Номер провадження: 11-сс/813/1626/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власників майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 07.10.2024, про накладення арешту на майно в межах к/п №0000707 від 01.06.2024 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскарженою ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000707 від 01.06.2024 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України було частково задоволено клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 та накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно, вилучене 18.07.2024 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- купюри номіналом 100 доларів США в кількості 56 штук (загальна сума 5600 доларів США) з наявними ідентифікаційними номерами: РК225255191; PF49227369J; PF49227354J; PK22525524I; PH85401991B; MH64983625A; PA20836214C; PH85401995B; PH85401996B; LL8870854E; PF06613883P; PF49227356J; PF49227598J; PF56061519J; PD57635345C; PL07012352Q; PK23706378I; PK23706348I; LF16367459D; PC48247007B; ML40490045A; PF49227364J; PK59841840H; LB 60161583C; PG30977076C; MB90915140K; LH64473148B; PE68670242C; LD64435976C; MB 67304760C; PK22525518I; PK22525517I; PA33656018C; PD73962260C; PF49227368J; PK22525515I; PK22525514I; PK22525513I; PK22525512I; PK22525511I; PF49227353J; PA20836213C; PA20836212C; PF06613882P; PF06613881P; PF06613880P; PF06613879P; PF06613878P; PF06613877P; PF22525520I; PB22684958A; PL48103943J; PD73962257C; MF63110932C; MF63110931C; MF63110915C, які вилучено до експертного пакета НПУ CRI1205842;

- 1 купюра номіналом 200 євро з ідентифікаційним номером: EA;

- 13 купюр номіналом по 100 євро з ідентифікаційними номерами: RB; UB; EA; NA; UD; VA; UB; UB; YA; YA; RB; RB; SB;

- 108 купюр номіналом по 100 євро з ідентифікаційними номерами: SA; UA; SC; SC; Y3; SE9; SE; SB; SE; SA; SE; PB; SB; RD; EA; SC; RA; SC; SC; SD333463079; PB; SD; SB; UC; Z3; UD; UD; UB; НОМЕР_1 ; UD; SE; SD; UD; SE; SB; SA; SA; PB; SA; S7; SB; SC; SD; SE; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; RC; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 ; PB; НОМЕР_8 ; НОМЕР_9 ; НОМЕР_10 ; НОМЕР_11 ; RA; НОМЕР_12 ; НОМЕР_13 ; НОМЕР_14 ; НОМЕР_15 ; НОМЕР_16 ; НОМЕР_17 ; НОМЕР_18 ; НОМЕР_19 ; НОМЕР_20 ; НОМЕР_21 ; НОМЕР_22 ; НОМЕР_23 ; НОМЕР_24 ; НОМЕР_25 ; НОМЕР_26 ; НОМЕР_27 ; НОМЕР_28 ; НОМЕР_29 ; НОМЕР_30 ; VA; НОМЕР_31 ; VA; НОМЕР_32 ; VB; НОМЕР_33 ; RA; RA; НОМЕР_34 ; НОМЕР_35 ; НОМЕР_36 ; VA; НОМЕР_37 ; НОМЕР_38 ; НОМЕР_39 ; VC; VD; НОМЕР_40 ; VD; НОМЕР_41 ; НОМЕР_42 ; НОМЕР_43 ; НОМЕР_44 ; НОМЕР_45 ; VA; НОМЕР_46 ; RC; НОМЕР_47 ; НОМЕР_48 ; НОМЕР_49 ; НОМЕР_50 ; НОМЕР_51 ;

- 17 купюр номіналом по 20 євро з ідентифікаційними номерами: MC; PP; НОМЕР_52 ; НОМЕР_53 ; НОМЕР_54 ; S2; VE; НОМЕР_55 ; НОМЕР_56 ; НОМЕР_57 ; НОМЕР_58 ; VE; VE; VA; VB; VC; НОМЕР_59 ;

- 16 купюр номіналом по 20 євро з ідентифікаційними номерами: НОМЕР_60 ; НОМЕР_61 ; VC; НОМЕР_62 ; НОМЕР_63 ; НОМЕР_64 ; НОМЕР_65 ; НОМЕР_66 ; НОМЕР_67 ; НОМЕР_68 ; НОМЕР_69 ; НОМЕР_70 ; VA; НОМЕР_71 ; НОМЕР_72 ; НОМЕР_73 ;

- 8 купюр номіналом по 5 євро з ідентифікаційними номерами: VA; VD; НОМЕР_74 ; НОМЕР_75 ; НОМЕР_76 ; НОМЕР_77 ; НОМЕР_78 ; НОМЕР_79 , загальною сумою 7440 євро, які вилучено до сейф пакету НПУ CRI1205841.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що вилучені грошові кошти відповідають критеріям речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, зокрема, відповідають ознакам майна, здобутого кримінально-протиправним шляхом, зокрема, внаслідок дій, пов`язаних із незаконним переправленням через державний кордон України осіб, яким тимчасово заборонено перетин державного кордону в умовах правового режиму воєнного стану, з корисливих мотивів, що підтверджується змістом матеріалів НСРД, долучених до клопотання прокурора про накладення арешту на майно ОСОБА_8 , яке було вилучено в ході проведення обшуку автомобіля марки «FORD FUSION», що відображено в ухвалі слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 26.09.2024 (справа №947/22073/24, провадження №1-кс/947/11543/24).

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї представник ОСОБА_7 , в інтересах власників майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не погодилась із оскаржуваною ухвалою, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження з огляду на наступні обставини:

- слідчим суддею не було враховано того, що, звертаючись з клопотанням про арешт майна після його повернення слідчим суддею, прокурором недоліки, зазначені в ухвалі слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 21.08.2024, усунені не були, натомість, прокурор знову формально послався на загальні формулювання, без надання будь-яких додаткових документів або матеріалів;

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 15.07.2024 було надано дозвіл на проведення обшуку з метою відшукання та вилучення грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, натомість, вилучені за місцем проживання ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 5600 доларів США та 7400 Євро є особистими коштами подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , їх спільною сумісною власністю, отримані в результаті здійснення законної трудової діяльності, що підтверджується копіями податкових декларацій та довідок про доходи, які підтверджують отримання подружжям ОСОБА_8 та ОСОБА_9 стабільного доходу за період з 2013 року по теперішній час, що надав їм змогу накопичити грошові кошти в іноземній валюті у вищезгаданому розмірі; такі грошові кошти не були прихованими; окрім грошових коштів, за місцем проживання ОСОБА_8 не було вилучено жодних інших предметів, документів, тощо, які б свідчили про його причетність до вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України;

- слідчим суддею не враховано того, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває вже більше 5 місяців, з моменту проведення обшуку та вилучення грошових коштів сплинуло майже 4 місяці, при цьому, ОСОБА_8 не вручено повідомлення про підозру, останній не займався незаконною діяльністю, пов`язаною із переправленням через державний кордон осіб, яким тимчасово заборонено перетин державного кордону, з наданих матеріалів не вбачається, що вилучені грошові кошти могли бути одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення; матеріали клопотання не містять даних стосовно розміру ймовірної неправомірної вигоди, отриманої безпосередньо ОСОБА_8 , задля визначення ступеню співмірності та пропорційності арешту майна;

- обшук було проведено, всупереч вимогам ухвали слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 15.07.2024, неуповноваженими особами, зокрема, при проведенні обшуку були присутні особи, які не входять ні до складу групи слідчих, ні до складу групи прокурорів;

- слідчим суддею залишено поза увагою те, що під час проведення обшуку були вилучені 108 купюр номіналом по 50 Євро та 16 купюр номіналом по 10 Євро, а не по 100 Євро та 20 Євро, як зазначено у клопотанні прокурора; з урахуванням викладеного, вилучені грошові кошти речовими доказами визнані не були;

- слідчий суддя вийшов за межі своїх повноважень, прийнявши до уваги під час постановлення оскаржуваної ухвали матеріали НСРД та ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 26.09.2024 за результатами розгляду клопотання прокурора про арешт майна, вилученого під час проведення обшуку транспортного засобу «FORD FUSION», д.н.з. НОМЕР_80 , які прокурором до поданого клопотання не долучались та не були предметом розгляду даної справи, внаслідок чого власники майна та їх представник були позбавлені можливості висловити свої заперечення з приводу таких матеріалів, що є порушенням права на справедливий суд; матеріали НСРД, на які посилається слідчий суддя, не засвідчені в установленому законом порядку, не містять певних аркушів, що призводить до втрати сенсу зафіксованої у них розмови, зафіксовані розмови підтверджують факт непричетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення;

- клопотання про арешт майна було розглянуто слідчим суддею з порушенням 2-денного строку, встановленого ч. 1 ст. 172 КПК України.

Посилаючись на викладені обставини, представник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, належного ОСОБА_8 та вилученого 18.07.2024 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_7 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, зазначених вимог закону не дотримався з огляду на наступне.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми основного закону узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

При цьому ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні... ; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На підставі аналізу змісту клопотання в зазначеному к/п №0000707 вбачається, що прокурор просив накласти арешт на вказане у ньому майно, зокрема, грошові кошти, з метою забезпечення спеціальної конфіскації (а.с. 1-6).

Окрім того, відповідно до клопотання прокурора, витягу з ЄРДР у вищевказаному к/п №0000707 (а.с. 7) та інших матеріалів провадження, СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за заявою громадянина ОСОБА_10 стосовно налагодження гр. ОСОБА_11 разом із невстановленими особами схеми незаконного переправлення через державний кордон України осіб, яким тимчасово заборонено перетин державного кордону в умовах правового режиму воєнного стану, на території м. Одеси, з корисливих мотивів.

В ході здійснення досудового розслідування правоохоронними органами було отримано інформацію стосовно особи ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на території м. Одеси та Одеської обл. налагодив схему незаконного переправлення через державний кордон України осіб, яким тимчасово заборонено перетин державного кордону в умовах правового режиму воєнного стану.

В подальшому, в ході проведення 18.07.2024 на підставі ухвали слідчого судді обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено грошові кошти в іноземній валюті (а.с. 17-19).

Водночас, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя залишив поза увагою той факт, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно не відповідає вимогам ст. 171 КПК України з огляду на наступні обставини.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

В клопотанні про арешт майна прокурор посилається на те, що 18.07.2024 в ході проведення на підставі ухвали слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 15.07.2024 обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено грошові кошти в іноземній валюті, зокрема, 108 купюр номіналом по 100 Євро та 16 купюр номіналом по 20 Євро, із зазначенням ідентифікаційних серійних номерів зазначених купюр (т. 1, а.с. 1-6).

Водночас, в якості матеріалів, долучених до клопотання прокурора, міститься копію протоколу обшуку, проведеного 18.07.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого було виявлено та вилучено, серед іншого, купюри номіналом по 50 Євро у кількості 108 купюр, а також купюри номіналом по 10 Євро у кількості 16 купюр, серійні номери яких збігаються із серійними номерами, зазначеними прокурором у клопотанні (т. 1, а.с. 34-39).

Постановою слідчого від 19.07.2024 вилучені за місцем проведення вищевказаного обшуку грошові кошти, серед іншого, 108 купюр номіналом по 100 Євро та 16 купюр номіналом по 20 Євро (із зазначенням ідентифікаційних номерів) були визнані речовими доказами у вказаному к/п №0000707 (т. 1, а.с. 40-47).

Відтак, колегія суддів констатує, що органом досудового розслідування частина грошових коштів, вилучених за місцем проживання ОСОБА_8 , зокрема, 108 купюр номіналом по 50 Євро та 16 купюр номіналом по 10 Євро, не було визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні, що стало наслідком допущення органом досудового розслідування помилки в процесуальних документах під час зазначення номіналу вилучених купюр в іноземній валюті.

Зазначена помилка призвела до подальшого невірного зазначення у клопотанні прокурора про необхідність накладення арешту на грошові кошти у вищому номіналі (108 купюр номіналом по 100 Євро та 16 купюр номіналом по 20 Євро замість вірних номіналів 50 Євро та 10 Євро відповідно), ніж було вилучено під час проведення обшуку 18.07.2024 за місцем проживання ОСОБА_8 , не зважаючи на те, що ідентифікаційні номери вилучених купюр в іноземній валюті співпадають у клопотанні про накладення арешту на майно та протоколі обшуку від 18.07.2024.

Вищевикладені обставини в подальшому можуть мати негативні наслідки для досудового розслідування кримінального провадження, а також призвести до неможливості точної ідентифікації вилучених грошових коштів та його повернення власнику у разі встановлення підстав для скасування арешту майна.

Окремої уваги вартий той факт, що клопотання про арешт вилучених грошових коштів в даному кримінальному провадженні вже поверталось прокурору ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 21.08.2024 на тій підставі, що у клопотанні не було наведено зв`язку між кримінальним правопорушення, яке розслідується, та майном, яке було вилучено під час обшуку та ймовірно належить третій особі (т. 1, а.с. 49-51).

У повторно поданому клопотанні прокурор в якості підстави для накладення арешту на вилучені грошові кошти посилається на необхідність забезпечення спеціальної конфіскацій таких грошових коштів, зауважуючи на тому, що, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна.

Разом із тим, колегія суддів зауважує на тому, що прокурором не було доведено того, що вилучені за місцем проживання ОСОБА_8 грошові кошти в іноземній валюті отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, досудове розслідування за ознаками якого здійснюється в межах к/п №0000707, натомість, ОСОБА_8 в даному провадженні про підозру повідомлено не було.

За встановлених обставин апеляційний суд доходить висновку, що прокурором у повторно поданому клопотанні не було доведено зв`язку вилученого майна із даним кримінальним провадженням.

В свою чергу, ч. 3 ст. 172 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя суду 1-ої інстанції при прийнятті до розгляду клопотання прокурора про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам ст. 171 КПК України та не виконав приписів ч. 3 ст. 172 КПК України, згідно яких, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, слідчий суддя своєю ухвалою повертає клопотання прокурору з встановленням строку в 72 години для усунення недоліків.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді невмотивованою та передчасною та доходить висновку про те, що при розгляді клопотання прокурора та постановлення ухвали були допущені перелічені вище істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили прийняттю законного та обґрунтованого рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При цьому, п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги представника власника майна, зокрема, стосовно отримання вилучених грошових коштів в результаті здійснення законної трудової діяльності, проведення обшуку неуповноваженими особами, порушення слідчим суддею строків розгляду клопотання та вихід за межі своїх повноважень, колегія суддів не вбачає підстав для розгляду та надання оцінки зазначеним твердженням апелянта, з урахуванням необхідності скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення його недоліків, натомість, під час розгляду нового клопотання прокурора про арешт майна слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

За таких підстав, апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин з моменту отримання копії повного тексту ухвали.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , в інтересах власників майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07.10.2024, якою в межах к/п №0000707 від 01.06.2024 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України накладено арешт на майно, а саме грошові, коши вилучені 18.07.2024 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, а саме на грошові кошти, вилучені 18.07.2024 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , повернути прокурору-процесуальному керівнику в к/п №0000707 від 01.06.2024 для усунення встановлених апеляційним судом недоліків протягом 72 годин з моменту отримання повного тексту ухвали апеляційного суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4