справа № 361/6320/22
провадження № 1-кп/361/502/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2024 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі колегії суддів :

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка Броварського району Київської області, громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, інвалідності не має, неодруженого, утриманців не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, п. 12, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор підтримав подане до суду 11.06.2024 клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави з посиланням на продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, враховуючи усвідомлення обвинуваченим ОСОБА_6 міри покарання, яке йому загрожує в разі визнання судом його винуватим (від 10 до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна), перебуваючи на волі останній може з метою уникнення від кримінальної відповідальності здійснити спробу втечі за кордон або до будь-якої з окупованих територій нашої держави; незаконно впливати на свідків та потерпілих, на яких він, перебуваючи на волі та фактично проживаючи в одному населеному пункті, може здійснити вплив або тиск у даному кримінальному провадженні з метою викривлення їх показань під час допиту в судовому засіданні задля подальшого виправдовування його та таким чином уникнути кримінальної відповідальності; ймовірність вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи на волі може повторно вчиняти кримінальні правопорушення або продовжити вчинення кримінального правопорушення за епізодом ст. 111 КК України. Наявність цього ризику також підтверджує те, що в інших судах України перебувають обвинувальні акти стосовно ОСОБА_6 , що дає підстави говорити, що останній схильний до вчинення кримінальних правопорушень.

Застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних засобів не під час військового стану не передбачено законодавством.

Сторона захисту при розгляді клопотання прокурора покладається на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора.

Належним чином повідомлені про дату, час та місце поведення судового засідання потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в судове засідання не з'явилися, в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд, заслухавши позицію учасників судового провадження, наголошує на тому, що під час розгляду даного клопотання та прийняття рішення, судом враховуються положення ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111, п. 12, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111, п. 12, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, перебуває в провадженні суду з 24.11.2022 року, в кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк застосування якого неодноразово продовжувався.

Так, ухвалою суду від 12.06.2024 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 днів по 10.08.2024 включно, однак, враховуючи стадію судового розгляду даного кримінального провадження, складність справи та об'єм обвинувачення, суд приходить до висновку, що воно не буде завершено до спливу строку дії запобіжного заходу.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_14 та дані, які його характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Досліджуючи питання наявності ризиків, для продовження строку дії запобіжного заходу, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_6 обвинувачується, суд зазначає, що наразі продовжують існувати та не зменшилися ризики, можливість існування яких була встановлена в попередніх ухвалах суду, якими обвинуваченому був продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та зазначені прокурором в клопотанні.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду - є актуальним, зважаючи на тяжкість ймовірного покарання, оскільки останній обвинувачується у скоєнні ряду кримінальних правопорушень, в тому числі злочинів, передбачених ч. 2 ст.111 та ч. 2 ст. 115 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України є особливо тяжкими, санкцією яких передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , суд обґрунтовує таку необхідність не лише суворістю можливого покарання, а усім комплексом ризиків, які об'єктивно існують в даному кримінальному провадженні та передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також продовжує існувати ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконного впливу на свідків, які ще не були допитані в судовому засіданні, так як йому відомі їх анкетні дані, а отже перебуваючи на волі він може шляхом погроз, вмовлянь, чи іншим способом незаконно вплинути на них з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, при цьому ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того не зменшився та продовжує існувати ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 не працевлаштований, не має законних джерел отримання доходу, обвинувачується у скоєнні ряду тяжких та особливо тяжких злочинів, характер пред`явленого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_6 злочинів за епізодами ст. 289 та ст. 115 КК України, де останній без вагань застосував зброю, тобто він має навички використання зброї та може застосувати її до будь-кого з учасників кримінального провадження; не має міцних соціальних зв`язків, раніше не судимий, водночас на розгляді в Святошинському районному суді м. Києва, Дніпровському районному суді м. Києва та Шевченківському районному суді м. Києва перебувають кримінальні провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у скоєнні ряду умисних корисливих кримінальних правопорушень, що дає підстави вважати, що останній схильний до вчинення кримінальних правопорушень та може продовжити вчиняти протиправні дії, в тому числі спрямовані на проведення підривної діяльності проти України, зазначені ризики виключають можливість іншої міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого, а тому на даній стадії кримінального судочинства в якості запобіжного заходу його належить утримувати під вартою.

Виходячи із зазначеного, суд вважає встановленими та доведеними ризики, що передбачені п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності зазначених вище ризиків, суд на підставі наявних у справі матеріалів оцінив в сукупності всі обставини та враховує те, що ОСОБА_6 має зареєстроване місце проживання, не одружений, утриманців не має, до обрання запобіжного заходу не працював, тобто не має міцних родинних та соціальних зв'язків, а враховуючи перебування на розгляді в судах м. Києва кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_6 в скоєнні інших тяжких кримінальних правопорушень має місце високий ризик продовження чи повторення останнім протиправної поведінки.

Будь-яких обставин, які би свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується в тому числі у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до розділу І КК України належить до злочинів проти основ національної безпеки України, в той час, коли відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв'язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, який продовжувався та триває на даний час, що свідчить про високу суспільну небезпечність даного кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою, а отже будь-який інший запобіжний захід, не пов'язаний з триманням під вартою не є можливим згідно з процесуальними нормами КПК України.

Враховуючи положення абзацу 8 частини 4 статті 183 КПК України, суд не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 197, 331, 371-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів по 06.10.2024 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченому в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3