Справа № 953/6887/24
н/п 1-кс/953/5791/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання слідчого 3 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0003666 від 28.12.2022, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Куп`янськ Харківської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваної у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 111-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

07.08.2024 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого 3 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 , в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, про обрання відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 111-1 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На обґрунтування вимог клопотання слідчий посилається на те, що в провадженні СВ УСБ України в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0003666 від 28.12.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 111-1 КК України

У клопотанні слідчий вказує, що у громадянки України ОСОБА_6 під час окупації м. Куп`янськ Харківської області, в невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 05 липня 2022 року, виник злочинний умисел, направлений на співпрацю з представниками окупаційної адміністрації, а саме: вчинення дій, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора в навчальних закладах на тимчасово окупованій території Харківської області.

Так, 24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі ООН).

До складу ООН входить 193 держави, зокрема, Україна, Російська Федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени зазначеної організації утримуються у своїх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності чи політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про неприпустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями -

№ 2131 (XX) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; №2734 (XXV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки та № 3314 (XXIX) від 14 грудня 1974 року, що містить визначення агресії, встановлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію або втручання будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплені обов`язки держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення або підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербування найманців або посилання таких найманців на територію іншої держави.

Окрім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року №3314 (XXIX) серед іншого визначено, що ознаками агресії є: застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави; застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

При цьому, будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії: вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, хоч би який тимчасовий характер вона не мала, що є результатом такого вторгнення або нападу або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини; бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави; блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави; напад збройними силами держави на сухопутні, морські чи повітряні сили чи морські та повітряні флоти іншої держави; застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з державою, що приймає, порушуючи умови, передбачені в угоді або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди; дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала у розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави; засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що мають настільки серйозний характер, що це рівносильно наведеним вище актам, або її значну участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, будь то політичного, економічного, військового чи іншого характеру не можуть бути виправданням агресії.

Окрім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили або загрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання суперечок та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва, серпня 1975 року, який був підписаний СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі - Декларація) зазначено, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту та неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки було схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Відповідно до зазначеного документу, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

Відповідно до пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 і рудня 1994 року Російська Федерація, Сполучене Королівство Великобританії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні свої зобов`язання згідно з принципами Заключного акту співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року поважати незалежність, суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою або її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що жодна їхня зброя ніколи не використовуватиметься проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Відповідно до пунктів 3, 8 Меморандуму про підтримання миру та стабільності у Співдружності Незалежних Держав від 10 лютого 1995 року, укладеного між державами СНД, серед яких є Україна та Російська Федерація, держави підтвердили непорушність існуючих кордонів одна одної та зобов`язалися виступати проти будь-яких дій, що підривають їх непорушність, а також вирішувати всі суперечки, що виникають з питань кордонів та територій, лише мирними засобами. Держави також зобов`язалися не підтримувати на території інших держав-учасниць сепаратистські рухи, а також сепаратистські режими, якщо вони виникнуть; не встановлювати із нею політичних, економічних та інших зв`язків; не допускати використання ними територій та комунікацій держав-учасниць Співдружності; не надавати їм економічну, фінансову, військову та іншу допомогу.

Статтями 1-2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною та незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною.

Згідно зі статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати та змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народу і не може бути узурповане державою, її органами чи посадовими особами.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, не посягати на права та свободи, честь та гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська. Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою України та в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її ведення.

Незважаючи на викладене, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення зазначених вище міжнародних нормативно-правових актів, 22 лютого 2022 року президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план направлений на насильницьку зміну меж території та кордонів України, порушення порядку, встановленого Конституцією України, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил Російської Федерації за межами Російської Федерації, яке було задоволене.

24 лютого 2022 року о 5 годині президент Російської Федерації оголосив рішення про початок військової операції в Україні.

Того ж дня, близько 05 год. 10 хв. Збройними Силами Російської Федерації, які діяли за наказом керівництва Російської Федерації та Збройних Сил Російської Федерації, здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України та інших військових формувань. Після чого, тоді ж, війська Російської Федерації вдерлися сухопутним шляхом на територію суверенної держави України.

У відповідь на вказані дії 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено у встановленому законодавством України порядку та який діє до теперішнього часу.

Законом України від 22.05.2022 № 2265-ІХ «Про заборону пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії Російської Федерації як держави-терориста проти України, символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну» Російська Федерація визнана державою-терористом.

Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором» Верховна Рада України визнає Російську Федерацію державою-агресором.

З початку військової агресії РФ на територіях, які опинилися в окупації, серед яких було м. Ізюм Харківської області, представники держави-агресора, створили незаконні органи влади, які розпочали впроваджувати політичні та освітні стандарти РФ.

03.06.2022 на території м. Куп`янськ Харківської області групою осіб з числа громадян України було здійснено підписання протоколу засідання щодо створення окупаційної адміністрації держави-агресора на території Харківської області під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що створена та функціонує в інтересах Російської Федерації, та обрання її керівника - громадянина України ОСОБА_8 , кримінальне провадження стосовно якого розслідується органами безпеки України

03.06.2022 головою т.зв «Временной гражданской администрации Харьковской области» ОСОБА_8 видано указ № 1/22 «О Временных гражданских администрациях», яким затверджено положення «О Временных гражданских администрациях, действующих на територии Харьковской области». Відповідно до змісту вказаного положення, тимчасові цивільні адміністрації - це тимчасові державні органи у населених пунктах, районах та областях України, які знаходяться під контролем Збройних сил Російської Федерації під час Спеціальної військової операції в Україні. Тимчасові цивільні адміністрації населених пунктів, районів є тимчасовими державними органами, які здійснюють на відповідній території повноваження виконавчих органів міських рад, районних адміністрацій та інші повноваження, визначені цим положенням. Тимчасові цивільні адміністрації області є тимчасовими державними органами, які здійснюють на відповідній території повноваження обласних рад, державних адміністрацій та інші повноваження, визначені цим положенням. Зокрема, до повноважень тимчасових цивільних адміністрацій населених пунктів та районів віднесено управління установами освіти, охорони здоров`я, культури, фізичної культури та спорту, оздоровчими закладами, що належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними підлітковими установами за місцем проживання, організації їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення.

10.06.2022 головою т.зв «Временной гражданской администрации Харьковской области» ОСОБА_8 видано указ № 9/22 «О создании районных Временных гражданских администраций Харьковской области», згідно з яким затверджено утворення районних окупаційних адміністрацій держави-агресора на тимчасово окупованій території Харківської області, а саме: т.зв. «Временной гражданской администрации Волчанского района Харьковской области» (адміністративний центр у м. Вовчанськ), т.зв. «Временной гражданской администрации Изюмского района Харьковской области» (адміністративний центр у м. Ізюм), т.зв. «Временной гражданской администрации Купянського района Харьковской области» (адміністративний центр у м. Куп`янськ), т.зв. «Временной гражданской администрации Харьковського района Харьковской области» (адміністративний центр у сел. Козача Лопань).

11.06.2022 головою т.зв «Временной гражданской администрации Харьковской области» ОСОБА_8 видано указ № 11/22 «О структуре исполнительных органов власти», згідно з яким в структурі обласної окупаційної адміністрації створено «Управление образования и науки», а в структурах районних окупаційних адміністрацій створені «Отделы образования».

18.07.2022 головою т.зв «Временной гражданской администрации Харьковской области» ОСОБА_8 видано наказ № УГ-35/22 «О переименовании Временной гражданской администрации Харьковской области», згідно з яким «Временную гражданскую администрацию Харьковской области» перейменовано в «Военно-гражданскую администрацию Харьковской области», а «Временные гражданские администрации районов» перейменовано у «Военно-гражданские администрации». Зміна назви органів здійснена з врахуванням повного правонаступництва із збереженням прийнятих ними реквізитів та організаційно-штатної структури відповідно до п. 3 вказаного наказу.

У період тимчасової окупації м. Куп`янськ Харківської області окупаційною адміністрацією Російської Федерації всупереч законам України прийнято рішення про впровадження стандартів освіти Російської Федерації.

З цією метою головою т.зв «Военно-гражданской администрации Харьковской области» ОСОБА_8 видано указ № УГ-65/22 від 27 серпня 2022 року «Об утверждении Временного порядка организации и осуществления образовательной деятельности по основным общеобразовательным программам», яким затверджено «Временный порядок организации и осуществления образовательной деятельности по основным общеобразовательным программам - образовательным программам дошкольного, начального общего, основного общего и среднего общего образования в Харьковской области» (Далі - Порядок).

Так, відповідно до п. 1.3 Порядку, реалізація освітньої політики на території Харківської області ґрунтується, зокрема, на принципах забезпечення єдності, гармонізації та інтеграції з освітнім простором Російської Федерації.

Крім того, відповідно до п. 2.1 Порядку визначено, що мовою навчання є російська мова.

Також, відповідно до п. 3.1 Порядку форми отримання освіти та форми навчання по загальноосвітнім програмам визначаються відповідними федеральними державними освітніми стандартами Російської Федерації.

Відповідно до п. 6 ст. 2 «Федерального закона "Об образовании в Российской Федерации"» від 29.12.2012 № 273-ФЗ (далі - закон № 273-ФЗ) федеральний державний освітній стандарт - сукупність обов`язкових вимог до освіти певного рівня та (або) до професії, спеціальності та напряму підготовки, затверджених залежно від рівня освіти федеральним органом виконавчої влади, що здійснює функції з вироблення та реалізації державної політики та нормативно-правового регулювання у сфері загальної освіти, або федеральним органом виконавчої влади, що здійснює функції з вироблення та реалізації державної політики та нормативно-правового регулювання у сфері вищої освіти.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 «Федерального закона "Об образовании в Российской Федерации"» від 29.12.2012 № 273-ФЗ в освітніх організаціях освітня діяльність здійснюється на державній мові Російської Федерації, якщо цією статтею не встановлено інше.

Відповідно до ст. 1 Федерального закону «Про державну мову російської федерації» («Федерального закона « ІНФОРМАЦІЯ_3 ») від 01.06.2005 № 53-ФЗ відповідно до Конституції російської федерації державною мовою російської федерації на всій її території є російська мова (мовою оригіналу: в соответствии с Конституцией Российской Федерации государственным языком Российской Федерации на всей ее территории является русский язык).

Відповідно до ч. 5 ст. 11 закону № 273-ФЗ федеральні державні освітні стандарти загальної освіти розробляються за рівнем освіти.

Крім того, 07.07.2022 головою т.зв «Временной гражданской администрации Харьковской области» ОСОБА_8 видано указ № УГ-31/22 «Об управлении образования и науки Временной гражданской администрации Харьковской области», яким затверджено «Положение об управлении образования и науки Временной гражданской администрации Харьковской области». Згідно вказаного положення «Управлении образования и науки Временной гражданской администрации Харьковской области» являється виконавчим органом влади, який від імені «Временной гражданской администрации Харьковской области» здійснює повноваження по організації діяльності освітніх організацій в Харківській області. Також, вказаним положенням визначено коло функцій, які покладаються на управління, а саме: збір, обробка, аналіз та надання встановленої звітності; організація забезпечення навчальних закладів підручниками та посібниками, які допущені для реалізації освітніх програм; ліцензування і акредитація організацій, які здійснюють освітню діяльність на території Харківської області; підтвердження документів про освіту та кваліфікацію; організація підвищення кваліфікації і професійної перепідготовки кадрів підвідомчих освітніх закладів, ін.

Слідством встановлено, що не пізніше 05 липня 2022 року у громадянки України ОСОБА_6 , виник злочинний умисел спрямований на співпрацю з окупаційною адміністрацією Російської Федерації шляхом вчинення дії, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти на тимчасово окупованій території Харківської області, реалізуючи який, остання вступила у злочинну змову з представниками окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Так, 05.07.2022 ОСОБА_6 , перебуваючи на території м. Куп`янськ Харківської області добровільно підписала трудовий договір з головою т.зв «Временной гражданской администрации Харьковской области» ОСОБА_8 та була призначена на посаду «и.о. начальника Управления образования Временной гражданской администрации Харьковской области».

В подальшому, перебуваючи у приміщенні т.зв. «Временной гражданской администрации Харьковской области» за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, просп. Конституції, 10/1, виконуючи покладені на неї обов`язки, керуючись «Положением об управлении образования и науки Временной гражданской администрации Харьковской области», ОСОБА_6 здійснювала загальну організаційну, матеріально-технічну, інформаційну підготовку новостворених закладів освіти до навчального процесу відповідно до стандартів освіти Російської Федерації. З цією метою ОСОБА_6 надавала вказівки підлеглим працівникам щодо вчинення дій спрямованих на забезпечення в навчальних закладах матеріально-технічних умов, необхідних для здійснення навчального процесу, забезпечення навчальних закладів підручниками за російськими стандартами освіти, проходження педагогічними працівниками навчальних закладів курсів перекваліфікації за російськими програмами навчання на території РФ, надавала відповідні консультації та методично-рекомендаційні матеріали за стандартами освіти РФ.

Крім того досудовим розслідуванням встановлено, що у громадянки України ОСОБА_6 , яка перебувала на території м. Куп`янськ Харківської області, у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 05 липня 2022 року, виник злочинний умисел, направлений на добровільне зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій в окупаційній адміністрації держави-агресора, створеній на тимчасово окупованій території Харківської області.

Відповідно до абз. 3 п.1. постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 5 «Про судову практику у справах про хабарництво» організаційно-розпорядчі обов`язки (функції) - це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

Відповідно до «Положения о Временных гражданских администрациях, действующих на територии Харьковской области», затвердженого указом голови т.зв «временной гражданской администрации Харьковской области» ОСОБА_8 № 1/22 від 03.06.2022, тимчасові цивільні адміністрації - це тимчасові державні органи у населених пунктах, районах та областях України, які знаходяться під контролем Збройних сил Російської Федерації під час Спеціальної військової операції в Україні. Тимчасові цивільні адміністрації населених пунктів, районів є тимчасовими державними органами, які здійснюють на відповідній території повноваження виконавчих органів міських рад, районних адміністрацій та інші повноваження, визначені цим положенням. Тимчасові цивільні адміністрації області є тимчасовими державними органами, які здійснюють на відповідній території повноваження обласних рад, державних адміністрацій та інші повноваження, визначені цим положенням. Зокрема, до повноважень тимчасових цивільних адміністрацій населених пунктів та районів віднесено управління установами освіти, охорони здоров`я, культури, фізичної культури та спорту, оздоровчими закладами, що належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними підлітковими установами за місцем проживання, організації їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення.

Відповідно до «Положения об управлении образования и науки Временной гражданской администрации Харьковской области» «Управлении образования и науки Временной гражданской администрации Харьковской области» являється виконавчим органом влади, який від імені «Временной гражданской администрации Харьковской области» здійснює повноваження по організації діяльності освітніх організацій в Харківській області.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на добровільне зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій в окупаційній адміністрації держави-агресора, створеній на тимчасово окупованій території Харківської області, 05.07.2022 ОСОБА_6 , перебуваючи на території м. Куп`янськ Харківської області добровільно підписала трудовий договір з головою т.зв «Временной гражданской администрации Харьковской области» ОСОБА_8 та була призначена на посаду «и.о. начальника Управления образования Временной гражданской администрации Харьковской области».

В подальшому, перебуваючи у приміщенні т.зв. «Временной гражданской администрации Харьковской области» за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, просп. Конституції, 10/1, ОСОБА_6 виконувала обов`язки «и.о. начальника Управления образования Временной гражданской администрации Харьковской области», визначені «Положением об управлении образования и науки Временной гражданской администрации Харьковской области», до яких віднесено: брати участь в підготовці актів окупаційної адміністрації та забезпечувати їх виконання; керувати діяльністю управління; розподіляти обов`язки між заступниками, встановлювати повноваження інших посадових осіб управління по вирішенню ними оперативних, організаційних, організаційно-штатних та іних питань, які відносяться до компетенції управління; надавати для затвердження голові окупаційної адміністрації структуру та штатний розподіл управління; надавати голові окупаційної адміністрації смету витрат на утримання управління і розпоряджалась коштами в рамках затвердженої смети; призначати та звільняла з посад керівників підвідомчих управлінь та організацій; затверджувати положення структурних підрозділів управління та підвідомчих освітніх організацій; затверджувати посадові інструкцій та регламенти структурних підрозділів управління та підвідомчих освітніх організацій; видавати накази та розпорядження, які мають нормативний характер; вносити до окупаційної адміністрації пропозиції щодо формування бюджету в частині, що стосується діяльності управління; вносити до окупаційної адміністрації проекти нормативних актів та інших документів, що стосуються комплектації управління, а також пропозиції щодо максимально ефективної реалізації державної освітньої політики; пропонувати в установленому порядку пропозиції щодо створення, реорганізації підвідомчих освітніх організацій; затверджувати устави підвідомчих освітніх організацій; здійснювати інші повноваження передбачені діючим законодавством.

Зокрема, ОСОБА_6 здійснювала загальну організаційну, матеріально-технічну, інформаційну підготовку новостворених закладів освіти до навчального процесу відповідно до стандартів освіти Російської Федерації. З цією метою ОСОБА_6 надавала вказівки підлеглим працівникам щодо вчинення дій, спрямованих на забезпечення в навчальних закладах матеріально-технічних умов, необхідних для здійснення навчального процесу, забезпечення навчальних закладів підручниками за російськими стандартами освіти, проходження педагогічними працівниками навчальних закладів курсів перекваліфікації за російськими програмами навчання на території РФ, надавала відповідні консультації та методично-рекомендаційні матеріали за стандартами освіти РФ.

У зв`язку з вищевикладеним, 10.01.2024 слідчим за погодженням з прокурором складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Слідчий вказує, що згідно з інформацією, наданою оперативним підрозділом, ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування на території держави-агресора Російської Федерації, що обґрунтовує неможливість вручити повістку про виклик особи, у зв`язку з чим, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № 9 ( НОМЕР_1 ) від ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_6 на 16.01.2024, 17.01.2024, 18.01.2024 за зазначеною в повістках адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0003666 від 28.12.2022, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 5 ст. 111-1 КК України, допиту в якості підозрюваної тощо.

Жодного разу у призначений час громадянка України ОСОБА_6 у призначене місце не з`явилась, про неможливість та причини неприбуття не повідомила.

При цьому, враховуючи наведені вище обставини, слідчим за погодженням з прокурором 10.01.2024, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) від ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

Таким чином 10.01.2024 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 набула статусу підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме : вчиненні дій, спрямованих на впровадженні стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, тобто у кримінальному правопорушенні (злочині), передбаченому ч. 3 ст. 111-1 КК України та добровільному зайнятті посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у кримінальному правопорушенні (злочині), передбаченому ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Постановою слідчого від 19.01.2024 на підставі ст. 281 КПК України підозрювану ОСОБА_6 оголошено у розшук.

Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, а також вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали подане клопотання.

Захисник в судовому засіданні при розгляді клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на недоведеність перебування його підзахисної на території держави - агресора рф та на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри.

Клопотання розглядається слідчим суддею в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України за відсутності підозрюваної.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу та дослідивши надані докази, встановив, що СВ УСБ України в Харківській області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні № 0003666 від 28.12.2022, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 111-1 КК України (а.с. 13-14).

У відповідності до положень ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно положень ст. ст. 176, 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Згідно положень ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Слідчим суддею встановлено, що 10.01.2024 у даному кримінальному провадженні слідчим в складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 111-1 КК України (а.с. 25-33).

Частиною 1 статті 42 КПК України встановлено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Статтею 278 КПК України передбачено порядок вручення письмового повідомлення про підозру - письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Частиною 1 статті 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Частиною 3 статті 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Так, Глава 11 Розділу ІІ КПК України містить статтю 135, якою передбачено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні, а також статтю 136, якою встановлено яким чином підтверджується отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Глави 11 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістку про виклик або ознайомлення з її змістом.

Отже, з огляду на наведені положення закону, стаття 278 КПК України покладає на слідчого/прокурора обов`язок вручити підозрюваному в кримінальному провадження письмове повідомлення про підозру в день його складення слідчим прокурором, однак, якщо це неможливо зробити, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень у кримінальному провадженні (ст. 111 КПК України), тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст. 135 КПК України) - в тому числі шляхом надіслання підозрюваному повідомлення про підозру поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення про підозру по телефону або телеграмою, під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

З матеріалів клопотання вбачається, що у зв`язку із неможливістю вручення ОСОБА_6 нарочно повідомлення про підозру у день його складення, внаслідок не встановлення її місцезнаходження, стороною обвинувачення вжито заходів для вручення повідомлення про підозру ОСОБА_6 , повісток про виклик ОСОБА_6 до СВ УСБ України в Харківській області на 16.01.2024, 17.01.2024, 18.01.2024 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень згідно ч. 1 ст. 278 КПК України з урахуванням ст. 111 КПК України та ст. 135 КПК України, зокрема, шляхом оголошення повного тексту на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті» Урядовий кур`єр» № 9 ( НОМЕР_1 ) від 12.01.2024 (а.с. 40-49).

30.07.2024 на підставі постанови слідчого 3 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_4 видано доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 30.07.2024 № 005-270007458 згідно якого східним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги підозрюваній ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0003666 від 28.12.2022 призначено захисника ОСОБА_5 (свідоцтво № 2137 № 13.09.2017).

Крім того, у зв`язку з тим, що органом досудового розслідування місцезнаходження ОСОБА_6 не встановлено, копію повідомлення про підозру, разом з повістками про виклик згідно ч. 2 ст. 135 КПК України було направлено Директору КП «Благоустрій міста» Куп`янської міської ради Харківської області (а.с. 39), а також шляхом вручення захиснику ОСОБА_5 (а.с. 54).

Враховуючи, що повідомлення про підозру, як процесуальний документ, складено та підписано з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства і стороною обвинувачення вжито заходів для його вручення підозрюваній ОСОБА_6 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень (частина 1 статті 42 КПК України), що підтверджується доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими слідчим суддею, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_6 набула статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, відповідно до положень ч. 1 ст. 42 КПК України.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 111-1 КК України підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, зокрема, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 15.11.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 15.11.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 15.11.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_10 від 15.11.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_9 від 15.11.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_11 від 15.11.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 17.11.2023 р. - на 2 арк., б/н, відкрита інформація, з додатками на 3 арк., б/н, відкрита інформація, посвідчення ВЦА Харківської області на ім?я ОСОБА_6 номер ХА №0096 від 05.08.2023 р. Трудовым договором «ВГА Харьковской области с работником администрации» №1/63-лс від 05.07.2022; Заява ОСОБА_12 від 17.11.2023 р. про долучення матеріалів до КП №0001439 від 19.10.2023 р. - на 1 арк,, б/н, відкрита інформація; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 08.12.2023 р.; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_13 від 08.12.2023 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 08.11.2022 р.; протоколом огляду кабінету начальника управління освіт Ізюмської міської ради за адресом АДРЕСА_2 від 08.11.2022 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 з додатками від 15.11.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 18.05.2023;

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні сторона обвинувачення посилається на те, що наявні ризики, які свідчать про можливе вчинення ОСОБА_6 дій, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Так, ризик переховування від органу досудового розслідування / суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбачених покарань (злочин за ч. 3 ст. 111-1 КК України у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 передбачає покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років; та злочин за ч. 5 ст. 111-1 КК України у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої).

При цьому, слідчий суддя при встановленні даного ризику враховує також існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_6 можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Так, органом досудового розслідування було опубліковано на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» № 9 ( НОМЕР_1 ) від 12.01.2024 повістки про виклик на 16.01.2024, 17.01.2024, 18.01.2024 для проведення відносно неї слідчих та інших процесуальних дій (а.с. 40-50). На вказані виклики до органу досудового розслідування ОСОБА_6 не з`явилась та про поважні причини неявки не повідомила.

Постановою старшого слідчого 3-го відділення СВ УСБ України в Харківській області майора юстиції ОСОБА_17 від 19.01.2024 підозрювану ОСОБА_6 оголошено у розшук (а.с. 55-56).

Вищевикладені обставини свідчать про існування реальної можливості переховування підозрюваної від суду та органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також достатньо обґрунтованим є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

З урахуванням вищевстановлених обставин кримінального правопорушення, наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття гр. ОСОБА_6 статусу підозрюваної у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення ОСОБА_6 дій, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, перебуванням підозрюваної на території, визнаної Верховною Радою України державою агресором, слідчий суддя, виходячи з положень ч. 6 ст. 193 КПК України, дійшов до висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_6 за її відсутності.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 200, 206, 211, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого 3 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0003666 від 28.12.2022, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

В порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 111-1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваної, обвинуваченої розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України, зобов`язати компетентних службових осіб органу досудового розслідування після затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження звернутися до слідчого судді, суду для розгляду питання за участю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування обраного їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Зобов`язати слідчого 3 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_4 негайно повідомити близького родича підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про тримання під вартою останньої.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваною в той же строк, але з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1