Провадження № 1-кп/686/1557/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002441 від 30 липня 2024 року, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною вищою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, учасника бойових дій, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що боєприпаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне поводження із вогнепальною зброєю та бойовими припасами, в порушення вимог п. 9 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, а також «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, перебуваючи у невстановлений досудовим розслідуванням час в селі Кринки Херсонської області, знайшов споряджений корпус промислово виготовленої ручної осколкової оборонної гранати «Ф-1» із уніфікованим підривачем (запалом) типу «УЗРГМ-2», які в своєму конструктивному поєднанні утворюють бойову ручну осколкову оборонну гранату «Ф-1», яка відноситься до категорії боєприпасів (далі - бойовий припас - граната «Ф-1»), яку вирішив залишити при собі, тим самим незаконно придбав вказаний бойовий припас, який в подальшому помістив до власного підсумку для подальшого незаконного зберігання та перевезення.

У червні 2024 року ОСОБА_5 , використовуючи автомобіль марки «Nissan» моделі «Navara» умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу, перевіз бойовий припас - гранату «Ф-1» до адреси свого проживання: АДРЕСА_1 , де зберігав до 23 год 00 хв 29.07.2024.

29 липня 2024 року близько 23 год 00 хв ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, незаконно переніс бойовий припас - гранату «Ф-1» з приміщення квартири АДРЕСА_1 , до другого поверху другого під`їзду за вказаною адресою, де вона у нього була вилучена працівниками поліції спільно із працівниками вибухотехнічної служби 30.07.2024 близько 00 год 30 хв. під час затримання.

За придбання, носіння та зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу ОСОБА_5 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 1 ст. 263 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що дійсно він, перебуваючи у селі Кринки Херсонської області, придбав бойовий припас - гранату «Ф-1», яку у червні 2024 року на автомобілі, не маючи передбаченого законом дозволу, перевіз до адреси свого проживання: АДРЕСА_1 , де зберігав до 23 год 00 хв 29.07.2024, після чого, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, переніс її з приміщення квартири до другого поверху другого під`їзду за вказаною адресою, де 30.07.2024 близько 00 год 30 хв вона була вилучена працівниками поліції.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ст. 349 КПК України показаннями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і вважає доведеним пред`явлене підсудному обвинувачення.

Відповідно до п. 1 "Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України", затвердженого постановою Верховної Ради України від 17 червня 1992 року, зброя і боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ) не можуть перебувати у власності громадян.

Згідно з п.п. 2, 9, 11, 15 "Положення про дозвільну систему", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать зокрема бойові припаси (п. 2); видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, облік, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин здійснюється: на бойові припаси - у порядку, визначеному МВС (п. 9); порядок придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання бойових припасів визначається законами, актами Кабінету Міністрів України та іншими нормативно правовими актами (п. 11); громадяни, які порушили порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття і функціонування підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (п. 15).

За змістом п.п. 1.1, 2.1, 8.1 - 8.3, 9.1, 9.2, 10.1, 11.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, вогнепальна зброя та бойові припаси до неї відносяться до предметів, на які поширюється дозвільна система, право на володіння вогнепальною зброєю і умови її застосування визначаються в порядку, встановленому законодавством України.

Таким чином, дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння та зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 631 від 16.08.2024 ОСОБА_5 в період вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення будь-яким психічним розладом, внаслідок якого він не міг усвідомлювати свої дії, передбачати їхні наслідки та керувати ними, не страждав, не страждає таким і на теперішній час. Застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Оцінюючи такі висновки експертів, суд визнає їх науково обґрунтованими і достатньо аргументованими, такими, що відповідають об`єктивній поведінці обвинуваченого під час судового розгляду, а тому, погоджуючись з цими висновками, суд визнає ОСОБА_5 осудним і відповідальним за вчинене.

При призначенні покарання суд згідно зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Суд враховує, що ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що пом`якшує йому покарання. Обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Він окрім скоєного характеризується позитивно, офіційно не працює, є особою молодого віку, учасником бойових дій, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких.

Приймаючи до уваги характер діяння, спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, позицію прокурора, а також висновок органу пробації про середні ризики вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення та його небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі.

Разом з тим, беручи до уваги особу ОСОБА_5 , який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, є особою не судимою, молодого віку, учасником бойових дій, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, позитивно характеризується, висновок органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, а також інші в сукупності обставини і їх поєднання, які пом`якшують покарання та знижують ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, суд приходить до висновку у відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та покласти на нього передбачені ст. 76 КК України обов`язки.

На переконання суду таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Позицію прокурора про призначення ОСОБА_5 реального покарання та відповідно про неможливість виправлення останнього без відбування покарання, з врахування всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого та висновку органу пробації, суд розцінює як необґрунтовану.

Поряд з цим суд враховує, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, а також для попередження вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

У справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.09 (заява № 10249/03) ЄСПЛ зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування суспільством від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке суд вважає пропорційним тяжкості порушених суспільних інтересів, їх наслідкам з урахуванням всіх встановлених судом обставин конкретного провадження. У справі «Бакланов проти росії» від 09.06.05 та у справі «Фрізен проти росії» від 24.03.05 суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також у справі «Ізмалов проти росії» від 16.10.08 суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Наведені правові тези суду щодо співмірності, пропорційності та індивідуалізації покарання слід визнавати одними з головних складових права на справедливий суд, закріпленого в ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод».

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого запобіжний захід останньому, до набрання вироком законної сили, слід залишити попередній - заставу, а після припинення його дії (набрання вироком законної сили) заставу повернути заставодавцю ОСОБА_6 .

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України та ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» ОСОБА_5 в строк відбуття покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 30.07.2024 (дня затримання) по 13.09.2024 (дня звільнення з-під варти) включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 100 КПК України речові докази - безпечні залишки об`єктів дослідження, а саме уламки корпусу гранати та підривача (запалу) - слід знищити.

В порядку ст. 174 КПК України накладений на речові докази ухвалою слідчого судді від 30 липня 2024 року (справа № 686/20919/24) арешт, у якому відпала потреба, слід скасувати.

Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 9087 грн. 36 коп. в силу ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Вказаний розмір процесуальних витрат та факт їх понесення ніким із учасників судового розгляду не оспорюються.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 залишити у виді застави в розмірі 60560 грн. Після припинення його дії (набрання вироком законної сили) заставу повернути заставодавцю ОСОБА_6 (код квитанції про сплату застави № 9354-3418-0301-7326 від 13.09.2024).

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 30.07.2024 по 13.09.2024 включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази - уламки корпусу гранати та підривача (квитанція № 1426) - знищити.

Накладений на речові докази ухвалою слідчого судді від 30 липня 2024 року (справа № 686/20919/24) арешт - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 9087 грн. 36 коп. (дев`ять тисяч вісімдесят сім гривень тридцять шість копійок) процесуальних витрат.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: