У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №348/1147/24

Провадження № 1-кп/348/283/24

07 жовтня 2024 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши в м. Надвірна Івано-Франківської області клопотання щодо продовження строку запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000023 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Боровиця, Коростинського району Житомирської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 407 КК України,

інші учасники: прокурор: ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5

встановив:

прокурор подав клопотання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави. В обгрунтування клопотання наведено таке. ОСОБА_3 обвинувачують у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407 КК України. Так, обвинувачений відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 28.02.2022 прийнятий на військову службу за призовом під час мобілізації до лав Збройних Сил України. Згідно з наказом командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.11.2023 №561-РС старший сержант ОСОБА_3 призначений на посаду сержанта із матеріального забезпечення 2 зенітної кулеметної роти військової частини НОМЕР_1 , та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.12.2023 №23 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №85-РС від 15.12.2023 старший сержант ОСОБА_3 призначений на посаду командира 1 зенітного кулеметного відділення 3 зенітного кулеметного взводу 2 зенітної кулеметної роти військової частини НОМЕР_1 , а відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №49 від 27.12.2023 останній справи та вказану посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за нею. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №6-РС від 13.03.2024 ОСОБА_3 призначено на посаду хіміка відділення радіаційного, хімічного, біологічного захисту, а відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №77 від 13.03.2024 останній справи та вказану посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за нею. Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині старший сержант ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України. Про введення в дію воєнного стану старшому сержанту ОСОБА_3 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України №64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни. Відповідно до направлення командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.12.2023 № 01/283 старший сержант ОСОБА_3 вибув у військову частину НОМЕР_3 (Івано-Франківський військовий госпіталь) на медичний огляд військово-лікарською комісією. В подальшому, 14.04.2024 приблизно о 08 год. 00 хв., діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, без поважних причин, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 та незаконно, без поважних причин, перебував поза її розташуванням. 18.04.2024 старшого солдата ОСОБА_3 посадовими особами Івано-Франківського зонального відділу доставлено до військової частини НОМЕР_1 де він приступив до виконання службових обов`язків. Також обвинувачений 10.06.2024 приблизно о 08 год. 00 хв., діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, без поважних причин, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 та незаконно, без поважних причин, перебував поза її розташуванням. 19.06.2024 старший солдат ОСОБА_3 прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків. Крім цього, щодо обвинуваченого у Надвірнянському районному суді Івано-Франківської області здійснюється судове провадження за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407 КК України, а саме: у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби (з 02.01.2024 до 25.01.2024), в умовах воєнного стану, та у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем без поважних причин, тривалістю понад три доби (з 17.03.2024 до 20.03.2024), вчинене в умовах воєнного стану. Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_3 підозри підтверджується: матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 , показаннями свідків та іншими доказами у кримінальному провадженні. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме обвинувачений: може переховуватися від суду, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення злочинів, за які передбачено кримінальну відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, враховуючи те, що обвинувачений вчинив кілька кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 407 КК України і його поведінка свідчить про схильність до вчинення кримінальних правопорушень; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки обвинувачений може умисно вчинити самокалічення або стимулювати хворобу, підробивши документи з метою ухилення від перебування в умовах ізоляції;може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки вчинив кілька тотожних кримінальних правопорушень і зловживає алкоголем.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив таке задовольнити, зазначивши що відповідно до КПК зміна запобіжного заходу на більш м`який не передбачена.

Обвинувачений зазначив, що він просить звільнити його з-під варти, просив застосувати будь-який інших запобіжний захід.

Захисник також просив не обирати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки заявлені ризики є непідтвердженими. Обвинувачений є військовослужбовцем, був поранений. За станом здоров`я і віком не може перебувати в умовах ізоляції.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи на яких ґрунтуються вимоги прокурора, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду клопотання і вирішення його по суті, суд встановив такі обставини та надав їм оцінку.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У ході розгляду клопотання учасники не оспорювали обгрунтованість підозри. Обвинувачений у ході судового провадження визнав вину, погодився давати показання у ході судового провадження, однак зазначив, що має контузію, а тому не пам`ятає що саме вчиняв. Також обвинувачений перебуває на обліку у лікаря-психіатра, раніше не був судимий. Пішов служити добровільно, але отримав поранення і у нього буває втрата пам`яті.

Сторона обвинувачення вважає доведеними наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Сторона захисту заперечує наявність вказаних ризиків.

Що стосується ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає за доцільне вказати, що ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. На такій позиції неодноразово наголошує і ЄСПЛ. Незважаючи на це сторона обвинувачення обгрунтовує вказаний ризик виключно неминучістю покарання у виді позбавлення волі. Зважаючи на наведене, а також на те, що обвинувачений не чинив спроб переховуватися з моменту оголошення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (22.04.2024), з`являвся у судові засідання з моменту початку судового розгляду (16.05.2024) та не чинив інших дій, з метою уникнення кримінальної відповідальності, суд вважає недоведеним ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Слід також зазначити, що обвинувачений визнав свою вину, відомостей про спроби перешкоджання здійсненню як досудового розслідування так і судового провадження немає. З цих підстав суд вважає недоведеною наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України. Ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України сторона обвинувачення обгрунтовує тим, що обвинувачений може умисно вчинити самокалічення або стимулювати хворобу, підробивши документи з метою ухилення від перебування в умовах ізоляції. Однак суду не надано жодних доказів того, що обвинувачений намагався вчинити такі дії, чи доказів схильності обвинувачення до вчинення таких дій. Враховуючи наведене, ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України є недоведеним.

Що стосується ризику, визначеного п.5 ч.1 ст.177 КПК України, суд також відхиляє доводи сторони обвинувачення зважаючи на таке. Обвинувачений раніше не судимий. За станом здоров`я може не пригадувати певні часові проміжки, оскільки внаслідок поранення отримав контузію та перебуває на обліку у лікаря-психіатра. Доказів на спростування наведених обставин суду не надано, а також прокурор не наводив обставин на спростування наведеного. Також обвинувачений у ході судового провадження зазначав, що вину визнає та має намір далі служити. Крім цього, як справедливо зазначив захисник обвинувачений добровільно виконував обов`язок з захисту Батьківщини, внаслідок чого погіршився його стан здоров`я. Також слід зазначити, що останній епізод був вчинений обвинуваченим у червні 2024 року, а запобіжний захід обвинуваченому обрали 13.08.2024. У вказаний період обвинувачений злочинів не вчиняв, а тому відсутні підстави вважати, що він може вчинити нові епізоди у випадку відмови у задоволенні даного клопотання.

Однак суд вважає за необхідне вказати таке. У ході розгляду клопотання встановлено, що обвинувачений не проявляє агресії, інформації про те, що він лікувався від алкогольної залежності у суду немає. Стан здоров`я обвинуваченого не може бути підставою для запобіжного ув`язнення.

Всупереч вимогам ст. 194 КПК України, прокурор не довів наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.3 ст.194 КПК України суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.202 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Керуючись ст. 194, 199 КПК України, суд,

постановив:

відмовити у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 , якого обвинувачують у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407 КК України.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 прибувати за кожною вимогою до суду.

Уразі постановлення судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1