Провадження № 1-кс/344/6620/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2024 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000213, внесеного 03 липня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий за погодженням з прокурором звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000213 від 03 липня 2024 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , обіймаючи посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, 06.07.2024 близько 08 год 35 хв, перебуваючи у своєму службовому кабінеті №22 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , одержав від ОСОБА_6 частину неправомірної вигоди у розмірі 500 доларів США, що згідно курсу Національного банку України становить 20 272,90 гривень, за оновлення військово-облікових даних військовозобов`язаного ОСОБА_7 та видачу йому військово-облікового документу №0 від 08.07.2024 із наявністю у ньому електронного коду для ідентифікації у системі «Оберіг».

Надалі ОСОБА_5 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, 14.08.2024 у м. Калуш неподалік АЗС «Укрнафта», що розташована на автошляху НОМЕР_1 , одержав від ОСОБА_6 через військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 (який не був обізнаним у злочинній діяльності ОСОБА_5 ) другу частину неправомірної вигоди у розмірі 500 доларів США, що згідно курсу Національного банку України становить 20 673,20 гривень, за оновлення військово-облікових даних військовозобов`язаного ОСОБА_9 та видачу йому військово-облікового документу №3 від 13.08.2024 із наявністю у ньому електронного коду для ідентифікації у системі «Оберіг», чим вчинив одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України.

06 вересня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю Івано-Франківської області, м. Калуш, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , українцю, громадянину України, раніше не судимому, який проходить військову службу за контрактом в Збройних Силах України в ІНФОРМАЦІЯ_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України, а саме в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 42 Кримінального процесуального кодексу України, ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного.

Причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України, повністю підтверджується заявою ОСОБА_6 , протоколом допиту свідка ОСОБА_6 , протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України, який, згідно ст. 12 Кримінального кодексу України, відноситься до тяжких злочинів, за вчинення якого відповідно до санкції передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

У ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на праві спільної власності в розмірі 1/4 частки належить двохкімнатна квартира площею 65,8 кв.м, реєстраційний номер 220, що за адресою: АДРЕСА_3

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, двохкімнатна квартира площею 65,8 кв.м, реєстраційний номер 220, що за адресою: АДРЕСА_3 , на праві спільної власності в розмірі 1/4 належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором просить накласти арешт на вказану квартиру з метою забезпечення конфіскації як виду покарання.

Прокурор та слідчий у судове засідання не прибули.

Слідчий подав до суду заяву, відповідно до якої просить клопотання про арешт майна слухати без його участі.

Враховуючи вимоги частини другої статті 172 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя вважає можливим розглядати клопотання про арешт майна без повідомлення власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно частини четвертої статті 107 Кримінального процесуального кодексу України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши подане клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

У відповідності до частини першої статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частина перша статті 170 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно частини другої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності з положеннями частини п`ятої статті 171 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно частини десятої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Слідчим суддею встановлено, що слідчий звернувся з вказаним клопотанням, що відповідає вимогам статті 171 Кримінального процесуального кодексу України.

З матеріалів клопотання вбачається, що СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000213 від 03 липня 2024 року за ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України.

06 вересня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 Кримінального кодексу України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, двохкімнатна квартира площею 65,8 кв.м, реєстраційний номер 220, що за адресою: АДРЕСА_3 , на праві спільної власності в розмірі 1/4 належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 Кримінального процесуального кодексу України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

При цьому при вирішенні питання про арешт зазначеного у клопотанні майна, слідчий суддя враховує обставини, з якими закон пов`язує застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Накладення арешту на належне вищевказане підозрюваному майно перебуває у площині забезпечення покарання у виді конфіскації майна, що передбачено санкцією ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України, за якою ОСОБА_5 висунуто підозру.

Отже, мета накладеного арешту відповідає положенням пункту 3 частини другої статті 170 Кримінального кодексу України.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб слідчим суддею під час розгляду клопотання не встановлено.

Отже, на підставі вищенаведеного та враховуючи наявність правових підстав для задоволення клопотання, з метою забезпечення спеціальної конфіскації, оскільки незастосування накладення арешту може призвести до наслідків, визначених частиною одинадцятою статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, таких як його можливе приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, а також правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, керуючись засадами розумності та співмірності, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

З метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання накласти арешт на нерухоме майно із забороною відчуження, а саме на 1/4 частки двохкімнатної квартири площею 65,8 кв.м, реєстраційний номер 220, що за адресою: АДРЕСА_3 , яка на праві спільної часткової власності в розмірі 1/4 належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1