Справа № 442/8134/24
Провадження № 1-кп/442/369/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000875 від 23.08.2024 відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.08.2024 за ч. 1 ст. 309, ст. 59-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік та сплатою штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.09.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,-

з участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в :

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи мотив, спрямований на незаконне поводження із холодною зброєю, діючи всупереч вимогам постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 7 червня 1992 року №2471- XII, якою затверджено Перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України (далі - Перелік), Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року №622 (зі змінами від 18.06.2024 № 420) (далі - Інструкція), без передбаченого законом дозволу, в невстановлений досудовим розслідуванням час, в один із днів на початку квітня 2024 року, на узбіччі дороги поблизу будинку АДРЕСА_1 , знайшов кастет, що являється холодною зброєю ударно-дробильної дії, промислового виготовлення, який підібрав та в подальшому зберігав при собі до 23 серпня 2024 року.

Продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на незаконне поводження із холодною зброєю, ОСОБА_2 , всупереч вимогам зазначеної вище постанови та Інструкції, умисно, без передбаченого законом дозволу носив при собі вказаний кастет до 12:49 год. 23 серпня 2024 року, а саме до проведення огляду місця події слідчим на прилеглій частині ґрунтової дороги неподалік будинку АДРЕСА_2 , під час якого ОСОБА_2 добровільно видав вказану холодну зброю ударно-дробильної дії, промислового виготовлення.

Таким чином, ОСОБА_2 незаконно носив кастет без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_2 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Суду пояснив, що дійсно, при обставинах вказаних в обвинувальному акті, які він не оспорює, із днів на початку квітня 2024 року, на узбіччі дороги поблизу будинку АДРЕСА_1 , знайшов кастет, який носив при собі. У вчиненому щиросердечно розкаюється, просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї винності обвинуваченим ОСОБА_2 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними.

При таких обставинах суд вважає, що дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 263 КК України, оскільки він незаконно носив кастет без передбаченого законом дозволу.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання засудженого має на меті його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому до обставин, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, - є рецидив злочинів.

При обранні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який не вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнав себе винним повністю, щиросердечно розкаюється, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, посередньо характеризується.

Враховуючи вищенаведене, особу винного, ставлення до наслідків своїх дій, а також беручи до уваги позицію прокурора, який у судових дебатах вважав, що виправлення засудженого можливе при застосування покарання у виді обмеження волі, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_2 можливе при застосуванні покарання у виді обмеження волі, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій ст. 70 КК України.

Судом встановлено, що даний злочин Транавський вчинив 23.08.2024, тобто до постановлення вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.09.2024, яким його було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

У зв`язку з наведеним, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, покарання обвинуваченому слід призначити за сукупністю кримінальних правопорушень в порядку ч. 1 ст. ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.09.2024 більш суворим, що призначено за даним вироком.

Крім цього, відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Отже, за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Згідно із ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.08.2024 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому остаточне покарання, з врахуванням вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.06.2024 у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік та виконанням покладених обов`язків передбачених п.п. 1-3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України та зі сплатою штрафу у розмірі 850 грн., який з врахуванням вимог ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

Як встановлено під час судового розгляду, покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.06.2024 у виді штрафу засудженим виконано, штраф сплачено, а тому таке покарання не підлягає приєднанню.

Даний злочин ОСОБА_2 вчинив 23.08.2024, тобто після постановлення вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.08.2024.

Враховуючи, що ОСОБА_2 вчинив даний злочин під час відбуття покарання, суд приходить до висновку, що остаточне покарання ОСОБА_2 слід призначити відповідно до ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Беручи до уваги, що попереднє покарання, визначене у вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.08.2024 у виді пробаційного нагляду, а нове покарання у даному вироку призначено у виді обмеження волі, для потреб застосування ст. 71 КК України покарання у виді пробаційного нагляду підлягає переведенню у обмеження позбавлення волі з урахуванням співвідношення, визначеного у п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України, згідно якого одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

З урахуванням встановленого суд вважає за необхідне частково приєднати ОСОБА_2 до даного покарання невідбуте покарання у виді одного місяця пробаційного нагляду, що з урахуванням положень ст.72 КК України становить один місяць обмеження волі.

При цьому, остаточне покарання у такому випадку, визначене на підставі ст. 71 КК України, становить 1 рік 1 місяць обмеження волі, що відповідає вимогам ч. 4 ст.71 КК України, адже таке покарання є більшим від призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відбуття покарання засудженому слід рахувати з часу його затримання.

Заходи по забезпеченню кримінального провадження не вживались, запобіжний захід не обирався, а відтак підстав для його обрання до набрання вироком законної сили не встановлено.

З речовими доказами необхідно поступити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, а тому, з обвинуваченого необхідно стягнути витрати за проведення експертиз у даному кримінальному провадженні в загальній сумі 3029,12 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області підлягає скасуванню.

Цивільній позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_2 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі вимог ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.09.2024 більш суворим, що призначено за даним вироком, остаточно ОСОБА_5 визначити один рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.08.2024 та остаточно визначити ОСОБА_2 до відбуття покарання - 1 рік 1 місяць обмеження волі.

Відбуття покарання рахувати з часу затримання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави витрати за проведення експертизи №СЕ-19/114-24/20450-ХЗ від 16.09.2024 в сумі 3029,12 грн.

Речові докази - кастет, який зберігається у камері зберігання речових доказів Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області згідно квитанції №002217 - знищити.

Скасувати заходи по забезпеченню кримінального провадження, а саме - арешт на майно, накладений згідно ухвали слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.08.2024.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1