Справа № 932/8227/24
Провадження № 1-кс/932/2831/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_5 , погодженого заступником керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 , про продовження строку досудового розслідування,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_5 , погоджене прокурором, про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000108 від 21.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 425, ч. 1 ст. 263 КК України.

Необхідність продовження строку досудового розслідування сторона обвинувачення обґрунтовує тим, що у провадженні Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську знаходяться матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000108 від 21.04.2022.

Досудовим розслідуванням встановлено наступне.

Так, лейтенант ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом і проходячи її на посаді офіцера служби ракетно- ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в порушення вимог ст. ст. 17, 19, 68 Конституції України, ст. ст. 4, 11, 16, 28, 30, 35, 36, 37, 58, 59, 82-84, 93 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1-3, 7 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», п. п. 2.4, 2.5, 3.1.1, 3.1.7, 3.1.9, 3.2.16 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 300 від 16.07.1997, ст. 2 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 3, 33 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 359 від 29.06.2005 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин

25.02.2022 приблизно о 17 год 00 хв ОСОБА_4 , перебуваючи у місці дислокації ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), за адресою:

АДРЕСА_1 , отримав законний усний наказ від начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) полковника ОСОБА_7 про вибуття всього особового складу в м. Дніпро разом з озброєнням та військовою технікою, який був доведений заступником начальника загону з озброєння та техніки полковником ОСОБА_8 . На виконання вказаного наказу ОСОБА_4 із залученням інших військовослужбовців, почав процес навантаження майна складу ракетно-артилерійського озброєння в вантажну та іншу техніку загону, надаючи вказівки та здійснюючи контроль за процесом евакуації.

Однак, цього ж дня в період часу з 19 год 00 хв по 20 год 00 хв (більш точного часу під час досудового розслідування встановлено не було), ОСОБА_4 тимчасово виконуючи обов`язки начальника служби ракетно- ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), що розміщувався за адресою: АДРЕСА_1 , проявляючи злочинну недбалість, не передбачаючи можливості настання шкоди у вигляді втрати військового майна хоча міг і повинен був передбачати настання такої шкоди, в умовах воєнного стану, недбало поставився до служби та належним чином не виконав покладені на нього обов`язки, а саме належним чином не перевірив склад ракетно-артилерійського озброєння НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ), за адресою: АДРЕСА_1 на наявність залишків військового майна та доповів заступнику начальнику загону з озброєння та техніки полковнику ОСОБА_8 про виконання наказу, а саме про завантаження всього майна зі складу ракетно-артилерійського озброєння та можливість розпочинати евакуацію до м. Дніпро.

Після чого, ОСОБА_4 вибув разом із колоною з місця дислокації вказаної військової частини, не пересвідчившись в вивезенні всього майна зі складу РАО, внаслідок чого не було евакуйовано зброю, а саме 7,62 мм автомати АКМ - 15 штук, 9 мм пістолети Макарова (ПМ) - 530 штук, 7,62 мм пістолети ТТ - 10 штук, 5,45 мм автомати АК-74 (навчальні) - 8 штук, 7,62 мм пристрої для стрільби ПУС-7 - 13 штук, загальною вартістю 991 408 грн 85 копійок, що належить ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), що призвело до втрати вказаного військового майна, у зв`язку з чим, Державі в особі вказаної військової частини спричинено тяжкі наслідки.

24 червня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України - а саме у недбалому ставленні військової службової особи до служби, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах воєнного стану.

Постановою керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 15 серпня 2024 року строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 24 вересня 2024 року включно.

Проте завершити досудове розслідування в тримісячний строк не видається можливим внаслідок складності кримінального провадження, великого обсягу слідчих (процесуальних) дій, необхідності отримання висновків експертиз та ін.

Провести вказані дії раніше не виявилось можливим через завантаженість експертної установи та тривалий час проведення експертиз.

Враховуючи викладене, сторона обвинувачення просить продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000108 від 21 квітня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 425 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України, до п`яти місяців, тобто до 24 листопада 2024 року.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Підозрюваний не заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши пояснення учасників провадження, перевіривши наявність підстав для продовження відповідного процесуального строку, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Отже, строк досудового розслідування рахується тільки з моменту повідомлення особі про підозру, на відміну від раніше діючого порядку, передбаченого ст. 219 КПК України, яким було закріплено, що строк досудового розслідування обчисляється також з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, досудове розслідування повинно бути завершено протягом двох місяців.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 294 КПК України якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу: до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора.

Тобто, процесуальним законом передбачено продовження строку досудового розслідування внаслідок складності чи особливої складності кримінального провадження.

Максимальний строк досудового розслідування після повідомлення особі про підозру, складає 12 місяців щодо тяжких і особливо тяжких злочинів (п.3 ч. 4 ст. 219 КПК України).

Встановлено, що у провадженні Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську перебуває кримінальне провадження № 0000108 від 21.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 425, ч. 1 ст. 263 КК України.

Так, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом і проходячи її на посаді офіцера служби ракетно- ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), тимчасово виконуючи обов`язки начальника служби ракетно-артилерійського озброєння відділу озброєння та інженерно-технічного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), що розміщувався за адресою: АДРЕСА_1 , проявляючи злочинну недбалість, не передбачаючи можливості настання шкоди у вигляді втрати військового майна хоча міг і повинен був передбачати настання такої шкоди, в умовах воєнного стану, недбало поставився до служби та належним чином не виконав покладені на нього обов`язки, а саме належним чином не перевірив склад ракетно-артилерійського озброєння НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ), за адресою: АДРЕСА_1 на наявність залишків військового майна та доповів заступнику начальнику загону з озброєння та техніки полковнику ОСОБА_8 про виконання наказу, а саме про завантаження всього майна зі складу ракетно-артилерійського озброєння та можливість розпочинати евакуацію до м. Дніпро, унаслідок чого було втрачене військове майно, що спричинило тяжкі наслідки.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 425, ч. 1 ст. 263 КК України.

24 червня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, а саме у недбалому ставленні військової службової особи до служби, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними матеріалами, які додані до клопотання, тому підозру слід визнати обґрунтованою.

Постановою керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Східного регіону від 15 серпня 2024 року строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців.

Отже, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000108 від 21.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 425, ч. 1 ст. 263 КК України, спливає 24 вересня 2024 року.

В судовому засіданні прокурором доведено, що завершити досудове розслідування до цього часу не є можливим, внаслідок складності кримінального провадження, обсягу слідчих дій та з огляду на завантаженість експертів, тривалий час проведення експертиз.

Також стороні обвинувачення після отримання висновків експертиз необхідно проаналізувати матеріали кримінального провадження, відкрити матеріали кримінального провадження, скласти обвинувальний акт, виконати інші вимоги чинного процесуального закону, провести інші слідчі та процесуальні дії (у разі потреби).

Слідчий суддя вважає, що наведені обставини у сукупності є об`єктивними та непереборними, а отже зумовлюють необхідність продовження строку досудового розслідування.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Пунктом 21 частини першої статті 7 КПК України передбачено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься розумність строків.

Згідно із частинами першою, другою статті 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження суд.

Дотримання розумних строків є основоположним завданням оперативного розслідування будь-якого злочину, закріпленим у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ «Фридлендер (Frydlender) проти Франції» зазначено, що «розумність» строку провадження по справі повинна оцінюватися в світлі обставин справи і з посиланням на наступні критерії: складність справи, дії заявника і відповідних державних органів, а також значущості спору для заявника.

Відповідно до позиції ЄСПЛ, у кримінальних справах «розумний строк», про який йдеться у ч. 1 ст. 6, може починати відлік не тільки з моменту висунення офіційного обвинувачення. Це може відбутися раніше, ніж справа потрапить до суду (справа «Девеєр проти Бельгії» від 27.02.1980); з дня, коли виписано ордер на арешт; з дати, коли зацікавлену особу було офіційно повідомлено, що проти неї порушено кримінальну справу; з дати, коли було почато досудове слідство (справи «Вемхов проти ФРН» від 25.06.1968, «Ноймастер проти Австрії» від 27.06.1968 р., «Рингейзен проти Австрії» від 16.07.1971).

Відповідно до практики ЄСПЛ обчислення строку провадження у кримінальній справі може розпочинається навіть з моменту допиту особи як свідка, якщо з протоколу допиту вбачається, що на момент допиту слідчий вже підозрював допитуваного у причетності до конкретного злочину, залежно від того, яка із зазначених подій сталася раніше, і закінчується винесенням остаточного рішення у кримінальній справі. У п. 253 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «момент, з якого ст. 6 Конвенції починає застосовуватись до «кримінальних» питань, залежить від обставин справи. Провідне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд, спонукає Суд віддавати перевагу «сутнісній», а не «формальній» концепції «обвинувачення», про яке йдеться у п. 1 ст. 6» (п. 62 рішення ЄСПЛ від 18.01.2007 у справі «Шубінський проти Словенії» Subinski v. Slovenia)).

У рішенні по справі ЄСПЛ «Меріт проти України» (Merit v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що стаття 13 гарантує ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі в разі порушення положень статті 6 параграфа 1 щодо розгляду справи упродовж розумного строку (див. рішення у справі «Кудла проти Польщі» [ВП], № 30210/96, з 156, ECHR 2000-XI). Суд повторює, що засіб є «ефективним», якщо він може бути використаний або для прискорення винесення судом рішення у справі, або для забезпечення заявника відповідним відшкодуванням за затримку, яка вже допущена (див. вказане вище рішення у справі «Кудла проти Польщі», параграфи 157-159).

Статтею 113 КПК України передбачено, що процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Оцінивши у сукупності надані стороною обвинувачення матеріали, перевіривши наявність правових і процесуальних підстав для продовження строку досудового розслідування, вислухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що наявні правові і процесуальні підстави для продовження відповідного строку досудового розслідування.

Приймаючи до уваги всі вищевикладені обставини, слідчий суддя приходить до переконання, що для завершення даного кримінального провадження є об`єктивна необхідність в продовженні строку досудового розслідування, оскільки на даний час слідство має на меті завершити ряд слідчих (процесуальних) дій та отримати висновки експертиз.

Отже, клопотання слідчого належить задовольнити та продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000108 від 21.04.2022, до п`яти місяців, тобто до 24 листопада 2024 року.

З цих підстав клопотання сторони обвинувачення належить задовольнити.

Керуючись ст. ст. 219, 294, 295-1, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_5 , погодженого заступником керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 , про продовження строку досудового розслідування, задовольнити.

Продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000108 від 21 квітня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 425 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України, до п`яти місяців, тобто до 24 листопада 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_9