Справа № 478/1600/24 Провадження № 1-кп/478/105/2024
В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
11 листопада 2024 року. смт. Казанка
Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участі секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого : ОСОБА_4 ,
захисника : ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Казанка Миколаївської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення займав посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки ДУ «Казанківська виправна колонія (№93), раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до наказу ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» № 287о/с20 від 31.07.2020, призначений на посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)».
У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. ст. 8, 19, 68 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Окрім того, відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про кримінально-виконавчу службу України» (далі Закон) персонал Державної кримінально-виконавчої служби України зобов`язаний неухильно виконувати закони України, додержуватися норм професійної етики, гуманно ставитися до засуджених і осіб, узятих під варту.
Також, статтею 18 Закону визначено, що посадові та службові особи органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, серед іншого, зобов`язані: застосовувати передбачені законом засоби виправлення і ресоціалізації засуджених; сприяти трудовому та побутовому влаштуванню осіб, звільнених від відбування покарання, та їх соціальній адаптації; забезпечувати правопорядок, додержання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку в установах виконання покарань, слідчих ізоляторах і на прилеглих до них територіях та вимагати від засуджених і осіб, узятих під варту, інших осіб виконання ними обов'язків, установлених законом; запобігати вчиненню кримінальних правопорушень та дисциплінарних проступків в органах і установах виконання покарань та слідчих ізоляторах; приймати і реєструвати заяви та повідомлення про кримінальні правопорушення і події, своєчасно приймати щодо них рішення; виявляти, припиняти кримінальні правопорушення, вчинені в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, брати участь в їх розкритті у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку в Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.
Зважаючи на обсяг владних повноважень, визначених Конституцією України, Закону України «Про кримінально-виконавчу службу України» та відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» та ч. 3 ст. 18 КК України, ОСОБА_4 є представником центрального органу виконавчої влади та службовою особою правоохоронного органу.
Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів за наступних обставин.
Так, у не встановлений слідством час та дату, але не пізніше 07 жовтня 2022 року у ОСОБА_4 виник протиправний умисел направлений на незаконне придбання, перевезення та зберігання, з метою подальшого власного вживання психотропних речовин та наркотичних засобів.
Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_4 у не встановлений під час слідства час та дату, але не пізніше 07 жовтня 2022 року, діючи з прямим умислом, в порушення вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», та Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно придбав у раніше невідомої йому особи особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP», масою 3,5615 г, психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою 0,4904 г. та наркотичний засіб обіг якого обмежено метадон, масою 0, 4892 г., з метою зберігання для подальшого власного вживання, перевіз до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , та став незаконно зберігати за місцем свого фактичного проживання без мети збуту.
Наступного дня 08.10.2022 у не встановлений час, однак не пізніше 09 год. 15 хв., ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою подальшого вживання на робочому місці психотропних речовин та наркотичних засобів придбаних напередодні, розуміючи протиправність своїх дій, перебуваючи за місцем свого проживання помістив до власних речей, а саме до верхньої кишені лівого рукава куртки форменого одягу особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP», масою 3, 5615 г, психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою 0,4904 г. та наркотичний засіб обіг якого обмежено метадон, масою 0, 4892 г., після чого прибув щоб заступити на чергування та виконувати свої безпосередні службові обов`язки до місця своєї роботи до ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» за адресою: Миколаївська область, Баштанський район, с. Новоданилівка, вул. Індустріальна, 4.
При цьому, працівниками оперативного відділу установи, ОСОБА_4 було запідозрено у зберіганні та приховувані предметів або речей, які можуть бути заборонені. У подальшому ОСОБА_4 , було запропоновано видати добровільно у разі наявності заборонені речі, після чого, ОСОБА_4 добровільно видав раніше придбані ним для особистого вживання особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP», масою 3, 5615 г, психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою 0,4904 г. та наркотичний засіб обіг якого обмежено метадон, масою 0, 4892 г., які ОСОБА_4 раніше незаконно придбав за вищевказаних обставин та незаконно зберігав у особистих речах (верхньої кишені лівого рукава куртки форменого одягу) з метою подальшого власного вживання, без мети збуту.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення особливо небезпечної психотропної речовини у великих розмірах, психотропної речовини, та наркотичного засобу без мети збуту.
31.10.2024 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості, відповідно до вимог ст. 472 КПК України та згідно умов якої, сторони погоджуються, що:
- обвинувачений беззастережно визнав свою вину в інкримінованому кримінальному проступку, розкаявся, негативно ставилась до вчиненого, просив затвердити угоду ;
- обвинуваченому має бути призначене покарання за ч.1 ст. 309 КК України у вигляді штрафу у розмірі 5000 (п`яти тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень.
Відповідно п.1 ч.1 ст. 468 КПК України між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення , відповідальність за який передбачено за ч.2 ст. 309 КК України і який згідно ч.1 ст. 12 КК України є нетяжким злочином .
Відповідно до вимог ст. 474 КПК України у обвинуваченого з`ясовано, що він цілком розуміє свої права, наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які можуть бути застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання ним угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.
Вислухавши учасників процесу, вивчивши відповідну угоду, суд приходить до переконання, що вона може бути затверджена.
Укладена угода відповідає вимогам ст. 472 КПК України, підписана сторонами добровільно і не є наслідком застосування насильства, примусу, погрози, обіцянок чи дії інших обставин, ніж ті, що передбачені в самій угоді.
Умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін, інших осіб, суспільних інтересів.
Права ОСОБА_4 під час укладення угоди дотримані, судом не встановлені очевидні ризики невиконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.
Дії ОСОБА_4 охоплюються складом кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309КК України, суд вважає можливим призначити йому покарання, узгоджене сторонами в угоді.
Крім цього, суд, вважає за необхідне зняти арешт з речових доказів по справі, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 18.10.2022 року накладено арешт на вилучене майно 08.10.2022 в ході огляду місця події у приміщенні кабінету оперативного відділу ДУ «Казанківська ВК № 93» за адресою: Миколаївська область, Баштанський район, с. Новоданилівка, вул. Індустріальна, 4, а саме на поліетиленовий файл, в якому мається 3 поліетиленових згортки з невідомою речовиною.
Оскільки відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на зазначене майно, тому що зняття вказаного обтяження не перешкоджає виконанню судового рішення в майбутньому, у зв`язку з чим необхідно скасувати арешт накладений за ухвалою слідчого судді на дане майно.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Питання щодо процесуальних витрат по справі суд вирішує, відповідно до вимог ст. 126 КПК України.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 370, 374, 475 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 5000 (п`яти тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Скасувати арешт, накладений на майно на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 18.10.2022 року на вилучене майно 08.10.2022 в ході огляду місця події у приміщенні кабінету оперативного відділу ДУ «Казанківська ВК № 93» за адресою: Миколаївська область, Баштанський район, с. Новоданилівка, вул. Індустріальна, 4, а саме на поліетиленовий файл, в якому мається 3 поліетиленових згортки з невідомою речовиною.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 3346,00 гривень .
Речові докази : полімерний пакет, який обмотаний прозорою безкольоровою стрічкою типу «скотч», у якому знаходиться речовина, що містить у своему складі психотропну речовину, o6iг якої обмежено амфетамін, масою 0,1396 г та особливо небезпечну психотропну речовину, o6iг якої заборонено - PVP, масою 3,5605 г.; фольговий згорток, який обмотаний липкою стрічкою зеленого кольору, у якому знаходиться кристалічна речовина білого кольору, що містить у своему складі метадон, який відноситься до наркотичних засобів, oбіг яких обмежено, масою 0,4892 г та дифенгідрамін (димедрол), який відноситься до сильнодіючих лкарських засобів, масою 0, 2061 г.; полімерний пакет, який обмотаний ліпкою стрічкою оранжевого кольору, у якому знаходиться порошкоподібна речовина білого кольору, що містить у своєму складі амфетамін, масою 0,3508 г., які були вилучені 08.10.2022 в ході огляду місця події у приміщенні кабінету оперативного відділу ДУ «Казанківська ВК № 93» за адресою: Миколаївська область, Баштанський район, с. Новоданилівка, вул. Індустріальна, 4, які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Миколаївського районного управління Головного управління Hаціональної поліції в Миколаївській області , знищити.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ст.394 ч.4 КПК України.

Суддя : ОСОБА_1