НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

26 серпня 2024 року ЄУ № 322/1021/24 (Провадження № 1-кп/322/133/24)

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під обвинуваченому

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Білозір`я Черкаського району Черкаської області, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України,

встановив:

4 червня 2024 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 (відомості в ЄРДР внесені 17.02.2024 за №0001445).

Ухвалою судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області призначено підготовче судове засідання у провадженні.

Ухвалою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 23.07.2024 призначено судовий розгляд провадження який було розпочато того ж дня і до теперішнього часу він триває.

Обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою до 26.08.2024 (включно) на підставі ухвали Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 27.06.2024.

26.08.2024 до початку судового засідання на адресу суду надійшло згадане клопотання прокурора.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Захисник заперечувала проти задоволення запобіжного заходу. Вважала, що заявлені прокурором ризики відсутні, докази належної процесуальної поведінки обвинуваченого містяться в матеріалах кримінального провадження, втім вони не надані стороною обвинувачення. Просила застосувати до її підзахисного менш суворий запобіжний захід.

Обвинувачений повністю підтримав думку свого захисника, зазначив що він не переховувався від органу досудового розслідування і самостійно з`явився до ВСП.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

На стадії досудового розслідування слідчим суддею встановлені ризики передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КК України. Застосовуючи до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також визначив альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

На стадій судового провадження суд дійшов висновку про існування лише одного з цих ризиків, а саме передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КК України.

За правилами ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Положеннями ст.ст.132, 183 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч.3 ст.197 КПК України про його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Доведення наявності обґрунтованості підозри на теперішній стадії процесу, на переконання суду є неактуальним, оскільки на стадії підготовчого провадження судом встановлено, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПУ України, з чим погодились обидві сторони.

Хоча у клопотанні заявлено існування трьох ризиків, після попереднього вирішення питання про продовження запобіжного заходу суд встановив наявність тільки одного з них, і контенті відсутності ризиків, передбаченихп.п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України суд погоджується з доводами захисника. Доводами клопотання і в судовому засіданні не доведено того з`явилися нові ризики. Втім прокурором доведено, що один і заявлених в клопотанні ризиків, а саме переховування обвинуваченого від суду, не перестав існувати і не зменшився.

В контексті саме цього провадження суд не може погодитись з доводами сторони захисту щодо суттєвого зниження даного ризику, з огляду на усвідомлення ОСОБА_4 того, що в разі визнання його винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, а застосування положень ст.ст.69, 75 КК України щодо даної категорії правопорушень є неможливим. Суд також констатує, що незважаючи на доводи захисника про те, що обвинувачений бажає продовжити військову службу, в цьому контексті до суду не надходили клопотання ні від ВЧ, в якій ОСОБА_4 проходив службу, ні від будь-якої іншої ВЧ.

За змістом ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винуватою, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Водночас, відповідно до ч.7 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402 - 405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Згідно з ч.4 ст.183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-2, 258 - 258-6, 260, 261, 402 - 405, 407, 408, 429, 437 - 442 Кримінального кодексу України.

Вирішуючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується дані про його особу, вік, стан здоров`я.

Зазначені обставини, наряду із існуванням високого ступеня ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, дають підстави для висновку, що запобіжний захід у вигляді застави, не зможе ефективно запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду.

Отже, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання і при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі ч.4 ст.183 КПК України, розмір застави не визначає.

Керуючись ст.ст.176, 178, 183, 194, 197, 331, 369, 372, 392, 532 КПК України, суд

ухвалив:

клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 24:00 год 25 жовтня 2024 року.

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» МЮУ.

Копію ухвали направити прокурору, обвинуваченому, захиснику і уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят) днів, тобто до 25.10.2024 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим який тримається під вартою, в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1