ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 171/2001/24
Провадження № 1-кс/210/1252/24
У Х В А Л А

іменем України

08 серпня 2024 року

Слідчий суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ ВП №10 Криворізького РУП ГУ НП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погодженого прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000213 від 05.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь, Донецької області, громадянина України, українця, маючого професійну (професійно-технічну) освіту, не одруженого, неповнолітнього та інших осіб на утриманні не маючого, працюючого в КП « Зеленодольський міський водоканал» на посаді крівельника, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 08.10.1997 року вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполь Донецької області, за ч.3 ст.140 КК України до 3 років позбавлення волі, з застосуванням ст.46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

- 06.04.2000 року вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполь Донецької області, за ч.3 ст.142, ч.3 ст.140, ч.1 ст.145, ч.3 ст.193, ч.2 ст.215-3, ч.1 ст.42, ст.43 КК України, до 7 років позбавлення волі;

- 31.01.2005 року вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполь Донецької області, за ч.2 ст.186, ч.1 ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі, 05.09.2005 року апеляційним судом Донецької області змінено вирок за ч.2 ст.186, ст. 71 КК України, та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років та 1 місяця позбавлення волі. 06.06.2008 року звільнений умовно-достроково на не відбутий термін 4 місяців та 12 днів;

- 11.06.2009 року вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполь Донецької області, за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 19.04.2010 року вироком Орджонікідзевського районного судом м. Маріуполь Донецької області за ч.2 ст.121, ч.4 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі. 04.12.2013 року звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 2 роки 3 місяці 15 днів;

- 19.06.2015 року вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області, за ч.2 ст.186, ч.3 ст.152, ч.2 ст.153, 70,71 КК України, до 10 років позбавлення волі. Звільнений 14.10.2022 року з державної установи «Городищенська виправна колонія (№ 96), по відбуттю строку покарання,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді 08.08.2024 року надійшло клопотання слідчого слідчого СВ ВП №10 Криворізького РУП ГУ НП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погодженого прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000213 від 05.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні у провадженні СВ ВП №10 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до ЄРДР за №0000213 від 05.08.2024 року,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 17 годині 45 хвилин, підійшов до під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_3 , де перебував йому не знайомий ОСОБА_7 .

В цей час, між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_4 05.08.2024 року приблизно о 17 годині 50 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи навпроти ОСОБА_7 взяв правою рукою ніж, який знаходився в плечовій сумці, яким наніс один удар в область животу ОСОБА_7 .

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 , відповідно до довідки виданої з КП «Апостолівська міська лікарня» Апостолівської міської ради, потерпілому ОСОБА_8 причинено тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки, поранення 5 та 4 сигментів печінки, гіпертонеум.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

ОСОБА_4 06.08.2024 року слідчим за погодженням з прокурором повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яка повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами,а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , від 06.08.2024 року, протоколом огляду місця події від 05.08.2024 року, огляд речових доказів(ножу) від 05.08.2024 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 06.08.2024 року.

Беручи до уваги вищевикладене, існують передбачені п. п. 1, 3, 5 ч.1ст. 177 КПК України ризики щодо виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 буде: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки:

1) наявні достатні докази про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи,що свідчить про реальну небезпеку з його боку для оточуючих людей;

2) ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що може спонукати його переховуватися від органів досудового розслідування, суду та може призвести до наміру незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні;

3) ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків з правослухняними громадянами в місцях його проживання не встановлено.

4) ОСОБА_4 неодноразово судимий 6 разів за умисні тяжкі злочини, починаючи з 1997 року, судимість по яких не погашено, що свідчить про те, що є реальна загроза вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, наявна обґрунтована необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 до закінчення строків досудового розслідування.

Запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливо, оскільки:

- застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту, фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- у разі обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_4 може впливати на потерпілого та свідків, з метою зміни ними своїх показань та неповідомлення про свій незаконний вплив слідчому, прокурору та суді та покинути відомі слідству його можливі місця перебування, внаслідок чого слідчий не зможе фактично контролювати його виконання;

- під час досудового розслідування не надійшло жодних звернень про передачу ОСОБА_4 комусь на поруки, що виключає передачу його на поруки;

- ОСОБА_4 вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, що виключає можливість застосовування до нього запобіжного захід у вигляді застави.

- ОСОБА_4 не має грошових заощаджень або родичів, які могли б його матеріально забезпечити, що виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Крім цього, застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, можливо, враховуючи те, що за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, отже дотримується обов`язкова умова призначення даного запобіжного заходу, передбачена п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України.

Сукупність усіх вищевказаних обставин свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, жоден з яких не забезпечить належної поведінки підозрюваного.

Тому, слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні зазначив, що не заперечує щодо розгляду клопотання без участі його захисника ОСОБА_11 , який в судове засідання не з`явився, та не бажає, щоб судом йому було призначеного іншого безоплатного захисника. Після чого суду повідомив, що він не заперечує щодо обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, від захисника відмовився добровільно. Вказане зафіксовано засобами технічної фіксації засідання.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступних висновків.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

05.08.2024 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

06.08.2024 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у скоєні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наданими у кримінальному провадженню доказами.

Слідчий суддя вважає встановленими та доведеними прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливість підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, виходячи з того, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 121 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 5 до 8 років, що само по собі містить ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою ухилення від відбуття такого значного покарання у випадку, якщо воно буде призначено; у рамках досудового розслідування даного кримінального провадження ще не виконані всі слідчі (розшукові) дії, спрямовані на обґрунтування вини підозрюваного, що може свідчити про те, що підозрюваний може впливати на свідків та експерта; не має міцних соціальних зв`язків; неповнолітніх дітей або осіб похилого віку на утриманні не має; неодноразово судимий.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ІНФОРМАЦІЯ_3 " title="Кримінальний процесуальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 4651-VI від 13.04.2012">ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію , майновий стан; наявність судимостей.

Слідчий суддя вважає, що причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушень, повністю підтверджується обґрунтованою підозрою у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення та наявними у провадженні доказами, зазначеними безпосередньо у клопотанні та дослідженими під час судового засідання.

Відтак, слідчий суддя доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не виправдовує себе та не може забезпечити цілей кримінального провадження, та не зможе запобігти встановленим судом ризикам, а отже клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Тому, вважаю за необхідне встановити розмір застави відповідно до ст. 182 КПК України, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідність відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України та ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду із визначеною періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця перебування.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з під варти після внесення застави, визначеної в ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця увезення, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182 - 184, 193, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого СВ ВП №10 Криворізького РУП ГУ НП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погодженого прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000213 від 05.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят діб), тобто до 03.10.2024 року включно.

Розмір застави визначити у межах 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60560,00 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду із визначеною періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця перебування.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документів, що підтверджують внесення застави, уповноважена особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з під варти та повідомити письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з під варти, у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали 60 днів, тобто до 03.10.2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1