У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції

підозрюваного ОСОБА_6 з приміщення Первомайського

захисника ОСОБА_7 міськрайонного суду Миколаївської області)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 вересня 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-підозрюваного за ч. 3 ст. 307 КК України.

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 вересня 2024 року застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 листопада 2024 включно.

Визначено заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 грн, з покладенням обов`язків: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, суду; не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти їх про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

У разі визначення суми застави встановити її у розмірі 1 000 000 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає, що судом не в повній мірі враховано обставини кримінального правопорушення, наявні ризики та дані про особу, при вирішенні питання про призначення суми застави в порядку ст. 183 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, з урахуванням обставин злочину та орієнтовної вилученого наркотичного засобу, вважає, що визначена сума застави не може гарантувати виконання підозрюваним покладених на останнього обов`язків.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею не враховано всі обставини кримінального правопорушення та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у вигляді можливості переховування від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинення нових кримінальних правопорушень, чи продовження вчинення кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а тому визначено заставу, яка не зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Встановлені слідчим суддею обставини.

СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2023 за №0000929, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України. Разом з тим, задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя невірно зазначив, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч.3 ст. 309 КК України та він обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України.

Враховуючи обставини кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до висновку про доведення прокурором обставин, які свідчать про доведеність ризиків, передбачених п. 1, 2 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості підозрюваним переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення, схову або спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Обрунтовуючи рішення в цій частині, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від до 9 до 12 років з конфіскацією майна, що дає підстави стверджувати про можливість переховування його від органів досудового розслідування та суду.

Можливість підозрюваним знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, мотивовано слідчим суддею тим, що на даний час досудове розслідування триває, проводяться та тривають слідчі (розшукові) дії, спрямовані на завершення досудового розслідування в розумі строки.

Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень слідчий суддя вважав недоведеним, оскільки ОСОБА_6 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи. Будь-яких інших доказів продовження вчинення інших кримінальних правопорушень слідчому судді не надано.

Слідчий суддя вважав, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя, керуючись положеннями ч.3 ст.183 КПК України, визначив цей розмір у межах, визначених ч.5 ст.182 КПК України, в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримала апеляційну скаргу.

Захисник та підозрюваний заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як передбачено ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Окрім того, згідно ч. 2 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Частиною 5 ст. 115 КПК України передбачено, що при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

Згідно вимогам ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчим суддею не враховані зазначені вимоги закону.

Приймаючи рішення, слідчий суддя невірно зазначив, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, хоча фактично за ч.3 ст. 307 КК України, про що свідчить додана до клопотання копія відповідного процесуального документу, а також про цю обставину зазначено у клопотанні слідчого.

Слідчим суддею у рішенні наведено мотивування своїх висновків з огляду на обґрунтованість підозри саме за ч.3 ст. 309 КК України.

Також визначено розмір застави з урахуванням підозри за цією статтею - 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто щодо тяжкого злочину, хоча у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, а не за ч.3 ст. 309 КК України, як вказав слідчий суддя. За такого, розмір застави визнано всупереч вимогам закону. Окрім того, слідчим суддею при прийнятті рішення не враховано положення ч. 1 та ч. 2 ст. 197, ч.5 ст. 115 КПК України, та невірно обчислено строк тримання під вартою підозрюваного.

За такого, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали відповідно до вимог п.2 ч.3 ст. 407 КПК України.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує наступне.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Пунктом «с» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Зокрема, у п. 126 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кавала проти Туреччини" (заява №28749/18), Суд зазначив, що особа може бути затримана відповідно до п. 1 (с) ст. 5 Конвенції лише в рамках кримінального провадження з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.

Для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою.

Системний аналіз положень статей 276-278 КПК України вказує на те, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя має з`ясувати виконання слідчим положень кримінального процесуального закону в частині дотримання порядку повідомлення про підозру та наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами.

На думку колегії суддів, ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Під час апеляційного розгляду знайшла своє підтвердження та обставина, що заявлені ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, мають місце.

У клопотанні слідчий зазначив, як ризики задля запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки в разі доведеності її вини судом можливе призначення покарання за ч. 3 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна. Суворість передбаченого законом покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаного ризику.

Підозрюваний ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час досудове розслідування триває, проводяться та тривають слідчі (розшукові) дії, спрямовані на завершення досудового розслідування в розумі строки.

Отже, є доведеними ризики, передбачені п. 1, 2 ч.1 ст. 177 КПК України, які суд апеляційної інстанції враховує при прийнятті рішення.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, дані про особу ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, до підозрюваного ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На переконання колегії суддів, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковими висновки слідчого судді про можливість визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_6 .

Враховуючи вище наведені вимоги п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, а також конкретні обставини кримінального правопорушення: підозру у вчиненні ОСОБА_6 особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, конкретні обставини кримінального правопорушення, та що згідно наданих до клопотання матеріалів у ОСОБА_6 вилучено 2,47 кг наркотичного засобу, тобто в особливо великих розмірах, колегія суддів дійшла висновку про не визначення розміру застави при обранні запобіжного заходу.

На переконання колегії суддів, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави щодо підозрюваного ОСОБА_6 відповідає суспільному інтересу, спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування підозрюваного, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_6 можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 затриманий 16.09.2024.

Разом з тим, згідно оскаржуваної ухвали слідчого судді, щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16.11.2024, тобто на строк, що перевищує 60 днів.

Отже, визначаючи строк тримання підозрюваного під вартою, колегія суддів враховує вимоги ч. 1 та ч. 2 ст. 197, ч.5 ст. 115 КПК України, щодо визначення строку тримання підозрюваного під вартою.

За такого, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою слід задовольнити апеляційну скаргу прокурора та клопотання слідчого, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 вересня 2024 року щодо ОСОБА_6 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 листопада 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9