Номер провадження: 11-сс/813/952/24
Справа № 521/6746/24 1-кс/521/1324/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 04 червня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000035 від 24 квітня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 04 червня 2024 року було відмовлено в накладенні арешту на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,25 га з кадастровим номером :27:004:0004, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101 у кримінальному провадженні №0000035 від 24 квітня 2024 року.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді прокурор Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу та постановити нову, якою накласти арешт на земельну ділянку шляхом заборони користування та розпорядження.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що земельна ділянка, на яку прокурор просить накласти арешт є об`єктом кримінально протиправних дій, і арешт слід накласти з метою заборони її відчуження.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначав, що вказана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали за клопотанням слідчого та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 зазначеної норми права встановлено, що метою накладення арешту на майно є:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000079 виявлено ознаки іншого кримінального правопорушення, а саме невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи земельною ділянкою комунальної форми власності за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 гектар, тим самим спричинили збитки у великих розмірах.

Під час проведення досудового розслідування було встановлено, що 27.12.2022 приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_9 видано свідоцтво про право на спадщину №1325 від 27.12.2022 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ІПН НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , згідно якого ОСОБА_10 отримала у спадщину від своєї померлої матері ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , земельну ділянку загальною площею 0.25 га. за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину №1325 від 27.12.2022, ОСОБА_11 на праві приватної власності належала відповідна земельна ділянка на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 , який видано Одеською міською радою народних депутатів 26.02.1999 та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №217.

27.12.2022 приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_9 внесені відомості про реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_10 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №100, на підставі витягу з Державного земельного кадастру, згідно якого земельна ділянка з кадастровим номером :27:004:0001 була зареєстрована на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка була розроблена ФОП ОСОБА_12

11.01.2023 розділ про право власності на вказану земельну ділянку було закрито та запис про право власності було погашено на підставі того, що земельну ділянку було поділено на підставі заяви ОСОБА_10 від 28.12.2022 та технічної документації із землеустрою, виготовленою ФОП ОСОБА_13

11.03.2023 державним реєстратором Знамянської сільської ради Березівського району Одеської області зареєстровано право власності на дві нові ділянки, сформовані в наслідок поділу земельної ділянки з кадастровим номером :27:004:0001, а саме:

- земельна ділянка загальною площею 0,2154 га., кадастровий номер :27:004:0003, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №100;

- земельна ділянка загальною площею 0,0346 га., кадастровий номер :27:004:0002, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №100.

Далі, ОСОБА_10 передала вказані земельні ділянки до статутного капіталу ТОВ «АВТО-АГРОПРОМСЕРВІС», , директором якого являвся ОСОБА_14 , зокрема земельна ділянка загальною площею 0,2154 га., кадастровий номер :27:004:0003 була передана на підставі акту приймання-передачі статутного капіталу від 31.01.2023 №186,187, який посвідчено приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_15 , а земельна ділянка загальною площею 0,0346 га., кадастровий номер :27:004:0002 була передана на підставі акту приймання-передачі статутного капіталу від 23.02.2023 №230,231, який посвідчено приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_16 .

На підставі вказаних актів приймання передачі майна до статутного капіталу ТОВ «АВТО-АГРОПРОМСЕРВІС», , державним реєстратором Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області ОСОБА_17 зареєстровано право власності на земельну ділянки за товариством.

16.05.2023 на підставі технічної документації про об`єднання земельної ділянки було створено земельну ділянку загальною площею 0,25 га. з кадастровим номером :27:004:0004, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101.

19.02.2024 право власності на вказану земельну ділянку було зареєстровано за ОСОБА_18 , код ІПН НОМЕР_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101, номер відомостей про речове право №53822492 на підставі акту приймання передачі від 16.02.2024 та протоколу ТОВ «АВТО-АГРОПРОМСЕРВІС», , №24 6-02 від 16.02.2024, шляхом виходу із складу учасників товариства та передачу внеску.

21.03.2024 земельну ділянку загальною площею 0,25 га. з кадастровим номером :27:004:0004, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101 на підставі договору купівлі-продажу №1043 від 21.03.2024, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_19 , переоформлено на громадянку ОСОБА_20 .

20.02.2024 на адресу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області було скеровано запит про надання інформації вих. №51-1534ВИХ-24, щодо витребування відомостей про наявність державного акту на право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

28.02.2024 на адресу Малиновської окружної прокуратури міста Одеси надійшла відповідь з Головного управління Держгеокадастру в Одеській №10- 15-0.81-1377/2-24 про відсутніть записів про видані державні акти на право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , у Книгах реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку.

Таким чином, вбачається факт використання ОСОБА_10 підробленого державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 , який видано Одеською міською радою народних депутатів 26.02.1999 та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №217, із метою отримання свідоцтва про право на спадщину та подальшої реєстрації права власності на відповідну земельну ділянку.

Враховуючи вищевикладене, вбачається шахрайське заволодіння земельною ділянкою загальною площею 0.25 га. за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слідчий суддя обґрунтував свій висновок тим, що слідчим не надано достатніх даних про те, що зазначена земельна ділянка є речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт майна.

Апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді з огляду на те, що зазначена земельна ділянка не є тимчасово вилученим майном, в матеріалах провадження відсутні будь-які дані про огляд цієї ділянки на предмет фіксації слідів чи відомостей, які можуть бути використані при як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відсутнє процесуальне рішення про визнання земельної ділянки речовим доказом.

Як убачається із доданого до клопотання витягу з Державного реєстру речових прав нерухомого майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, земельна ділянка загальною площею 0,25 га. з кадастровим номером :27:004:0004, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101 на підставі договору купівлі-продажу №1043 від 21.03.2024, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_19 перебуває у власності громадянки ОСОБА_20 .

Даних, про те що зазначений правочин був вчинений з порушенням закону матеріали клопотання не містять, що не спростовує доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_20 є добросовісним набувачем права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч.10ст.170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Апеляційний суд також погоджується із висновком слідчого судді про те, що відповідно до положень ч.2 ст. 64-2 КПК України, право звернення до суду з клопотанням про арешт майна третьої особи має виключно прокурор та звертає увагу на те, що власник земельної ділянки, щодо якої ставиться питання про арешт, ОСОБА_20 , не перебуває у статусі підозрюваної, обвинуваченої, цивільного відповідача у цьому кримінальному провадженні, тому вона є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Оцінюючи все вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність у даному кримінальному провадженні підстав, передбачених ст.170 КПК України, для накладення арешту на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,25 га з кадастровим номером :27:004:0004, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку про те, що слідчий суддя, відмовивши у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, а тому доводи апеляційної скарги прокурора стосовно незаконності ухвали слідчого судді є необґрунтованими і не можуть бути підставою для скасування оскарженої ухвали.

Пунктом 1) ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 04 червня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000035 від 24 квітня 2024 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4