МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/1230/24
Провадження № 1-кс/945/359/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву обвинуваченої ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 114-2, ч. 1 ст. 161 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Миколаївського районного суду Миколаївської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2023 року за № 0000311, відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 114-2, ч. 1 ст. 161 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями кримінальне провадження розподілене головуючому судді ОСОБА_5

05.09.2024 року в підготовчому судовому засідання обвинувачена ОСОБА_3 заявила відвід головуючій судді ОСОБА_5 , який в подальшому у письмовому вигляді надійшов на адресу суду та зареєстрований 20.09.2024. В обґрунтування заявленого відводу посилалась на те, що ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20.06.2024 їй було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів і одночасно визначено, що строк даної ухвали закінчується 27.08.2024, що становить 69 днів; ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19.08.2024 суддею ОСОБА_5 відмовлено у задоволені заяви сторони захисту про виправлення допущених описок в ухвалі Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20.06.2024 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 в результаті чого ОСОБА_3 безпідставно, без належного доведення прокуратурою наявних ризиків, знаходиться під вартою; суддя ОСОБА_5 знає, що ще з січня 2023 року ОСОБА_3 не має паспорту, а тому говорити про існуючі ризики покинути територію України не можливо; додатково вказала, що здійснювати правосуддя має лише суддя чоловік, і має намір заявляти відводи будь-якій судді жінці.

Cуддя ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не прибула, правом надання пояснень не скористалася.

Прокурор в судове засідання не прибув, подав суду клопотання про розгляд заяви про відвід судді за відсутністю прокурора.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 підтримала заяву про відвід суді ОСОБА_5 , просила її задовольнити.

Захисник адвокат ОСОБА_4 підтримав думку обвинуваченої та пояснив суду, що ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не оскаржувалась в апеляційному порядку, оскільки вважалось, що це описка, яка має бути виправлена судом. Ухвала про відмову у виправленні описки в апеляційному порядку не оскаржувалась, оскільки на той час вже закінчувався строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розглянувши заяву про відвід, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Крім того, згідно з приписами ст. 76 КПК України не допускається повторна участь судді у кримінальному провадженні.

Отже, кримінальним процесуальним законом визначений вичерпний перелік підстав для відводу судді.

Розглядаючи заяву про відвід судді з підстав передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слід враховувати, що до "інших обставин", які викликають сумнів у неупередженості судді, можливо віднести такі, як: 1) суддя є дальнім родичем, або близькою людиною для слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача або членів їх сімей; 2) у результатах судового розгляду зацікавлені близькі родичі судді або члени його родини; 3) суддя перебуває в дружніх або неприязних стосунках з кимось із учасників кримінального провадження; 4) суддя перебуває в матеріальній, службовій або іншій залежності від когось із учасників кримінального провадження; 5) суддя публічно, усно або письмово, у тому числі в засобах масової інформації, наперед висловив свою думку щодо винуватості або невинуватості обвинуваченого, або з інших питань ще не закінченого відповідним судовим рішенням кримінального провадження.

Так, поняття «обставини, які викликають сумнів у його неупередженості» є оціночним, використання якого залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує та з`ясовує його сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється».

Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 379 КПК України, ухвалу суду про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень може бути оскаржено.

Отже, ті судові рішення, з якими не погоджується ОСОБА_3 підлягали апеляційному оскарженню.

Процесуальних порушення (прийняття суддею упереджених, на думку обвинуваченої, рішень під час розгляду клопотання про продовження дії запобіжного заходу та під час розгляду клопотання про виправлення описки, які на думку обвинуваченої ОСОБА_3 допустила суддя ОСОБА_5 ), то такі порушення не можуть бути оцінені суддею під час розгляду заяви про відвід, заявленої іншому судді, так як суддя, при вирішенні питання про наявність підстав для відводу іншому судді, не вправі вирішувати питання щодо законності та обґрунтованості прийнятих рішень іншим суддею, та давати оцінку щодо наслідків таких дій.

Крім того, суд повторює, що обвинувачена має право оскаржити вищевказані ухвали суду до суду апеляційної інстанції.

Жодних доказів на підтвердження того, що головуючий суддя ОСОБА_5 , розглядаючи кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2, ч. 1 ст. 161 КК України є необ`єктивною та упередженою, у судовому засіданні не встановлено.

Заявником не доведена наявність обставин, які би викликали сумніви в неупередженості головуючого судді ОСОБА_5 та унеможливлювали ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі.

Отже, враховуючи зазначене вище, суд вважає, що підстави для задоволення заяви обвинуваченої ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_5 відсутні.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви обвинуваченої ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 114-2, ч. 1 ст. 161 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

23.09.2024