав на фото ОСОБА_6 на сторінці 7 (сім) фото номер 1, 2, на сторонці 8 (вісім) зображення 1, 2, на сторінці номер 10 (десять) фото номер 1 та 2;

Крім того, винуватість ОСОБА_6 підтверджується матеріалами кримінального провадження:

- рапортом про виявлене кримінальне правопорушення ст. оперуповноваженим в ОВС 3 сектору 2 відділу ГВ ЗНД УСБ України в Черкаській області підполковником ОСОБА_11 ;

- протоколом допиту свідка (із застосуванням відеозапису) від 18.07.2023 з оптичним носієм інформації, згідно якого ОСОБА_12 допитано як свідка. В ході допиту свідок повідомив, що в структурі Луганськгаз працює з 1988 року. З м. Луганськ виїхав у серпні 2014 року в м. Сєвєродонецьк, оскільки підприємство перемістилося туди. ОСОБА_6 свідок знає, перебував у робочих відносинах, давно його знає, з 2000-х років. Останній раз спілкувався з ним у березні 2022 року. На даний час ОСОБА_6 перебуває у м. Старобільськ та є начальником Старобільського горгазу на окупованій території. Його посада передбачає взаємодію з усіма окупаційними органами. Свідку пред`явлено для огляду протокол огляду інтернет - ресурсів від 23.05.2023. На сторінці 7, 10 вказаного протоколу на світлинах свідок спізнав ОСОБА_6 ;

- протоколом додаткового допиту свідка (із застосуванням відеозапису) від 11.01.2024, з оптичним носієм інформації, згідно якого допитано як свідка ОСОБА_10 . В ході допиту свідку було пред`явлено для ознайомлення протокол огляду від 23.05.2023, а саме огляд веб-сайту «Луганскгаз» сторінки під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 ». На світлинах свідок впізнав ОСОБА_6 зазначив, що останній раз спілкувався в телефонному режимі на початку березня 2022 року, він залишився там на окупованій території та керує структурним підрозділом;

- протоколом додаткового допиту свідка (із застосуванням відеозапису) від 11.01.2024 з оптичним носієм інформації, згідно якого допитано як свідка ОСОБА_9 . Свідку в ході допиту було пред`явлено протокол огляду від 23.05.2023, а саме огляду офіційного інтернет - ресурсу «Луганськгаз» сторінка під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 »». На світлинах на ст. 8, 10 свідок впізнав ОСОБА_6 зазначив, що познайомився з ним, коли працював у ПАТ «Луганськгаз». Спілкувалися по роботі. На даний час він залишився на окупованій території на керує філією «Старобільський міжрайгаз». Вони двічі чи тричі спілкувалися по телефону та ОСОБА_6 констатував факт того, що він залишається на окупованій території;

- протоколом додаткового допиту свідка (із застосуванням відеозапису) від 12.01.2024 з оптичним носієм інформації, згідно якого допитано як свідка ОСОБА_12 . Свідку в ході допиту було пред`явлено протокол огляду від 23.05.2023, а саме огляду офіційного інтернет -ресурсу «Луганськгаз» сторінки під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 »». На світлинах на ст. 7 свідок впізнав ОСОБА_6 . Додав, що останній раз з ним спілкувався 24.02.2022.;

- протоколом огляду від 15.12.2023 офіційного сайту «Сервіси Міністерства внутрішніх справ України», де містяться дані про розшук ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду з оптичним диском DVD-R від 23.05.2023, згідно якого було оглянуто публікації на інтернет - ресурсах т.зв. «Государственного унитарного предприятия луганской народной республики «Луганскгаз», в розділі «филиалы» «Старобельское МРУЭГХ», встановлено, що посаду начальника останнього займає ОСОБА_6 . В ході огляду фотоматеріалів встановлено фото із зображенням ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду з оптичним диском DVD-R від 24.05.2023, згідно якого оглянуто інтернет ресурс сайт «ЕИС ЗАКУПКИ», в ході огляду роздруківки файлу « ІНФОРМАЦІЯ_7 » встановлено, що «контракт поставки газа № 2023/ТП-Б-7-11» від 05.05.2024 підписаний начальником « ІНФОРМАЦІЯ_8 » ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду з оптичним диском DVD-R від 05.11.2023, згідно якого оглянуто інтернет ресурс сайт «ЕИС ЗАКУПКИ», в ході огляду роздруківки файла «Поставка газа. pdf» та в ході огляду роздруківок файлів «Доп.соглаш № 1 от 24.05.2023 к контракту на поставку природного газа № НОМЕР_1 », «Доп.соглаш № 3 к контракту на поставку природного газа № 2023/ТП-Б-26-11 от 16.03.2023», «Доп.соглаш № 4 к контракту на поставку природного газа № 2023/ТП-Б-26-11 от 16.03.2023», «Акт приема-передачи природного газа № СРБ00000848» від 23.03.2023, «Акт приема-передачи природного газа № СРБ00000876» від 31.03.2023, «Акт приема-передачи природного газа № СРБ00001335» від 30.04.2023, «Акт приема-передачи природного газа № НОМЕР_2 » від 30.06.2023, «Акт приема-передачи природного газа № НОМЕР_3 » від 31.07.2023, встановлено, що їх підписано начальником « ІНФОРМАЦІЯ_8 » ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду з оптичним диском DVD-R від 31.05.2023, згідно якого оглянуто інтернет ресурс сайт «ЕИС ЗАКУПКИ», в ході огляду роздруківок файлів «Контракт от 31.03.2023 2023_ТП-Б-306-11.pdf», «Контракт от 31.03.2023 2023_ТП-Б-238-11.pdf» встановлено, що вони підписані начальником « ІНФОРМАЦІЯ_8 » ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду з оптичним диском DVD-R від 02.08.2023, згідно якого оглянуто інтернет ресурс « ІНФОРМАЦІЯ_9 », в ході огляду роздруківки файлу «ul-908-0507.pdf» встановлено, що вказаний файл містить «Выписку из Единого государственного реестра юридических лиц от 02.08.2023 № ЮЭ9965-23-190302915», яка містить дані про юридичну особу «Государственное унитарное предприятие «Луганскгаз», зокрема про «Старобельское межрайонное управление по эксплуатации газового хозяйства»;

- протоколом огляду з оптичним диском DVD-R від 03.11.2023, згідно якого оглянуто інтернет ресурс сайт «ЕИС ЗАКУПКИ», в ході огляду роздруківок файлу «Дополнительное соглашение 1 от 26.05.2023 к контракту от 31.03.2023 2023_ТП-Б-306-11. pdf», «Акт п-п природного газа от 31.03.2023 № СРБ00001102. pdf», «Акт п-п природного газа от 31.03.2023 № СРБ00001103. pdf», «Акт п-п природного газа от 31.03.2023 № СРБ00001104. pdf», «Дополнительное соглашение 1 от 21.08.2023 к контракту от 31.03.2023 2023_ТП-Б-238-11. pdf», «Акт п-п природного газа от 31.03.2023 № СРБ00001131.pdf», «Акт от ІНФОРМАЦІЯ_10 », «Акт от ІНФОРМАЦІЯ_10 », «Акт п-п природного газа от 31.03.2023 № СРБ00001129.pdf», «Акт от ІНФОРМАЦІЯ_10 », встановлено, що їх підписано начальником « ІНФОРМАЦІЯ_8 » ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду з оптичним диском DVD-R від 03.11.2023, згідно якого оглянуто інтернет ресурс сайт «ЕИС ЗАКУПКИ», в ході огляду роздруківок файлу « ІНФОРМАЦІЯ_11 », «АКТ № СРБ00001476» від 31.05.2023, «АКТ № СРБ00001481» від 31.05.2023, «АКТ № СРБ00001473» від 31.05.2023, «АКТ № СРБ00001475» від 31.05.2023, «АКТ № СРБ00001475» від 31.05.2023, встановлено, що їх підписано начальником «Старобельское МРУЭГХ» ОСОБА_6 .

Інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого, зазначив про відсутність доказів, які свідчать про вчинення ОСОБА_6 злочину, оскільки на його думку, в ході досудового розслідування стороною обвинувачення не отримано належних і допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Однак, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення, поза розумним сумнівом та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 111-2 КК України як вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації, підтримки рішень та дій держави-агресора, добровільної підготовки та передачі матеріальних ресурсів окупаційній адміністрації держави-агресора, її збройним формуванням.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України, доведена «поза розумним сумнівом» і зібраних доказів достатньо для визнання його винним, адже його винуватість підтверджується вище дослідженими доказами, які є належними та допустимими, узгоджуються між собою, послідовні та безспірно доводять винуватість обвинуваченого у пред`явленому йому обвинуваченні.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлені.

До обставин, що обтяжують покарання суд відносить вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

У відповідності до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111-2 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину.

Особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нею нового кримінального правопорушення.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_6 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії особливо тяжких злочинів, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_6 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, обставини, що обтяжують покарання, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі строком у межах санкції встановленої ч. 1 ст. 111-2 КК України, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, органах, що надають публічні послуги, з застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Приймаючи рішення про призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади в органах державної влади, суд враховує, що вказане додаткове покарання є обов`язковим у санкції вказаної статті.

При цьому, з огляду на вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ національної безпеки України, а також відсутність обставин, передбачених ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суд, при призначенні покарання ОСОБА_6 не вбачає підстав для застосування положень ст. 69 КК України.

Таке покарання стосовно ОСОБА_6 на переконання суду, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним та іншими особами кримінальних правопорушень.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного його затримання.

Цивільний позов не заявлено. Речові докази і процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, в органах, що надають публічні послуги на строк 15 (п`ятнадцять) років та з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного його затримання.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, в органах, що надають публічні послуги, слід рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Виконання вироку в частині затримання покласти на Управління Служби безпеки України в Черкаській області.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1