Справа № 686/4292/24
Провадження № 1-кс/686/6353/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 , погодженого прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0001861,

встановив:

Слідчий ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із клопотанням, погодженим з прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 146 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, знищення, схову, спотворення речей і документів, що мають значення для кримінального провадження.

В судовому засіданні слідчий і прокурор наполягали на задоволенні клопотання.

Сторона захисту заперечила проти задоволення клопотання.

Захисник ствердив, що належну процесуальну поведінку підозрюваного забезпечить більш м`який запобіжний захід.

ОСОБА_6 пояснення щодо викладених у повідомленій йому підозрі обставин не надав, просив визначити заставу.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

03.08.2023 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001861 зареєстроване кримінальне провадження із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.ч. 2, 3 ст. 146 КК України.

За твердженням сторони обвинувачення весною 2023 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 прийняв рішення здійснювати незаконну діяльність на території Хмельницької області, що полягала у викраденні та позбавленні волі громадян, які страждають на наркотичну, алкогольну чи інші залежності та заволодінні коштами їх рідних та близьких, за ніби то лікування від вищевказаних залежностей.

Для досягнення кінцевої мети злочинної діяльності ОСОБА_8 розробив злочинний план, який передбачав:

-підбір та залучення до участі в організованій групі інших її учасників;

-розподіл між учасниками організованої групи функцій та координація їх дій;

-конспірацію, прикриття незаконної діяльності для уникнення в подальшому кримінальної відповідальності шляхом використання суб`єкта господарювання із основним видом економічної діяльності 94.99 «діяльність інших громадських організацій, н.в.і.у.» та укладення з фізичними особами цивільно-правових договорів з реабілітації;

-забезпечення матеріальної-технічної бази та фінансування групи, розподіл та виплату винагороди учасникам;

-пошук, оренда, облаштування приміщення та забезпечення транспортними засобами;

- пошук осіб, які страждають від наркотичної, алкогольної та інших залежностей, викрадення та позбавлення волі таких осіб, схиляння їх та їх родичів, шляхом обману до лікування, в тому числі через розміщення інформації у всесвітній мережі Інтернет та шляхом розповсюдження інформації відносно своєї діяльності;

-поміщення осіб у спеціально пристосоване приміщення та утримання там проти їх волі під виглядом надання платних послуг з лікування від наркотичної, алкогольної та інших залежностей;

-отримання коштів за ніби то проведення лікування.

Так, ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел він не зможе, вирішив залучити до злочинної діяльності ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , яким повідомив про свої злочинні наміри та довів до відома деталі вище вказаного злочинного плану, з метою залучення для вчинення кримінальних правопорушень на території Хмельницької області.

В свою чергу ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 бажаючи отримувати власну матеріальну вигоду, керуючись корисливим мотивом, прийняли пропозицію ОСОБА_8 та надали свою добровільну згоду на участь у організованій групі в ролі виконавців (співвиконавців).

Згідно з розробленим злочинним планом, ОСОБА_8 вирішив сформувати стійку організовану групу осіб для спільного зайняття злочинною діяльністю, пов`язаною із викраденням та поміщенням осіб у спеціально пристосоване приміщення та утримання там проти їх волі під виглядом надання платних послуг по лікуванню від наркотичної, алкогольної та інших залежностей з корисливою метою.

Для конспірації своїх справжніх намірів та прикриття незаконної діяльності ОСОБА_8 використовував засновану ним 19.10.2020 в м. Харків громадську організацію «ТАМ ДЕ ЖИТТЯ», із основним видом економічної діяльності 94.99 «діяльність інших громадських організацій, н.в.і.у.» (далі по тексту «Реабілітаційний центр»).

Надалі, для досягнення злочинної мети, що полягала у викраденні та позбавленні волі громадян, які страждають на наркотичну, алкогольну чи залежності та заволодіння коштами їх рідних та близьких, за ніби то лікування, ОСОБА_8 , діючи як організатор, забезпечив оренду домоволодіння із житловим будинком і надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_3 .

Вказане домоволодіння за даною адресою, членами організованої групи попередньо обладнано для утримання осіб проти їх волі та запобіганню втеч, встановлено запірні пристрої на віконних рамах, що унеможливлюють їх повне відкриття, відповідні замки на дверях, організовано цілодобовий нагляд за потерпілими.

В подальшому, згідно з розробленим та погодженим планом, члени організованої групи у складі організатора ОСОБА_8 та виконавців (співвиконавців) ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , шляхом повідомлення неправдивих відомостей, а також їх родичів, під приводом лікування від наркотичної, алкогольної та інших залежностей, здійснювали пошук осіб, яким необхідне лікування, поміщали їх у заздалегідь пристосоване приміщення «Реабілітаційний центр», де незаконно утримували проти їх волі з метою заволодіння чужими коштами, під виглядом надання платних послуг по лікуванню.

Перевозили потерпілих учасники організованої групи для подальшого утримання проти їх волі у спеціально пристосованому приміщенні у транспортних засобах «SKODA FABIA», р.н. « НОМЕР_1 », «CITROEN JUMPY», р.н. « НОМЕР_2 » та «KIA CERATO», р.н. « НОМЕР_3 ».

Виконавці (співвиконавці), діючи під керівництвом організатора, із застосуванням погроз, психологічного тиску та фізичної сили забезпечували поміщення потерпілих у спеціально пристосоване приміщення «Реабілітаційний центр», забезпечували потерпілих мінімальними запасами продуктів харчування з метою утримання їх у приміщенні тривалий час, здійснювали цілодобову охорону у приміщенні «Реабілітаційного центру», спостерігали за потерпілими, не даючи останнім змоги покинути дане приміщення, обмежували останніх в телефонному спілкуванні з родичами та безпосередньо контролювали розмови, щоб унеможливити витік інформації про дійсні умови утримання та вчинення стосовно них інших незаконних дій.

Також, виконавці (співвиконавці) вели документацію, із застосуванням фізичної сили, психологічного тиску, медичних препаратів, змушували потерпілих підписувати заяви про начебто добровільне перебування у «Реабілітаційного центру», а також фіксували вказані дії на відео запис.

Також, учасники організованої групи підтримували зв`язок із родичами незаконно позбавлених волі осіб, повідомляючи їм недостовірні дані щодо стану здоров`я та лікування цих осіб, переконували їх у необхідності продовження курсу лікування та сплаті додаткових коштів за лікування на якомога довший період часу з метою збагачення.

Фінансування діяльності організованої групи, розподіл та виплата винагороди її учасникам, відбувалось за рахунок коштів, отриманих від родичів потерпілих, як особисто так і шляхом надіслання на банківський рахунок з номером картки АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» № НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_9 , та інші невстановлені досудовим розслідуванням банківські рахунки.

Для підтримання постійного зв`язку та координації спільних дій з метою конспірації, а також недопущення викриття злочинної діяльності правоохоронними органами, на виконання вказівок ОСОБА_8 спілкування між учасниками групи велося в тому числі у додатках - месенджерах типу «WhatsApp», «Viber», інших, а також телефонні розмови велися між учасниками організованої групи в короткій і прихованій формах, із застосуванням умовних фраз та словосполучень.

ОСОБА_6 діючи як виконавець (співвиконавець), згідно із заздалегідь розподілених організатором організованої групи ОСОБА_8 ролей та функцій групи:

-виконував вказівки та доручення ОСОБА_8 , пов`язані із незаконним викраденням людей та позбавленням їх волі, а також утриманням та забезпеченням функціонування «Реабілітаційного центру»;

-особисто або під час спілкування з використанням мобільного зв`язку, керував діями інших співучасників під час вчинення злочинів, викрадення потерпілих з використанням мобільного зв`язку, контролював та вдосконалював систему незаконного утримання осіб в «Реабілітаційному центрі»,

-шляхом проведення бесід входив в довіру до рідних та близьких потерпілих, повідомляючи їм завідомо неправдиву інформацію про можливість здійснення лікування від наркотичної, алкогольної та інших залежностей, спонукаючи їх до передачі осіб, які потребують такого лікування, для їх подальшого утримання в орендованому приміщенні «Реабілітаційного центру» з метою отримання прибутку за надання послуг з лікування;

-безпосередньо приймав участь у діях направлених на незаконне позбавлення волі та викрадення потерпілих;

-здійснював позмінну цілодобову охорону в спеціально пристосованому для незаконного поміщення та утримання осіб «Реабілітаційному центрі» з метою запобіганням спробам втеч потерпілих;

-забезпечував приміщення «Реабілітаційного центру», в якому утримувалися потерпілі, всіма необхідними речами та предметами, продуктами харчування;

-надавав потерпілим лікарські засоби, які негативно впливали на їх фізичний та психологічний стан і викликали сонливість з метою обмеження їх дій, спрямованих на втечу з приміщень «Реабілітаційного центру»;

-здійснював документообіг незаконно позбавлених волі потерпілих з метою організації контролю за їх станом;

-застосовував фізичну силу до потерпілих, чинив на них психологічний тиск;

-особисто отримував від рідних та близьких грошові кошти за нібито лікування їх рідних.

Таким чином, ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та

ОСОБА_10 , зорганізувались у стійке об`єднання організовану групу для вчинення тяжких злочинів, пов`язаних із незаконним викраденням та позбавленням волі громадян та вчинили ряд кримінальних правопорушень за наступних обставин.

У липні 2023 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_11 в ході телефонної розмови з ОСОБА_8 , отримала завідомо неправдиву інформацію щодо проведення реабілітації від алкогольної залежності її сина ОСОБА_12 у «Реабілітаційному центрі», що за адресою: АДРЕСА_3 , а також про їхню оплачувану послугу примусової доставки людей з дому до вказаного «Реабілітаційного центру». В ході вказаної розмови, ОСОБА_11 будучи введеною в оману ОСОБА_8 , щодо можливості добровільної реабілітації її сина ОСОБА_12 , повідомила їх спільну адресу проживання. Надалі, ОСОБА_8 , з метою отримання грошової винагороди за проведення так званої реабілітації ОСОБА_12 , надав вказівку ОСОБА_6 зв`язатися телефоном з ОСОБА_11 та спільно з іншими членами організованої групи, виїхати за місцем проживання потерпілого та здійснити його примусову доставку в «Реабілітаційний центр», для подальшого незаконного утримання.

Так, в липні 2023 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 з іншими невстановленими особами, діючи в складі організованої групи, на виконання вказівок ОСОБА_8 , на автомобілі «SKODA FABIA», р.н. « НОМЕР_1 », приїхали за адресою АДРЕСА_4 , з метою незаконного викрадення та позбавлення волі ОСОБА_12 .

В подальшому, ОСОБА_6 спробував переконати ОСОБА_12 сісти в автомобіль та поїхати з ними, на що останній відмовився. Після цього, ОСОБА_6 та невстановлені особи підійшли до ОСОБА_12 , який лежав на ліжку у кімнаті, схопили його за руки та застосувавши силу підняли з ліжка, надалі загнули руки потерпілого за спину та таким чином утримуючи та штовхаючи вивели із будинку на вулицю.

Перебуваючи на вулиці, продовжуючи застосовувати фізичну силу, ОСОБА_6 та невстановлені особи, насильно помістили ОСОБА_12 в автомобіль на заднє сидіння, після чого усі разом направилися до «Реабілітаційного центру».

Приїхавши за адресою АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 та невстановлені особи, усвідомлюючи свою злочинну діяльність, діючи в інтересах організованої групи, помістили ОСОБА_12 у спеціально пристосоване приміщення будинку, з метою позбавлення волі. При цьому, з метою унеможливлення втечі потерпілого ОСОБА_12 , вищевказані особи, які діяли згідно розробленого плану, в інтересах організованої групи, вилучили в потерпілого особисті документи та його мобільний телефон. Після цього, ОСОБА_6 повідомив потерпілому про примусове подальше його перебування у вказаному приміщенні в умовах ізоляції від суспільства та проходження так званого лікування, а також діючи в інтересах організованої групи, погрожуючи застосуванням фізичної сили та нестерпними умовами перебування у «Реабілітаційному центрі», наказали ОСОБА_12 проговорити під відеозапис на мобільний телефон звернення, щодо його добровільного перебування у даному центрі, що останній і зробив.

Надалі, протягом трьох тижнів, члени організованої групи: ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , під керівництвом ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, незаконно утримували ОСОБА_12 проти його волі у приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 .

За вказаний період часу ОСОБА_6 та ОСОБА_9 згідно плану та розподілу функцій в організованій групі, усвідомлюючи свою злочинну діяльність, здійснювали постійний візуальний нагляд за ОСОБА_12 з метою недопущення втечі останнього, примушували до господарчих робіт, прослуховування релігійних проповідей та необхідності перегляду відеоматеріалів на таку ж тематику.

Крім цього, під час вказаного періоду часу члени організованої групи, зокрема ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_12 , який не хотів дотримуватись встановленого у «Реабілітаційному центрі» розпорядку та висловлював бажання покинути дане місце, застосовували до потерпілого фізичну силу, а саме ОСОБА_9 за допомогою використання прийому рукопашного бою кинув потерпілого ОСОБА_12 на підлогу, а ОСОБА_6 руками стискав шию, внаслідок чого потерпілий втратив свідомість.

За примусову доставку та період перебування ОСОБА_12 в «Реабілітаційному центрі», а також ніби то лікування від алкогольної залежності, матір останнього - ОСОБА_11 , на вимогу членів організованої групи, сплатила грошові кошти в сумі 15000 гривень.

Незаконно утримуючись у вказаному «Реабілітаційному центрі», на протязі трьох тижнів, ОСОБА_12 постійно висловлював не бажає перебувати у вказаному закладі, вимагав відпустити його та говорив, що має намір звернутися з даного приводу в правоохоронні органи. У зв`язку із цим вищевказані члени організованої групи повторно змусили ОСОБА_12 повідомити під відеозапис звернення щодо його добровільного перебування у даному центрі, після чого відпустили останнього.

В березні 2024 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_13 в ході телефонної розмови з ОСОБА_8 , отримала завідомо неправдиву інформацію щодо проведення реабілітації від алкогольної залежності її чоловіка ОСОБА_14 у «Реабілітаційному центрі», що за адресою: АДРЕСА_3 , а також про їхню платну послугу примусового доставляння людей з дому до вказаного «Реабілітаційному центрі». В ході вказаної розмови, ОСОБА_13 будучи введеною в оману ОСОБА_8 , щодо можливості добровільної реабілітації її співмешканця ОСОБА_14 , повідомила їх спільну адресу проживання. Надалі, ОСОБА_8 , з метою отримання грошової винагороди за проведення так званої реабілітації ОСОБА_14 , надав вказівку ОСОБА_6 зв`язатися телефоном з ОСОБА_13 та спільно з іншими членами організованої групи, виїхати за місцем проживання потерпілого та здійснити його примусову доставку в «Реабілітаційний центр», для подальшого незаконного утримання.

Так, в березні 2024 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та невстановлена особа, діючи в складі організованої групи, на виконання вказівок ОСОБА_8 , на автомобілі «SKODA FABIA», р.н. « НОМЕР_1 », приїхали за адресою АДРЕСА_5 , з метою незаконного позбавлення волі ОСОБА_14 .

В подальшому, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 спробували переконати ОСОБА_14 сісти в їхній автомобіль і поїхати з ними, на що останній відмовився. Після цього, ОСОБА_6 та невстановлена особа підійшли до ОСОБА_14 , який лежав на ліжку у кімнаті, схопили його за руки та застосувавши силу підняли з ліжка, надалі загнули руки потерпілого за спину та таким чином утримуючи вивели із будинку на вулицю, при цьому ОСОБА_10 допомагав останнім штовхаючи руками потерпілого у спину.

Перебуваючи на вулиці, продовжуючи застосовувати фізичну силу, ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та невстановлена особа насильно помістили ОСОБА_14 у автомобіль на заднє сидіння, після чого усі разом направилися до «Реабілітаційного центру».

Приїхавши за адресою АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та невстановлена особа, усвідомлюючи свою злочинну діяльність, діючи в інтересах організованої групи, помістили ОСОБА_14 у спеціально пристосоване приміщення будинку, з метою позбавлення волі. При цьому, з метою унеможливлення втечі потерпілого ОСОБА_14 , вищевказані особи, які діяли згідно розробленого плану, в інтересах організованої групи, вилучили в потерпілого особисті документи та його мобільний телефон. Після цього, ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та невстановлена особа повідомили потерпілому про примусове подальше його перебування у вказаному приміщенні в умовах ізоляції від суспільства та проходження так званого лікування, а також діючи в інтересах організованої групи, погрожуючи застосуванням фізичної сили та нестерпними умовами перебування у «Реабілітаційному центрі», наказали ОСОБА_14 повідомити під відеозапис на звернення, щодо його добровільного перебування у даному центрі, що останній і зробив.

Надалі, на протязі одного тижня, члени організованої групи: ОСОБА_6 , та ОСОБА_10 , під керівництвом ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, незаконно утримували ОСОБА_14 проти його волі у приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 .

За вказаний період часу ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , згідно плану та розподілу функцій в організованій групі, усвідомлюючи свою злочинну діяльність, здійснювали постійний візуальний нагляд за ОСОБА_14 з метою недопущення втечі останнього, примушували до господарчих робіт.

За примусову доставку та період перебування ОСОБА_14 в «Реабілітаційному центрі», а також ніби то лікування від алкогольної залежності дружина останнього ОСОБА_13 , на вимогу членів організованої групи, сплатила їм грошові кошти в загальній сумі 20000 гривень, які передала особисто ОСОБА_6 .

Незаконно утримуючись у вказаному «Реабілітаційному центрі», на протязі трьох тижнів, ОСОБА_14 постійно висловлював своє небажання перебувати у вказаному закладі, вимагав відпустити його та говорив, що має намір звернутися з даного приводу в правоохоронні органи. У зв`язку із цим вищевказані члени організованої групи повторно змусили ОСОБА_14 повідомити під відеозапис звернення, щодо його добровільного перебування у даному центрі, після чого відпустили останнього.

Протягом 14-15.05.2024, ОСОБА_15 в ході телефонних розмов з ОСОБА_8 , отримала завідомо неправдиву інформацію щодо проведення реабілітації від алкогольної залежності її співмешканця ОСОБА_16 у «Реабілітаційному центрі», що за адресою: АДРЕСА_3 , а також про їхню послугу примусового доставляння людей з дому до вказаного «Реабілітаційного центру». В ході вказаної розмови, ОСОБА_15 будучи введеною в оману ОСОБА_8 , щодо можливості добровільної реабілітації її співмешканця ОСОБА_16 , повідомила їх спільну адресу проживання. Надалі, ОСОБА_8 , з метою отримання грошової винагороди за проведення так званої реабілітації ОСОБА_16 , надав вказівку ОСОБА_6 зв`язатися телефоном з ОСОБА_15 та спільно з іншими членами організованої групи, виїхати за місцем проживання потерпілого та здійснити його примусову доставку в «Реабілітаційний центр», для подальшого незаконного утримання.

Так, 15.05.2024, близько 16 год. 55 хв., діючи в складі організованої групи, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на виконання вказівок ОСОБА_8 , на автомобілі «SKODA FABIA», р.н. « НОМЕР_1 », приїхали за адресою АДРЕСА_6 , з метою незаконного викрадення та позбавлення волі ОСОБА_16 .

В подальшому, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спробували переконати ОСОБА_16 сісти в їхній автомобіль і поїхати з ними, на що останній відмовився. Після цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підійшли до ОСОБА_16 , який лежав на ліжку у кімнаті, схопили його за руки та застосувавши фізичну силу підняли його з ліжка, надалі загнули руки потерпілого за спину та таким чином утримуючи вивели з будинку на вулицю, при цьому ОСОБА_6 допомагав останнім штовхаючи руками потерпілого у спину. Перебуваючи на вулиці, ОСОБА_16 розпочав чинити опір та звільнився від його утримування ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , однак члени організованої групи продовжили застосовувати фізичну силу до потерпілого. Зокрема, ОСОБА_9 знову загнув праву руку ОСОБА_16 за його спину, а ОСОБА_6 в свою чергу загнув ліву руку потерпілого, також ОСОБА_6 вільною рукою стискав шию ОСОБА_16 , внаслідок чого помістили останнього в автомобіль на заднє сидіння. При цьому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 також розмістилися на задньому сидінні по обидва боки від потерпілого, чим забезпечили його неможливість покинути транспортний засіб, а ОСОБА_6 сів за кермо автомобіля, після чого усі разом направилися до «Реабілітаційного центру».

Приїхавши за адресою АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , усвідомлюючи свою злочинну діяльність, діючи в інтересах організованої групи, помістили ОСОБА_16 у спеціально пристосоване приміщення будинку, з метою позбавлення волі.

Після цього, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повідомили потерпілому про примусове подальше його перебування у вказаному приміщенні в умовах ізоляції від суспільства та проходження так званого лікування, а також погрожуючи застосуванням фізичної сили та нестерпними умовами перебування у «Реабілітаційному центрі», змушували ОСОБА_16 повідомити під відеозапис звернення, щодо його добровільного перебування у даному центрі.

Натомість, ОСОБА_16 категорично відмовлявся виконувати незаконні вказівки ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та розпочав вимагати негайно випустити його із реабілітаційного центру, так як будь-якого лікування чи реабілітації не потребує, при цьому пригрозив зверненням до правоохоронних органів, у зв`язку з чим останні, порадившись із організатором ОСОБА_8 , припинили вчинення злочинних дій та відпустили ОСОБА_16 за місцем проживання.

За доставку та час перебування ОСОБА_16 в «Реабілітаційному центрі» співмешканка останнього ОСОБА_15 , на вимогу членів організованої групи, сплатила грошові кошти в загальній сумі 6000 гривень, які передала особисто ОСОБА_6 .

21.05.2024, ОСОБА_17 в ході телефонних розмов з ОСОБА_8 , отримала завідомо неправдиву інформацію щодо проведення реабілітації від алкогольної залежності її онука ОСОБА_18 у «Реабілітаційному центрі», що за адресою: АДРЕСА_3 , а також про їхню платну послугу примусового доставляння людей з дому до вказаного «Реабілітаційного центру». В ході вказаної розмови, ОСОБА_17 будучи введеною в оману ОСОБА_8 , щодо можливості добровільної реабілітації її онука ОСОБА_18 , повідомила їх спільну адресу проживання. Надалі, ОСОБА_8 , з метою отримання грошової винагороди за проведення так званої реабілітації ОСОБА_18 , надав вказівку ОСОБА_6 зв`язатися телефоном з ОСОБА_17 та спільно з іншими членами організованої групи, виїхати за місцем проживання потерпілого та здійснити його примусову доставку в «Реабілітаційний центр», для подальшого незаконного утримання.

Так, 22.05.2024, близько 19 год. 15 хв., діючи в складі організованої групи ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановлена особа, діючи на виконання вказівок ОСОБА_8 , на автомобілі «SKODA FABIA», р.н. « НОМЕР_1 », приїхали за адресою АДРЕСА_7 , з метою незаконного позбавлення волі ОСОБА_18 .

В подальшому, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановлена особа, спробували переконати ОСОБА_18 сісти в їхній автомобіль і поїхати з ними, на що останній відмовився. Після цього, вказані особи підійшли до ОСОБА_18 , який перебував на подвір`ї зазначеного домоволодіння та застосувавши фізичну силу, а саме ОСОБА_9 та невстановлена особа схопили потерпілого за ноги, ОСОБА_10 за ліву руку, а ОСОБА_6 за шию, після чого підняли ОСОБА_18 , насильно помістили в автомобіль на заднє сидіння. При цьому, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 також розмістилися на задньому сидінні по обидва боки від потерпілого, чим забезпечили його неможливість покинути транспортний засіб, невстановлена особа сіла на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_6 за кермо автомобіля, після чого усі разом направилися до «Реабілітаційного центру».

Під час поїздки потерпілий ОСОБА_18 перебуваючи у транспортному засобі кричав та просив, щоб його відпустили, у зв`язку із чим члени організованої групи рухаючись в м. Хмельницький по Вінницькому шосе, з`їхали з проїжджої частини в зону зелених насаджень, де зупинившись застосували до потерпілого фізичну силу. Зокрема, ОСОБА_9 наказав ОСОБА_18 заспокоїтися та пригрозив застосуванням фізичної сили, на що потерпілий не відреагував, продовжив кричати та вимагати відпустити його. Тоді, ОСОБА_19 схопив ОСОБА_18 рукою за шию та розпочав душити, після чого потерпілий побоюючись за власне життя та здоров`я припинив чинити опір та вони поїхали далі в напрямку до «Реабілітаційного центру».

Приїхавши за адресою АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановлена особа, усвідомлюючи свою злочинну діяльність, діючи в інтересах організованої групи, помістили ОСОБА_18 у спеціально пристосоване приміщення будинку, з метою позбавлення волі, де потерпілий будучи знесиленим та в стані алкогольного сп`яніння заснув.

Вранці наступного дня, 22.05.2024, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановлена особа повідомили потерпілому про примусове подальше його перебування у вказаному приміщенні в умовах ізоляції від суспільства та проходження так званого лікування, при цьому пригрозили застосуванням фізичної сили в разі недотримання встановлених правил та невиконання їх вказівок.

Надалі, в період часу з 22.05.2024 по 28.05.2024, члени організованої групи: ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та на невстановлена особа, на виконання вказівок ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, незаконно утримували ОСОБА_18 проти його волі у приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 .

За вказаний період часу ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановлена особа, згідно плану та розподілу функцій в організованій групі, усвідомлюючи свою злочинну діяльність, здійснювали постійний візуальний нагляд за ОСОБА_18 з метою недопущення втечі останнього, примушували до господарчих робіт, прослуховування релігійних проповідей та необхідності перегляду відеоматеріалів на таку ж тематику. Крім цього під час вказаного періоду часу члени організованої групи, зокрема ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_18 , який не хотів дотримуватись встановленого у «Реабілітаційному центрі» розпорядку та висловлював бажання покинути дане місце, застосовували до потерпілого фізичну силу, а саме ОСОБА_10 силою загинав ОСОБА_18 його руки за спину, а ОСОБА_6 руками стискав шию.

Також, в один з днів під час перебування ОСОБА_18 у вказаному «Реабілітаційному центрі» ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 змушували потерпілого вжити таблетки невідомого походження, а коли він відмовився це робити, то останні схопили його руками, таким чином утримуючи силоміць помістили йому зазначені таблетки в ротову порожнину, що в подальшому викликало у ОСОБА_18 втомленість та сонливість.

За примусову доставку та період перебування ОСОБА_18 в «Реабілітаційному центрі», а також ніби то лікування від алкогольної залежності, бабуся останнього ОСОБА_17 , на вимогу членів організованої групи, сплатила їм грошові кошти в сумі 8000 гривень, які передала особисто ОСОБА_6 .

Незаконно утримуючись у вказаному реабілітаційному центрі, в період часу з 22.05.2024 по 28.05.2024, ОСОБА_20 постійно висловлював ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 те, що не бажає перебувати у вказаному закладі закритого типу та просив відпустити його. У зв`язку із цим вищевказані члени організованої групи змусили ОСОБА_20 повідомити під відеозапис звернення, щодо його добровільного перебування у даному центрі, після чого відпустили.

Окрім того, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення проти волі, честі та гідності особи за попередньою змовою групою осіб за наступних обставин:

Так, 24.07.2024, близько 20.30 год., ОСОБА_21 в ході телефонної розмови з ОСОБА_8 , отримала завідомо неправдиву інформацію щодо проведення реабілітації від наркотичної залежності її чоловіка ОСОБА_22 у «Реабілітаційному центрі», що за адресою: АДРЕСА_3 , а також про їхню платну послугу примусового доставляння людей до вказаного «Реабілітаційного центру». В ході вказаної розмови, ОСОБА_21 будучи введеною в оману ОСОБА_8 , щодо можливості добровільної реабілітації її чоловіка ОСОБА_22 , повідомила їх спільну адресу проживання. Надалі, ОСОБА_8 , з метою отримання грошової винагороди за проведення так званої реабілітації ОСОБА_22 , надав вказівку ОСОБА_6 зв`язатися телефоном з ОСОБА_21 та спільно з невстановленими особами, виїхати за місцем проживання потерпілого та здійснити його примусову доставку в «Реабілітаційний центр», для подальшого незаконного утримання.

Так, 25.07.2024, близько 14 год., ОСОБА_6 спільно з невстановленими особами, на виконання вказівок ОСОБА_8 , на автомобілі «SKODA FABIA», р.н. « НОМЕР_1 », приїхали за адресою АДРЕСА_8 , з метою незаконного позбавлення волі ОСОБА_22 .

В подальшому, ОСОБА_6 спробував переконати ОСОБА_22 сісти в їхній автомобіль і поїхати з ними, на що останній відмовився. Після цього, ОСОБА_6 та невстановлені особи підійшли до ОСОБА_22 , який лежав на ліжку у кімнаті та шляхом погроз застосування фізичної сили наказали вийти з ними на вулицю.

Перебуваючи на вулиці, ОСОБА_6 схопив своєю рукою за руку ОСОБА_22 та наказав останньому сісти у автомобіль на заднє сидіння, що потерпілий ОСОБА_22 побою фізичного насилля і зробив.

Після чого, усі разом направилися на автомобілі в напрямку м. Хмельницького, з метою примусового доставляння та поміщення потерпілого у «Реабілітаційний центр», для подальшого незаконного утримання там.

За примусову доставку та подальший період перебування ОСОБА_22 в «Реабілітаційному центрі», а також ніби то лікування від алкогольної залежності дружина останнього ОСОБА_21 , сплатила ОСОБА_23 грошові кошти в сумі 18 000 гривень.

В подальшому, автомобіль «SKODA FABIA», р.н. « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_6 , в якому примусово перевозили потерпілого ОСОБА_22 , затримано працівниками поліції.

25 липня 2024 року ОСОБА_24 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

26 липня 2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харків, громадянину України, зареєстрованому за адресою АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимому, повідомлено про підозру у незаконному позбавлені волі та викрадені людини, вчинених з корисливих мотивів, щодо двох та більше осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань, здійснюваних протягом тривалого часу, вчинених організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 КК України.

-Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень сторона обвинувачення підтверджує такими доказами :

-показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який повідомив про факт незаконного позбавлення волі та подальшого утримання в так званому «центрі реабілітації», зокрема ОСОБА_6 ;

-пред`явленням особи для впізнання за фотознімками в ході якого потерпілий ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_6 як особу, яка незаконно позбавила його волі та в подальшому утримувала в так званому «центрі реабілітації»;

-показаннями свідка ОСОБА_11 , яка повідомила про обставини незаконного позбавлення волі її сина ОСОБА_12 та подальше його насильницьке утримання в так званому «центрі реабілітації», зокрема ОСОБА_6 ;

-показаннями потерпілого ОСОБА_14 , який повідомив про факт незаконного позбавлення волі та подальшого утримання в так званому «центрі реабілітації», зокрема ОСОБА_6 ;

-пред`явленням особи для впізнання за фотознімками в ході якого потерпілий ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_6 як особу, яка незаконно позбавила його волі та в подальшому утримувала в так званому «центрі реабілітації»;

-показаннями свідка ОСОБА_13 , яка повідомила про обставини незаконного позбавлення волі її чоловіка ОСОБА_14 та подальше його насильницьке утримання в так званому «центрі реабілітації», зокрема ОСОБА_6 ;

-показаннями потерпілого ОСОБА_16 , який повідомив про факт незаконного позбавлення волі та подальшого утримання в так званому «центрі реабілітації», зокрема ОСОБА_6 ;

-пред`явленням особи для впізнання за фотознімками в ході якого потерпілий ОСОБА_16 впізнав ОСОБА_6 як особу, яка незаконно позбавила його волі та в подальшому утримувала в так званому «центрі реабілітації»;

-показаннями потерпілого ОСОБА_18 , який повідомив про факт незаконного позбавлення волі та подальшого утримання в так званому «центрі реабілітації», зокрема ОСОБА_6 ;

-пред`явленням особи для впізнання за фотознімками в ході якого потерпілий ОСОБА_20 впізнав ОСОБА_6 як особу, яка незаконно позбавила його волі та в подальшому утримувала в так званому «центрі реабілітації»;

-показаннями свідка ОСОБА_17 , яка повідомила про обставини незаконного позбавлення волі її онука ОСОБА_18 та подальше його насильницьке утримання в так званому «центрі реабілітації», зокрема ОСОБА_6 ;

-матеріалами за результатами проведення НСРД;

Слідчий суддя зазначає, що повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами.

Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і в такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на подальше формулювання обвинувачення.

Сформульована підозра встановлює межі, у яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту.

З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК.

Частиною 1 статті 278 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Вручення процесуального документа (повідомлення про підозру), а також повідомлення і роз`яснення (за необхідності) прав підозрюваному є кінцевим етапом, яким завершується процедура здійснення повідомлення про підозру.

Слідчий суддя вважає, що на цій стадії досудового розслідування докази наявні в матеріалах кримінального провадження є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.

Не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_6 на цій стадії кримінального провадження, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих слідчому судді матеріалах та матеріалах кримінального провадження № 0001861 з урахуванням позиції його сторін, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав стверджувати про причетність ОСОБА_6 до кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин та обґрунтованості підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 146 КК України.

Наявні в матеріалах провадження докази є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра» тією мірою, щоб виправдати подальше розслідування.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення небезпідставної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому чинний кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Сторона обвинувачення у клопотанні і в судовому засіданні зазначила про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України: переховування від органу досудового розслідування і суду, впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України та те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, зважаючи на покарання, яке загрожує йому у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для себе наслідки у вигляді засудження його до покарання у виді позбавлення волі, може вчиняти дії, спрямовані на ухилення та переховування від органу досудового розслідування та суду.

Тому з метою нівелювання такого ризику, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.

Слідчий суддя вважає, що при встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

В судовому засіданні встановлено, що причетність ОСОБА_6 до злочинної діяльності полягала у тому, що діючи як виконавець (співвиконавець), згідно із заздалегідь розподіленми організатором організованої групи ОСОБА_8 ролями та функціями групи, виконував вказівки та доручення ОСОБА_8 , пов`язані із незаконним викраденням людей та позбавленням їх волі, а також утриманням та забезпеченням функціонування «Реабілітаційного центру», вів облік незаконно позбавлених волі, застосовував до них фізичну силу у разі невиконання вказівок, застосовував примус для вживання «реабілітантами» лікарських (седативних) засобів, за відсутності ОСОБА_8 керував «центром», мав повноваження із розподілу грошових коштів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що за допомогою чіткого розподілу функцій виконавців забезпечувався позмінний цілодобовий нагляд за особами ,яких не законно позбавлено волі.

Оскільки учасникам групи відомі паспортні дані осіб, які прои волі утримувалися у «центрі», їхній стан здоров`я та оцінювалася вразливість поміщених до центру осіб, слідчий суддя дійшов висновку про те, що ОСОБА_6 має можливість впливу на цих осіб, які можуть бути допитані як свідки з метою створення власної версії подій та узгодження показань щодо обставин, про які йдеться у повідомленні про підозру.

В судовому засіданні ОСОБА_6 повідомив, що не працює , є волонтером та займається діяльністю у центрі, від якої не має прибутку.

Зважаючи на указане, слідчий суддя вважає, що існує ризик вчинення ОСОБА_6 аналогічного кримінального правопорушення та продовження зайняття діяльністю із примусового, з пригніченням волевиявлення особи за допомогою психологічних методів та фізичного впливу, позбавлення волі осіб та поміщення їх до так званого «реабілітаційного центру».

Слідчий суддя дослідив надані стороню захисту позитивні характеристики ОСОБА_6 ,у яких зазначається, що він є прикладом справжнього християина, який живе за принципами віри та милосердя.

Однак такі риси ОСОБА_6 істотно різняться із його поведінкою, ставленням та встановленим застосуванням сили до осіб, поміщених до «центру», а також фіксації у матеріалах негласних слідчих (розшукових) дій іменування їх «рабами» .

З огляду на викладенне, позитивні хараектиристики ОСОБА_6 не свідчать про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання.

Отже, зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, існують ризики переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, а також незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинення іншого, аналогічного кримінального правопорушення.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. (частина 1 статті 183 КПК).

Указані положення кримінального процесуального закону зобов`язують слідчого суддю оцінити такі відомості та установити виключність (винятковість) таких обставин,які у сукупності із встановленими ризиками призведуть до обґрунтованого ствердження неможливості без ізоляції особи у спеціальній установі запобігти таким встановленим ризикам з урахуванням поведінки особи.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1)особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У силу п.3 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Оцінюючи ступінь ризиків у сукупності з урахуванням тяжкості покарання за вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, зважуючи пропорційно потреби досудового розслідування, необхідність досягнення мети кримінального провадження урахувавши усі встановлені обставини вчинення кримінального правопорушення на початковій стадії досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку про те, що сторона обвинувачення довела те, що запобіжний захід лише у вигляді тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків.

На переконання слідчого судді, прокурор у судовому засіданні довів, а слідчий суддя переконався у тому, що існує обґрунтована підозра вчинення тяжкого кримінального правопорушення, що є підставою для застосування найбільш тяжкого запобіжного заходу - тримання під вартою.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, про який йдеться у клопотанні слідчого.

При цьому альтернативні, більш м`які запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання за встановлених обставин, не будуть дієвими, щоб запобігти зазначеним ризикам у цьому кримінальному провадженні.

Оцінюючи вимоги клопотання щодо застосування ініційованого запобіжного без визначення розміру застави, слідчий суддя, оцінивши усі обставини у сукупності,урахуваши наслідки застосування до потерпілих фізичного впливу вважає, недоцільним не визначати альтернативний запобіжний захід у виляді застави.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий суддя зазначає, що відповідно до ч.4 ст.183 КПК України визначення розміру застави при застосуванні до особи запобіжного заходу відноситься до компетенції слідчого судді. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Слідчий суддя при визначенні розміру застави підозрюваному ураховує підходи, закріплені у прицедентній практиці Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Істоміна проти України»(Заява № 23312/15), згідно з якими розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на обвинуваченого, його майно та його чи її відносини з особами, які мають надати особисту поруку, іншими словами, на ступінь впевненості щодо можливої перспективи того, що втрата застави або позов проти гарантів у разі неявки підсудного в судове засідання буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб запобігти бажанню втекти з його або її боку.

Враховуючи обставини та тяжкість злочину, суспільну небезпеку кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_6 , ступінь втручання, здійснення якого допускається законодавцем під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження в кримінальних провадженнях за підозрою осіб у вчиненні кримінальних правопорушень, роль ОСОБА_6 у виконанні об`єктивної сторони кримінального правопорушення з метою забезпечення дієвості такого заходу, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить (з урахуванням одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який становить 3028 грн.) 242240 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, з урахуванням ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

З урахуванням наведених обставин, саме такий розмір застави не буде непомірним для підозрюваного, водночас у разі її сплати стане достатнім стримуючим приписом від порушення покладених обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а можливий ризик втрати застави стримуватиме підозрюваного від проявів ризиків та протидії розслідуванню у кримінальному провадженні.

Строк запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 слід встановити в межах строку досудового розслідування.

За таких обставин, клопотання підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 196, 197 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 146 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 20.09.2024 року.

Визначити заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту за місцем проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати до слідчого, прокурора, суду, слідчого судді за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або перебування;

- утриматись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання уповноваженому органу документи, що дають право на виїзд з України.

У разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в доход держави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя