Справа № 639/6458/24
Провадження №1-кп/639/473/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.09.2024за № 0001014, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям. Харків, громадянина України, з вищою освітою, не одружений, працюючий слюсарем КП «Тролейбусне Депо №2», раніше судимий, а саме: 15.05.2024 вироком Жовтневого районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 436-1, ч. 1 ст. 436-2 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав до ув`язнення за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч.1 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною та незалежною державою, а її суверенітет поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаагською конвенцією 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

У порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент російської федерації (далі рф), а також інші представники військово-політичного керівництва рф, всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), підготували та розв`язали із залученням підрозділів збройних сил рф агресивну війну та військовий конфлікт на території України.

Спочатку 22.02.2022 президент рф, бажаючи розпочати ведення агресивної війни проти України, направив до ради федерації звернення про використання збройних сил рф за межами країни, яке було задоволено, а вже 24.02.2022 о 5 годині ранку ним було оголошено про рішення розпочати повномасштабне військове вторгнення в Україну.

У той же день, 24.02.2022, на виконання вищевказаного злочинного наказу військовослужбовці збройних сил рф, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

У відповідь на вказані дії держави-агресора 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено у встановленому законодавством України порядку.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.10.2023 до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з ухвалою Київського районного суду м. Харкова Справа № 953/4066/23 н/п 1-кс/953/8062/23 застосовано запобіжній захід у вигляді тримання під вартою із заставою та в подальшому ОСОБА_3 був поміщений у камеру № 643 до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 99. За вказаних обставин не раніше 17.10.2023, точний час у ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_3 , який перебував на території вищевказаної установи, виник кримінальний протиправний умисел, направлений на здійснення публічних закликів до підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, до співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями до необмеженого кола осіб, а саме співкамерників, які перебували разом із ним.

На виконання свого кримінального протиправного умислу ОСОБА_3 обрав самостійно собі прізвисько «Комуніст», про яке говорив кожному співкамернику з яким проживав у камерах у подальшому. Надалі у період з 17.10.2023 по 05.12.2023, точний час у ході досудового розслідування не встановлено, під час перебування у камері № 643 в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» за адресою: АДРЕСА_3 , публічно закликав до підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, до співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями до необмеженого кола осіб, а саме засуджених, які проживали разом з ним.

Надалі, 05.12.2023 ОСОБА_3 переведено було до камери № 144 вищевказаної установи. У подальшому, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію вищевказаного умислу, у період з 05.12.2023 по 17.07.2024, точний час у ході досудового розслідування не встановлено, під час перебування у камері № 144 в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» за адресою: АДРЕСА_3 , публічно закликав до підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, до співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями до необмеженого кола осіб, а саме засуджених, які проживали разом з ним.

Надалі, 17.07.2024 ОСОБА_3 переведено було до камери № 125 вищевказаної установи. У подальшому, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію вищевказаного умислу, у період з 17.07.2024 по 18.09.2024, точний час у ході досудового розслідування не встановлено, під час перебування у камері № 125 в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» за адресою: АДРЕСА_3 , публічно закликав до підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, до співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями до необмеженого кола осіб, а саме засуджених, які проживали разом з ним.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до суду в порядку, передбаченому ст. 302 КПК України, разом з клопотанням прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також, до обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , складена в присутності захисника ОСОБА_5 , згідно якої ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, повністю погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчинення ним вказаного кримінального проступку, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження рішення суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, та згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає доведеним обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акту, оскільки воно ніким не оспорюється.

Враховуючи викладене, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 111-1 КК України, як публічні заклики громадянином України до підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, до співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, з вищою освітою, офіційно працевлаштований, не одружений, будь-яких осіб на утриманні не має, має постійне місце проживання та реєстрації, раніше судимий, а саме: 15.05.2024 вироком Жовтневого районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 436-1, ч. 1 ст. 436-2 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно доч. 1 ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття та активне сприяння досудовому розслідуванню.

Обставини, які відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає рецидив злочинів.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самою обвинуваченою, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, його наслідки, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, а саме кримінальний проступок, раніше судимий, а саме: 15.05.2024 вироком Жовтневого районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 436-1, ч. 1 ст. 436-2 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, не одружений, будь-яких осіб на утриманні не має, офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння досудовому розслідуванню, обставини, що обтяжує покарання - рецидив злочинів, суд приходить до переконання про можливість призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для подальшого виправлення ОСОБА_3 та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого судом не обирався.

Цивільний позов не заявлено, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 381-382, 394-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням функцій держави та місцевого самоврядування, на строк 10 (десять) років.

Початок строку виконання покарання обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії судового рішення.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 КПК України, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1