Справа № 466/4998/20
Провадження № 1-кп/466/96/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2024 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові об`єднане кримінальне провадження внесеного до ЄРДР за №0000614 від 18.06.2022 року; внесеного до ЄРДР за №3833 від 11.11.2019 року; внесеного до ЄРДР за №0000286 від 28.01.2015 р. відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Новий Стародуб, Петрівського району, Кіровоградської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19.03.2020 р. Миколаївським районним судом Львівської обл. за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 5 місяців позбавлення волі,

- 08.07.2020 р. Пустомитівським районним судом Львівської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі,

- про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.187 , ч.2 ст.15- ч.4 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,-

у с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_5 , маючи умисел на викрадення чужого майна з автомобілів, з корисливих мотивів, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння та його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи 28.01.2015 близько 16.30 годин на АДРЕСА_2 підійшовши до автомобіля марки «Тойота Кемрі», синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , розбив ліве переднє вікно автомобіля зі сторони водія, засунув руку в салон автомобіля, звідки викрав чоловічу шкіряну сумку (борсетку) чорного кольору, яка належала потерпілому ОСОБА_6 та в котрій знаходилось особисте майно та грошові кошти - всього на загальну суму 7047,90 грн. Будучи поміченим працівниками міліції та усвідомлюючи, що го протиправні дії викриті в момент їх вчинення сторонніми особами, ОСОБА_5 із викраденим майном почав втікати , проте подальшому був затриманий працівниками міліції.

ОСОБА_5 в групі з ОСОБА_7 , матеріали кримінального провадження відносно якого були виділені в окреме провадження , 29.12.2015 р. близько 14.00 год. , знаходячись на АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з автомобіля, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння , підійшов до автомобіля марки «Lexsus» моделі «RX 350», належний ОСОБА_8 , і поки ОСОБА_7 відволікав увагу потерпілої ОСОБА_8 , повідомляючи їй неправдиву інформацію щодо пошкодження її автомобіля, ОСОБА_5 шляхом вільного доступу, відчинивши передні дверки автомобіля та просунувши руку в салон автомобіля, відкрито викрав з переднього пасажирського сидіння жіночу шкіряну сумку коричневого кольору в якій знаходилися: мобільний телефон марки «Iphone 6+» вартістю 19 600 грн., технічний паспорт на даний автомобіль, грошові кошти в сумі 2000 грн., ключ запалювання , окуляри вартістю 2500 грн., шкіряні рукавиці вартістю300 грн. , шапку жіночу вартістю 1000 грн., банківські картки вартістю 15 грн., та із викраденим з місця злочину втік , чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 збитки на загальну суму 27 415 грн.

Крім цього, ОСОБА_5 10.11.2019 р. біля 22.00 год., перебуваючи по АДРЕСА_4 , маючи умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, вчинив розбійний напад на потерпілого ОСОБА_9 з метою заволодіння його майном, наносив останньому численні удари руками й ногами в область голови, внаслідок чого спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я , внаслідок яких потерпілий ОСОБА_9 втратив свідомість, після чого ОСОБА_5 , скориставшись безпорадним станом потерпілого, заволодів його майном, а саме: сумкою- наплічником синього кольору марки «Марко Поло» в якому знаходився одяг для плавання; окулярами марки «Аремо» чорного кольору; сумкою-клатч коричневого кольору, у якому знаходились паспорт громадянина України , паспорт для виїзду за кордон , службове посвідчення, три банківські картки «ПриватБанк» , банківська картка «Ощадбанк», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, мобільний телефон марки «HUAWEI Р SMART +» ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ НОМЕР_3 , мобільним телефоном «SAMSUNG А5» ІМЕІ НОМЕР_4 , НОМЕР_5 чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 14 000 грн.

Окрім цього, ОСОБА_5 03.08.2022 приблизно о 08 год. 45 хв., перебуваючи біля приміщення магазину «Арніка», розташованого за адресою: м. Львів, вул. Мазепи, 11, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи повторно, в умовах воєнного стану, який введено в Україні згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно, шляхом проникнення у салон автомобіля «Citroen Jumper», державний номер НОМЕР_6 , викрав мобільний телефон «Samsung А 02», вартістю 4499 гривень, який належав ОСОБА_10 , однак свого злочинного умислу не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був виявлений потерпілим ОСОБА_10 , у зв`язку з чим викраденим майном не розпорядився.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю та пояснив, що дійсно вчинив інкриміновані йому злочини за обставин, які зазначені в обвинувальних актах. Викрадене майно мав намір продати, а кошти використати для власних потреб. Просить пробачення у потерпілих за вчинене. За період перебування під вартою усвідомив незаконність своїх дій та щиро розкаявся. Просить суворо його не карати. Стосовно епізоду викрадення майна із магазину «Копієчка» просить провадження закрити у зв`язку із декриміналізацією цього правопорушення.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого, а також доказами що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень повністю і об`єктивно стверджується його визнавальними показаннями в ході судового розгляду.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані органом досудового розслідування:

- за ч.2 ст.186 КК України, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна грабіж, повторно, за попередньою змовою в групі осіб,

- за ч.1 ст.187 КК України , оскільки вчинив напад з метою заволодіння майном поєднаний з насильством небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу - розбій,

- за ч.2 ст.15- ч.4 ст.185 КК України оскільки вчинив замах на таємне викрадення чужого майна крадіжку, повторно, в умовах воєнного стану.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст.12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У той же час згідно зі ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

У справі №205/7091/16-к від 17.10.2019 ВС розтлумачив судову дискрецію у кримінальному судочинстві та звернув увагу на міжнародно-правове регулювання зазначеного інституту. Так, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду, принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає .

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 міру покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, не відшкодував потерпілим заподіяну шкоду та вважає, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Строк відбування покарання слід рахувати з моменту затримання.

Згідно об`єднаних матеріалів кримінального провадження, два епізоди кримінальних правопорушень вчинених обвинуваченим ОСОБА_5 мали місце:

- 28.01.2015 року (ЄРДР № 0000286 від 28.01.2015 року);

- 29.12.2015 року (ЄРДР № 0004573 від 29.12.2015 року)

Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року (№ 838-VIII) ч.5 ст. 72 КК України передбачає, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до правового висновку щодо правозастосування, який міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року, положення ч. 5 ст. 72 КК щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 цього Кодексу. Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (далі - Закон № 838-VIII) на підставі як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Зважаючи на вищевказане в даному випадку підлягає застосуванню ч.5 ст. 72 КК України у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII- слід зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (в межах кримінальних проваджень за 2015 рік).

Вищевказане узгоджується із аналогічною позицією Верховного суду викладену в Постанові від 1 грудня 2022 року у справі № 761/261/19.

В межах об`єднаних кримінальних проваджень, зарахування строків попереднього ув`язнення згідно висновків Верховного Суду слід обчислювати наступним чином:

- з 29.12.2015 року по 24.06.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі , оскільки запобіжний захід ОСОБА_5 був обраний в рамках кримінального провадження № 0004573 від 29.12.2015 року);

- з 05.09.2022 року по 19.12.2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, оскільки запобіжний захід був обраний в рамках кримінального провадження №0000614 від 18.06.2022 року,

- з 20.12.2022 року по день набрання вироком законної сили у даній справі (розрахунок проводиться з 20.12.2022 року один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки 20.12.2022 року Шевченківським районним судом м. Львова було постановлено ухвалу, якою кримінальні провадження були об`єднані в одне провадження включно із двома епізодами від 2015 року, а тому з цього моменту ОСОБА_5 рахується таким, який перебуває під вартою в межах об`єднаного кримінального провадження.

У даному об`єднаному кримінальному провадженні перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 185 КК України (ЄРДР за № 0000614 від 18.06.2022 року).

Виходячи із змісту даного обвинувального акту, ОСОБА_5 17.06.2022 року приблизно о 12 год. 15 хв. перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому за адресою: м. Львів, вул. Гайдамацька, 9-А, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи повторно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу викрав 3 пляшки шампуню «Pantene Аква лайт» вартістю 40 мл. Вартістю 94 гривні 90 копійок, за одну одиницю, загальною вартістю 284 гривень 70 копійок без ПДВ та пляшку шампуню «Pantene густе та міцне» 400 мл., вартістю 94 гривні 90 копійок без ПДВ, чим спричинив фізичній особі підприємцю ОСОБА_11 , матеріальну шкоду на загальну суму 379 гривень 60 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), що вчинена повторно та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Вказане кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку з декриміналізацією вчиненого діяння з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно із ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Так, 09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та визначено граничну вартість викраденого чужого майна, яка може підпадати під кваліфікацію дій особи за відповідною частиною статті 51 КУпАП.

У зв`язку із чим, інкриміноване особі у межах кримінального провадження викрадення чужого майна (крадіжка) на суму до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, виходячи із того розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння, законодавцем віднесено до адміністративних правопорушень, що посягають на власність, та такі діяння не є кримінально караними відповідно до диспозицій частин статті 185 КК України.

Станом на 2022 рік (момент вчинення кримінального правопорушення) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 2481 грн., а розмір податкової соціальної пільги 1240 грн. 50 коп. (яка становить половину від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Два неоподаткованих мінімуму доходів громадян на 2022 рік становить 2481 грн., а відтак діяння вчинене обвинуваченим крадіжка на суму 379 грн. 60 коп. відноситься до дрібної крадіжки, за що передбачена адміністративна відповідальність.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та ту обставину, що відбулась декриміналізація вчиненого обвинуваченим діяння на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набув чинності 09.08.2024 р., та має зворотну дію в часі, із врахуванням наданої обвинуваченим згоди на закриття кримінального провадження, є наявні підстави для закриття кримінального провадження відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відтак, підлягає закриттю кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000614 від 18.06.2022 року в зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази :

- мобільний телефон марки «Самсунг» чорного кольору - повернути потерпілому ОСОБА_10

- мобільний телефон марку «Самсунг А5», пластикову картку «Лото» повернути потерпілому ОСОБА_9

- особисті речі , вилучені під час огляду місця події - мобільний телефон, одяг, документ - повернути ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.187 , ч.2 ст.15- ч.4 ст.185 КК України.

Обрати ОСОБА_5 покарання :

-за ч.2 ст. 186 КК України 4 /чотири/ роки 6 місяців позбавлення волі,

-за ч.1 ст.187 КК України - 3/три/ роки позбавлення волі,

-за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України 5/п`ять/ років 1 місяць позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим обрати остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 5/п`яти/ років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання.

На підставі п.5 ст.72 КК України у редакції від 26.11.2015 р. №838-УІІ, зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Львова від 30.12.2015 р. :

- З 29.12.2015 р. по 24.06.2016 р. з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі,

- -з 05.09.2022 р. по 19.12.2022 р. з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.,

- -з 20.12.2022 р. по день набрання вироком законної сили з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі

Згідно ст. 5 КК України, п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України закрити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України. Матеріали кримінального провадження в цій частині передати уповноваженому органу для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Речові докази :

- мобільний телефон марки «Самсунг» чорного кольору - повернути потерпілому ОСОБА_10

- мобільний телефон марку «Самсунг А5»,пластикову картку «Лото» повернути потерпілому ОСОБА_9

- особисті речі , вилучені під час огляду місця події, мобільний телефон, одяг, документ - повернути ОСОБА_5

- пляшку пива, марлеві тампони зі змивами крові - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Суддя ОСОБА_1