Справа № 743/920/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/743/24
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Постійне Костопільського району Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1 , засудженого вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 30.01.2024 за ст.126-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік; на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на нього відповідних обов`язків,

відмовлено у задоволенні подання Чернігівського районного сектору № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання.

Місцевий суд зазначив, що наразі не вбачає підстав для скасування звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для його відбування.

Не погодившись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та задовольнити клопотання органу пробації щодо засудженого ОСОБА_9 , направивши його для відбування покарання за вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 30.01.2024. В обґрунтування скарги вказав, що на момент направлення до суду подання засуджений на обліку перебував лише чотири місці, за короткий період часу допустив грубі порушення умов відбування призначеного покарання з випробуванням, зокрема, систематично вчиняв адміністративні правопорушення, передбачені ст.183, ч.2 ст.130, ч.5 ст.126, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП, за які був притягнутий до відповідальності, що свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення.

У судове засідання апеляційного суду засуджений ОСОБА_9 не з`явився. За повідомленням ДОП ВП №2 Чернігівського районного управління поліції ОСОБА_10 , ОСОБА_9 проходить службу в ЗСУ та місце перебування його невідоме. А тому прокурор та захисник просили розглянути справу без участі засудженого.

Відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; захисника засудженого, яка просила ухвалу місцевого суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 30.01.2024 ОСОБА_9 засуджений за ст.126-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та покладено на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Згідно з розпорядженням, вирок Куликівського районного суду від 30.01.2024 щодо ОСОБА_9 набрав законної сили 29 лютого 2024 року (а.о.с.1).

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_9 з 18 березня 2024 року перебуває на обліку Чернігівського районного сектору № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області (а.о.с.1, 5).

Згідно підписки, яка міститься в матеріалах особової справи, 18 березня 2024 року ОСОБА_9 було роз`яснено покладені на нього судом обов`язки, у тому числі й наслідки за невиконання обов`язків та систематичне вчинення правопорушень, що призводять до адміністративних стягнень (а.о.с.20).

За час перебування на обліку в органі пробації засуджений ОСОБА_9 протягом іспитового строку нових кримінальних правопорушень не вчинив; згідно з листками реєстрації своєчасно з`являвся на реєстрацію до органу пробації, неявок не допускав (а.о.с.10, 22, 39, 45-48).

За змістом ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Частина 3 цієї статті вказує на те, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_9 в період дії іспитового строку піддавався адміністративним стягненням за вчинення правопорушень: 05.05.2024 о 16 год. 00 хв., 05.05.2024 о 23 год 30 хв. та 20.05.2024 о 18 год 26 хв., за що притягувався до адміністративної відповідальності 12 червня 2024 року та 13 червня 2024 року.

Так, 12 червня 2024 року ОСОБА_9 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130, ч.4 ст.130, ст.ст.122-4, 124, ч.5 ст.126 КУпАП; 13 червня 2024 року - за ч.2 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП (а.о.с.49-50).

Водночас, зі змісту постанов Корюківського районного суду Чернігівської області від 12.06.2024, 13.06.2024, якими ОСОБА_9 притягнутий до адміністративної відповідальності, вбачається, що за кількістю подій (05 травня 2024 року о 16 год. 00 хв., 05 травня 2024 року о 23 год 30 хв. та 20 травня 2024 року о 18 год 26 хв.) ОСОБА_9 допустив правопорушення у два різні дні за трьома часовими параметрами. Докази вчинення інших правопорушень, серед іншого, передбаченого ст.183 КУпАП, на яке посилається орган пробації та прокурор, в матеріалах справи відсутні.

З наведеного слідує, що ОСОБА_9 за період перебування на обліку в органі пробації притягувався до адміністративної відповідальності, які не спричинили шкідливих наслідків.

Відтак, що стосується вчинених ОСОБА_9 адміністративних правопорушень, то частиною 2 статті 78 КК України передбачено, що скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням здійснюється не просто за умови систематичного вчинення правопорушень, а тоді, коли ці правопорушення свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Вищенаведене свідчить про виконання ОСОБА_9 обов`язків, покладених на нього судом, а тому доводи прокурора про протилежне не заслуговують на увагу.

Отже, при розгляді подання органу з питань пробації про скасування ОСОБА_9 звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного судом покарання, місцевий суд належно оцінив усі обставини кримінального провадження та дійшов правильного висновку про необхідність відмови в його задоволенні, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 липня 2024 року щодо засудженого ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4