Справа № 756/5607/24
Номер провадження № 1-кп/756/1244/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 7 Оболонського районного суду міста Києва судове провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Києва, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. ОСОБА_4 мешкала в квартирі АДРЕСА_1 , де також мешкала ОСОБА_5

15.02.2024, більш точний час не встановлено, у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), а саме мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy A 50», який належав ОСОБА_5 .

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_4 , того ж дня, перебувавши за вказаною адресою, попросила у ОСОБА_5 в користування мобільний телефон марки «Samsung GalaxyA50», серійний номер НОМЕР_1 , однак не маючи при цьому наміру його повертати. Оскільки у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були довірливі стосунки, остання, не підозрюючи про умисел ОСОБА_4 , добровільно передала останній вказаний телефон.

Між тим, ОСОБА_4 отримавши від ОСОБА_5 наведений мобільний телефон, 17.02.2024, більш точний час не встановлено, заклала до ломбарду «Скарбничка», який належить ТОВ «Ай Ломбард», що за адресою місто Київ, вул. Левка Лук`яненка 21 корпус 7, де отримала грошові кошти у сумі 1900 грн 00 коп., якими в подальшому розпорядилась на власний розсуд.

1.2. Отже, ОСОБА_4 учинила кримінальний проступок, передбачений 1 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

1.3. ОСОБА_4 мешкала в квартирі АДРЕСА_1 , де також мешкала ОСОБА_5

17.02.2024, більш точний час не встановлено, у ОСОБА_4 виник умисел на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, яке належить ОСОБА_5 , а саме прикрас виготовлених із золота.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_4 перебуваючи за місцем проживання, скориставшись відсутністю в кімнаті ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, зайшла до кімнати ОСОБА_5 де в комоді узяла каблучку, виготовлену з золота 583 проби, загальною вагою 2,55 грами, чистою вагою 2,55 грами, ланцюжок, виготовлений з золота 583 проби, загальною вагою 1,89 грама, чистою вагою 1.84 грама, кулон, виготовлений з золота 583 проби, загальною вагою 1,14 грама, чистою вагою 0,74 грама.

У подальшому ОСОБА_4 викраденими в ОСОБА_5 золотими прикрасами розпорядились на власний розсуд, а саме заклала 17.02.2024 до ломбарду «Скарбничка», яке належить ТОВ «Ай Ломбард», що розташований за адресою: АДРЕСА_3, отримавши грошові кошти у сумі 8550 грн. 00 коп., якими в подальшому розпорядилась на власний розсуд.

1.4. Отже, ОСОБА_4 учинила злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, учинене повторно.

1.5. ОСОБА_4 мешкала в квартирі АДРЕСА_1 , де також мешкала ОСОБА_5

18.02.2024, більш точного часу не встановлено, у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме ноутбуку марки «Acer», моделі «Aspire 7», що належав ОСОБА_5 .

Реалізуючи вказаний умисел, діючи повторно в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 перебуваючи в квартирі за місцем проживання, скориставшись відсутністю в кімнаті ОСОБА_5 , зайшла до кімнати останньої, де шляхом вільного доступу викрала ноутбук марки «Acer», моделі «Aspire 7».

У подальшому, ОСОБА_4 18.02.2024, більш точний час не встановлено, заклала ноутбук до ломбарду «Скарбничка», який належить ТОВ «Ай Ломбард», що розташований за адресою АДРЕСА_3 , унаслідок чого отримала грошові кошти у сумі 8800 грн 00 коп., якими в подальшому розпорядилась на власний розсуд.

1.6. Отже, ОСОБА_4 учинила злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), учинене повторно, в умовах воєнного стану.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

2.1.1. Прокурор у судовому засіданні зазначила, що у судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкриміновані кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченою, а тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватою та призначити покарання за ч.1 ст. 190 КК України у виді обмеженні волі строком на один рік, за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, за сукупності злочинів, шляхом поглинання менш суворого більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, із застосуванням положень 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки. Разом з цим, прокурор зауважила, що є пом`якшуюча обставина - щире каяття.

2.1.2. У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України визнала повністю, у вчиненому щиро покаялась, підтвердила обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення нею інкримінованих органом досудового розслідування злочинів, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності. Вона їх у повному обсязі підтверджує та надала показання, що 15.02.2024, 17.02.2024, 18.02.2024 шляхом зловживання довірою та шляхом крадіжки заволоділа майном, що належали ОСОБА_5 , з якою мешкали в одній квартирі. Проте, наразі, розуміє протиправність своїх дій. Учинила через наявні борги та узятий кредит, за який треба було внести кошти. Свою поведінку засуджує, просить надати шанс виправитися, бо зрозуміла помилковість свого поступку, просила вибачення в потерпілої.

2.1.3. Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні погодилась із доведеністю винуватості обвинуваченої, а також із позицією прокурора щодо можливості виправлення обвинуваченої шляхом призначення покарання з іспитовим строком. Претензій до обвинуваченої немає, цивільний позов не подавала.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 у повному обсязі визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачена ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченої. При цьому, суд роз`яснив обвинуваченій положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

2.2.2. Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченої та не знайшов підстави вважати, що вона себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані нею у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

2.2.3. Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинувачену, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості поза розумним сумнівом ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 185 України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнала повністю, у вчиненому кається, засудила свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченою та її щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачена просила суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором у судовому засіданні.

3.2. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття.

3.3. При цьому судом не було встановлено обставин, які би обтяжували ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до кримінальних проступків та тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, їх вид та суспільна небезпечність. Вид та вартість майна, яким обвинувачена заволоділа, а саме технічними побутовими пристроями та золотими прикрасами на суму 27001 грн 66 коп. Суд бере до уваги вже наведені відомості про особистість обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується посередньо, має вищу освіту, офіційно не працевлаштована, завдану шкоду не відшкодувала, але потерпіла не пред`являла цивільний позов.

4.3. У судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченої відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статей 69, 69-1 КК України, не встановлено.

4.4. Ураховуючи відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості що характеризують особистість обвинуваченої, а також обставину, що пом`якшує покарання відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, у суду наявні підстави для призначення покарання обвинуваченій за ч.1 ст. 190 КК України у виді обмеженні волі строком на 1 (один) рік, а за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

4.5. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 слід призначити покарання в виді позбавлення волі строком на 5 років, із застосуванням положень 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки.

4.6. Відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд покладає на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, а також передбачені пунктами 2, 3, 4 ч. 3 ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу), виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

4.7. Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, бо призначення покарання є дискрецією суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченої, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченої запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявляли клопотання про застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченої.

5.2. Речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати, а саме витрати на проведення експертизи № 2026/24 від 17.04.2024 у сумі 340 грн 00 коп., відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання:

- за ч.1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять) років.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання в виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1, пунктів 2, 3, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Процесуальні витрати за проведення експертизи № 2026/24 від 17.04.2024 у розмірі 340 грн 00 коп. - стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1