ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/6096/24

Номер провадження 1-кп/495/841/2024

17 липня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000068 від 21травня 2024 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харків, громадянина України, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, з середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону - ОСОБА_4

обвинувачений -Баллукі Абделькарім

захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 369 КК України, при наступних обставинах:

Приблизно в середині квітня 2024 року точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), у обвинуваченого ОСОБА_3 виник намір на залишення території України, проте у зв`язку із введення воєнного стану та пов`язаних із цим обмежень щодо виїзду з України осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років, у нього виник прямий злочинний умисел, направлений на надання неправомірної вигоди службовій особі Державної прикордонної служби України, за сприяння йому у незаконному перетині державного кордону України, з використанням наданої службовій особі ДПСУ влади та службового становища.

Враховуючи вищевикладене, достеменно розуміючи, що інспектор прикордонної служби 1-ї категорії групи моніторингу обстановки НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ ОСОБА_6 є службовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ДПСУ), здійснює в установленому порядку охорону державного кордону України та забезпечує дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму,обвинувачений ОСОБА_3 , 21.04.2024 в телефонній розмові надав пропозицію ОСОБА_6 , за неправомірну вигоду, вичинити в його інтересах дії з використанням наданої йому, ОСОБА_6 , влади та службового становища, а саме за здійснення безперешкодного пропуску через державний кордон України до Республіки ОСОБА_7 , поза межами пункту пропуску обвинуваченого ОСОБА_3 .

В свою чергу, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_3 , звернувся із відповідною заявою до правоохоронних органів та надалі діяв під їх контролем.

З метою реалізації свого злочинного умислу,обвинувачений ОСОБА_3 , 28.05.2024 близько 14:00 години зустрівся з ОСОБА_6 у АДРЕСА_2 та підтвердив пропозицію надання ОСОБА_6 неправомірної вигоди, зазначивши її розмір, а саме - 2500 доларів США.

Продовжуючи реалізовувати злочинний умисел,обвинувачений ОСОБА_3 , 28.05.2024 о 14 год. 10 хв., перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, протиправно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, достовірно знаючи, що ОСОБА_6 є службовою особою Державної прикордонної служби України, надав йому 25 банкнот номіналом 100 доларів США, загальною сумою 2500 доларів США, що станом на 28.05.2024 за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим Національним банком України, складає 100753 гривні (сто тисяч сімсот п`ятдесят три гривні), за вчинення ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , дій з використанням наданої йому влади та службового становища, а саме за здійснення безперешкодного перетину державного кордону поза межами пункту пропуску до Республіки ОСОБА_7 .

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України визнав повністю та пояснив суду,що дійсно, приблизно в середині квітня 2024 року у нього виник намір на залишення території України, проте у зв`язку із введення воєнного стану та пов`язаних із цим обмежень щодо виїзду з України осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років, у нього виник прямий злочинний умисел, направлений на надання неправомірної вигоди службовій особі Державної прикордонної служби України, за сприяння йому у незаконному перетині державного кордону України, з використанням наданої службовій особі ДПСУ влади та службового становища, розуміючи, що інспектор прикордонної служби 1-ї категорії групи моніторингу обстановки НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ ОСОБА_6 є службовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ДПСУ), здійснює в установленому порядку охорону державного кордону України та забезпечує дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму, він 21.04.2024 в телефонній розмові надав пропозицію ОСОБА_6 , за неправомірну вигоду, вичинити в його інтересах дії , а саме за здійснення безперешкодного пропуску через державний кордон України до Республіки Молдова, поза межами пункту пропуску.З метою реалізації свого злочинного умислу він 28.05.2024 близько 14:00 години зустрівся з ОСОБА_6 у АДРЕСА_2 та підтвердив пропозицію надання ОСОБА_6 неправомірної вигоди, зазначивши її розмір, а саме - 2500 доларів США,після чого, 28.05.2024 о 14 год. 10 хв., перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_2 передав прикордоннику 25 банкнот номіналом 100 доларів США, загальною сумою 2500 доларів США за здійснення безперешкодного перетину державного кордону поза межами пункту пропуску до Республіки Молдова, але був затриманий співробітниками поліції.В скоєному щиро розкаявся.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України. Висновок суду підтверджується, зокрема, поясненнями обвинуваченого, який надав точні пояснення щодо того, як, коли та за яких обставин він вчинив злочини. Суд бере до уваги, що пояснення обвинуваченого не суперечать іншим об`єктивним доказам по справі та дозволяють достовірно встановити обставини скоєння злочину обвинуваченим.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 369 КК України ,тобто пропозиція та надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах третьої особи з використанням наданої їй влади та службового становища.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відносить щире каяття , активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Стосовно призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні .

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, а також дані, які характеризують особу обвинуваченого, який за місцем проживання та проходження стажування на посаду кухара характеризується позитивно, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працює ,його вік та стан здоров`я , те що він раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення,яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів ,пов*язаних з корупцією, його каяття у скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений є не судимою особою, має постійне місце мешкання, позитивно характеризується, а також тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та його ставлення до скоєного, а саме те, що він розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину, суд приходить до переконання про можливість призначення обвинуваченому покарання у вигляді штрафу.

Судові витрати по справі відсутні. Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Речові докази по справі -грошові коштикупюрами номіналом по100 доларів США FL17399489A, FK60791399A, KE78327930A, FL25657125B, KC43781664A, KL76541736A, KD36050248A, KB40200120C, FG80649356A, LB21080488Q, РК09759955, PK09759954H, РК257340151, MH29034846A, PE38969272A, PH46648280B, PA67549597B, PA67549568B, PF76652709K, РЕ68894069С, PE68894071C, PH10902031C, PK42688626H, PD50836732C, PF54575541J які обвинувачений Баллукі Абделькарім використувував як засіб вчинення злочину в порядку спеціальної конфіскації яка передбачено ст. 96-1 КК України -слід конфіскувати на користь держав,знявши арешт з вказаного майна, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 травня 2024 року.

Речові докази по справі -мобільний телефон iPhone XS MAX 3 IMEI1: НОМЕР_2 IMEI2: НОМЕР_3 з встановленою сім-карткою № НОМЕР_4 ; картка «Monobank» № НОМЕР_5 та грошові кошти купюрами п`ятсот гривень ЛД6443338, сто гривень АГ2646362, п`ятдесят гривень АВ4607678, три по двадцять гривень ГМ4223768, ЮА7370502, ЕЕ7811812, дві по п`ять гривень ЮД3654310 УД6738661; грошові кошти купюрою номіналом п`ятдесят євро ЕВ;сумку з особистими речами ОСОБА_3 - слід повернути обвинуваченому ОСОБА_3 ,знявши арешт з вказаного майна, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 травня 2024 року.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 - тримання під вартою суд вважає за доцільне скасувати, звільнивши його з-під варти негайно залу суду та до набуття вироком законної чинності інший запобіжний захід не обирати.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді штрафу на користі держави в розмірі 1 000 (однієї тисячі )неоподатковах мінімумів доходів громадян,що становить 17 000 гривень.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 -тримання під вартою в Державній установі "Ізмаїльський слідчий ізолятор"- скасувати ,звільнив його з-під варти негайно залу суду.

До набуття вироком законної чинності інший запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирати.

Речові докази по справі -грошові коштикупюрами номіналом по100 доларів США FL17399489A, FK60791399A, KE78327930A, FL25657125B, KC43781664A, KL76541736A, KD36050248A, KB40200120C, FG80649356A, LB21080488Q, РК09759955, PK09759954H, РК257340151, MH29034846A, PE38969272A, PH46648280B, PA67549597B, PA67549568B, PF76652709K, РЕ68894069С, PE68894071C, PH10902031C, PK42688626H, PD50836732C, PF54575541J які обвинувачений Баллукі Абделькарім використувував як засіб вчинення злочину в порядку спеціальної конфіскації яка передбачено ст. 96-1 КК України - конфіскувати на користь держав,знявши арешт з вказаного майна, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 травня 2024 року.

Речові докази по справі -мобільний телефон iPhone XS MAX 3 IMEI1: НОМЕР_2 IMEI2: НОМЕР_3 з встановленою сім-карткою № НОМЕР_4 ; картка «Monobank» № НОМЕР_5 та грошові кошти купюрами п`ятсот гривень ЛД6443338, сто гривень АГ2646362, п`ятдесят гривень АВ4607678, три по двадцять гривень ГМ4223768, ЮА7370502, ЕЕ7811812, дві по п`ять гривень ЮД3654310 УД6738661; грошові кошти купюрою номіналом п`ятдесят євро ЕВ;сумку з особистими речами ОСОБА_3 - повернути обвинуваченому ОСОБА_3 ,знявши арешт з вказаного майна, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 травня 2024 року.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч. 2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1