Справа № 372/1435/21
Провадження № 1-кп/369/565/24
В И Р О К

іменем України

16.07.24 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

потерпілого ОСОБА_18 ,

обвинуваченої ОСОБА_19 ,

захисників ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суд кримінальне провадження № 0000031 від 24 січня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, яка має вищу освіту, незаміжня, офіційно не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

23 січня 2021 року, близько 22:00 год., ОСОБА_19 , знаходячись разом із своїм співмешканцем ОСОБА_24 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в будинку за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , де між останніми, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт з приводу сімейно-побутових стосунків. Під час конфлікту у ОСОБА_19 раптово виник умисел направлений на умисне вбивство ОСОБА_24 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх протиправних дій, маючи злочинний намір, направлений на протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність - життя людини, ОСОБА_19 взяла в праву руку ніж, підійшла до ОСОБА_24 свідомо допускаючи та бажаючи настання його смерті, нанесла один удар ножом в область грудної клітки зліва, спричинивши потерпілому ОСОБА_24 проникаюче колото-різане, поранення груди з ушкодженням серця, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причиновому зв`язку з настанням смерті. В результаті отриманого тілесного ушкодження ОСОБА_24 помер на місці події.

Згідно з висновком експерта № 127 від 24 лютого 2021 року, при судово- медичній експертизі трупа виявлено наступні тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення груди з ушкодженням серця (колото-різана рана передньої поверхні грудної клітки зліва, від неї в напрямку спереду назад, згори вниз та з ліва на право відходить рановий канал, за ходом якого ушкоджені другий міжреберний проміжок та хрящ третього ребра зліва, навколосерцева сумка та передня стінка правого шлуночка серця. Рановий канал довжиною 4-9 см закінчується в порожнині правого шлуночка); дрібні садна передньої поверхні груди зліва; садно перенісся; синець лівого колінного суглобу.

Смерть потерпілого ОСОБА_24 , 1997 року народження настала внаслідок проникаючого колото-різаного поранення груди з ушкодженням серця та крововтратою (300 мл крові в порожнині навколосерцевої сумки, 1400 мл крові в лівій плевральній порожнині, плями Мінакова під ендокардом лівого шлуночка серця, дещо знижене кровонаповнення внутрішніх органів, блідість шкіри та слизових оболонок).

Вказаними діями, ОСОБА_19 вчинила вбивство, тобто умисно протиправно заподіяла смерть потерпілому ОСОБА_24 .

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_19 , свою винуватість в пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 115 КК України та цивільний позов не визнала, при цьому не заперечувала час, місце та знаряддя вчинення злочину. Разом з тим, заперечила спосіб вчинення кримінального правопорушення, а саме стверджувала, що це трапилось внаслідок необережності та механізм нанесення тілесного ушкодження, а саме коли потерпілий потягнув її за волосся, то вона ножом, яким нарізала салат випадково потрапила в серце. Вказувала, що нанесла потерпілому ОСОБА_25 лише один удар ножом через необережність, у зв`язку з чим не погодилась з кваліфікацією своїх дій, вважала, що вона вчинила вбивство через необережність. Так, обвинувачена стверджувала, що потерпілий був її цивільним чоловіком, проживала 4,5 роки разом. Познайомились з ним на конюшні в с. Круглик, потім він у неї працював. Згодом у нього була кримінальна справа і запобіжний захід було обрано за місцем її проживання, почали разом жити і він був на її утриманні, його рідня йому не допомагала. В подальшому він шукав будівельні роботи і останні 1,5 роки почав заробляти. Сварки були, але це не впливало на їх відносини. Зазначила, що вона скульптор, художник, педагог веде дитячу студію, розводила породи собак, відвідує церкву з 1998 року, умислу на вбивство потерпілого в неї не було, вони один одного кохали.

Того вечора він прийшов додому о 20 год., був випивший, в будинку були вона, її донька ОСОБА_26 та її малолітня дитина 1,3 роки. Вони з потерпілим фотографувались, потім вона була на кухні готувала вечерю, потерпілий вживав спиртне, підходив до неї декілька разів (разів 10), питав чи готова вечеря, потім пішов у душ, зняв верхній одяг футболку, далі почав голосно виражатись, кинув собаку, продовжував лаятись, після чого підійшов до неї ззаду, рвонув її, вона в цей час нарізала салат, ніж був у правій руці. Коли відбувся удар потерпілий розвернув її до себе, взявши двома руками за ліве плече й волосся і вона побачила в нього зверху рану він був не на багато вищий. Потім він відійшов почав хитатись, вона підтримувала його за спину та закривала його рану рукою і кричала доньці Домініці, щоб та викликала швидку, коли донька прийшла, то потерпілий ОСОБА_27 сидів на дивані, у нього були відкриті очі і він тяжко дихав. ОСОБА_26 викликала швидку, але заплакала її дитина 1,3 роки і вона вимкнула телефон. Швидка допомога приїхала через годину після виклику, поліція на той час вже була на місці. Стверджувала, що конфлікту у неї не було з потерпілим, він і раніше хапав стільчик і бив по дверях, цього вечора також розбив двері стільчиком. Швидку не викликала з свого телефону, так як він був у іншій кімнаті, коли ОСОБА_27 приходив додому, то вимагав, щоб вона ні з ким не спілкувалась. Похованням ОСОБА_27 займалась його сім`я, вони також зібрали кошти через вайбер групу більше 6000 гривень. Вказувала, що удар нанесла неумисно, сама подія, коли ОСОБА_27 тримав її за волосся тривала декілька секунд одномоментно, чому ніж поза межами домоволодіння вона не знає.

Вказала, що тіло потерпілого вона не переміщала і весь час перебувала з ним до його смерті, прикриваючи рану рукою. Також, обвинувачена неодноразово в судовому засіданні та під час судових дебатів повторювала, що нанесла удар випадково, що нікуди не тікала, кричала, щоб викликали швидку та поліцію.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_18 пояснив суду, що обвинувачена зарізала його рідного брата з яким співмешкала, вони проживали 3-4 роки, також в будинку проживала молодша дочка обвинуваченої та її мати. Вказував, що обвинувачена та потерпілий часто сварились, бились, побутові конфлікти, вони зловживали алкогольними напоями. Про смерть брата дізнався 24 січня 2021 року, обставини відомі зі слів Домініки, вважає, що в обвинуваченої був умисел на вбивство через побутові сварки. Брат працював на будівництві різноробочим, останній раз спілкувались з братом 22 січня 2021 року ввечері, бачились за два місяці до смерті. Обвинувачена один раз в тиждень викладала дітям в майстерні, брат говорив, що під час домашнього арешту він працював, слідство було півроку, проживав у будинку обвинуваченої. Брат з обвинуваченою сварились десь два рази на тиждень.

Крім того, потерпілий ОСОБА_18 подав до суду цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, з них: матеріальна шкода 4296 (чотири тисячі двісті дев`яносто шість) грн 00 к. та моральна шкода 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. При цьому, матеріальна шкода складає 4 296 грн, понесені витрати на оплату послуг Київського обласного бюро судово-медичної експертизи, що підтверджується квитанцією № N1ВFА4054М від 25.01.2021 року. Моральна шкода, завдана йому протиправними діями ОСОБА_19 полягає у морально-психологічних переживаннях, душевних психологічних переживаннях, душевних стражданнях, порушенні життєвого укладу та нормальних життєвих зв`язків, яких він зазнав у зв`язку із смертю ОСОБА_24 . Його рідний брат ОСОБА_24 був молодший за нього на 7 років, він завжди ним опікувався, у них були близькі відносини. У с. Круглик Обухівського району брат приїхав фактично через нього, оскільки він там і працював (займався ремонтами), а брат спочатку йому допомагав, а потім там і залишився. В подальшому він познайомився із ОСОБА_19 та почав з нею співмешкати. Звістка про його вбивство була для нього великим стресом. Про те, що його брату спричинила 23.01.2021 року близько 22 год. смертельне ножове поранення ОСОБА_19 він дізнався по телефону лише увечері 24.01.2021 року від зятя останньої, тобто фактично майже через добу після смерті брата. Його життєвий уклад після страшної звістки про смерть брата був повністю порушений. Залишивши всі свої справи, він займався організацією перевезення тіла брата до Хмельницької області та похороном. В подальшому він змушений був відвідувати правоохоронні органи. Все це призводило до моральних страждань та переживань. Також він не знав як повідомити страшну звістку матері, він дуже хвилювався за її стан здоров`я, оскільки не був на той час поряд з нею. Він переніс інтенсивний емоційний стрес, і до цього часу перебуває в стані психоемоційної напруги з витрачанням значних фізичних та психологічних ресурсів власного організму, залученням душевних зусиль. Спрямованих на відновлення душевного стану. Втрата брата, якому було лише 23 роки і у якого все життя було попереду, стала значною стресовою подією для нього і до цих пір відбивається на усій родині. Після перенесеного життєвого стресу, суттєво погіршився психоемоційний стан матері, вона втратила сон, душевний спокій постійно знаходиться у пригніченому стані. Все це створює для нього переживання. Зробити конкретний розрахунок розміру завданої моральної шкоди дуже важко, оскільки повернути брата вже неможливо. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Моральних страждань та переживань йому додає і той факт, що обвинувачена ОСОБА_19 навіть не попросила пробачення ні у нього, ні у матері за вбивство брата, не намагалась пояснити за яких обставин вона нанесла поранення брату. Крім того, ОСОБА_19 під час вчинення злочину перебувала у стані алкогольного сп`яніння, що підтвердили її доньки під час допитів як свідків в ході досудового розслідування кримінального провадження.

У відзиві на цивільний позов сторона захисту, вважає позовні вимоги, заявлені потерпілим ОСОБА_18 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так, з вищевказаної квитанції вбачається, що призначення платежу у сумі 4 296 грн 00 коп. становлять наступні коди: 005, 091, 088. В той же час, потерпілим не надано роз`яснень щодо розшифровки вказаних кодів, їх значення, а тому з поданої квитанції неможливо встановити які конкретно послуги оплачувалися ОСОБА_18 за вказаною квитанцією і з якою метою. Сторона захисту за формою вини вчинене обвинуваченою кримінальне правопорушення вважає є необережним. Вбивство, вчинене через необережність, об`єктивно є менш суспільно небезпечним діянням у цілому порівняно з аналогічними діями, вчиненими умисно. З огляду на відсутність умислу на вбивство ОСОБА_24 , у ОСОБА_19 був відсутній будь-який мотив та мета вчинення злочину. Крім того, слід врахувати що смерть ОСОБА_24 фактично була швидкою та безболісною, без будь-яких страждань та агонії, він фактично помер на руках у обвинуваченої, До того ж на ступінь вини обвинуваченої впливає те, що обвинувачена ОСОБА_19 дуже кохала померлого, після випадкового нанесення йому тілесного ушкодження не залишила його, намагалася врятувати, надати медичну допомогу, викликати швидку. Смерть ОСОБА_24 стала для неї ударом, трагедією, яку неможливо забути. Її справжнім покаранням стала смерть рідної та близької для неї людини. До того ж у своїй позовній заяві потерпілий не навів жодних доказів наявності у нього морально-психологічних переживань, душевних страждань, порушення життєвого укладу та нормальних життєвих зв`язків, яких він начебто зазнав у зв`язку зі смертю ОСОБА_24 . ОСОБА_18 свідомо приховав від суду те, що він взагалі не цікавився життям свого брата, не надавав йому жодної допомоги у скрутні часи, проявляв байдужість та навіть жорстокість до свого брата починаючи з самого дитинства. До потерпілого ОСОБА_18 зверталися старша донька обвинуваченої та її цивільний чоловік з пропозицією надати йому певну грошову допомогу, оскільки мобільний телефон обвинуваченої був вилучений та арештований працівниками поліції, однак він відмовився. Крім того, доньки обвинуваченої після вищевказаної трагедії організували через групу «Viber» збір коштів серед сусідів у с. Круглик на організацію похорон та надання іншої допомоги, що підтверджується скріншотами у месенжері «Vibег»

У зв`язку з чим задоволенні позовних вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди сторона захисту вважала слід відмовити.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_28 , яка є дочкою обвинуваченої повідомила, що з приводу конфлікту їй нічого не відомо, у той день вдома були її син, матір та співмешканець матері ОСОБА_27 . Зі слів матері мати готувала ОСОБА_29 , ОСОБА_27 був в стані алкогольного сп`яніння, він кричав, гримав дверима, йому все заважало, він був голодний, мати йому сказала сісти та заспокоїтися. Вона в той час свідок ОСОБА_28 займалася з дитиною, це було десь 18-19 година вечору, внизу були постійні крики, вона не звертала увагу на це, потім вона почула крики про прохання викликати швидку. Після чого вона зателефонувала сестрі ОСОБА_30 на що остання сказала викликати швидку допомогу та поліцію. Вона побачила матір в сльозах, а ОСОБА_27 на ній, у нього текла кров з грудини, з рани, матір тримала його в руках та в паніці просила викликати швидку допомогу. Коли приїхала швидка допомога ОСОБА_27 був уже мертвий, подія сталась десь о 21 год., а швидка допомога приїхала о 00:00 год. 12 год.ночі. Після події матір розповіла, що коли матір готувала їжу, ОСОБА_27 щось не зрозумів, зачепив її та вона його.

Тілесні ушкодження були нанесені ножом, який свідок ОСОБА_28 купила напередодні до цього, після того, що сталося вона злякалася та викинула ніж, який лежав на кухні, на підлозі, на якому скоріше за все були сліди крові, за будинок, мати цього не бачила. З приводу відносин її матері та вбитого може сказати наступне: вони з ОСОБА_27 кохали один одного, ОСОБА_27 писав їй вірші, читав їх, стоячи на колінах. Життя було різне, вони сварилися, мирилися як і всі інші люди. Сім`ю забезпечував ОСОБА_27 . Сварки виникали через те, що ОСОБА_27 досить часто вживав алкогольні напої.

Свідок ОСОБА_31 в судовому засіданні повідомила, що того дня їй зателефонувала молодша сестра ОСОБА_32 , плакала, нічого не розповівши, просила щоб вона якомога швидше приїхала до них. Тоді вона ОСОБА_31 викликала таксі та приїхала з чоловіком до них. Зайшовши в будинок вони побачили, що ОСОБА_27 лежить на дивані, без футболки, вона побачила на ньому рану, однак великої кількості крові там не було, на кухні було багато їжі, недоготовлених салатів, в коридорі був безлад та залишки дверей на підлозі, мати в цей час сиділа на колінах, на підлозі, та плакала, сестра ОСОБА_26 також плакала, вона намагалася вивести матір з кухні. Вони з чоловіком вивели матір на подвір`я та ОСОБА_33 Прудка зателефонувала до швидкої допомоги, повідомила, що у ОСОБА_27 є рана, потім їй почали телефонувати з поліції різні номери, поліція приїхала перша, а потім приїхала швидка допомога. Швидка допомога констатувала смерть ОСОБА_27 , у цей час мати була на вулиці, потім вийшла з поліцейськими, вони розмовляли та ходили шукали документи і телефон. Наступного дня рано-вранці вона забрала сестру з її дитиною до себе додому. Зі слів її сестри, в той день ОСОБА_27 прийшов з роботи в стані алкогольного сп`яніння. З приводу відносин її матері та вбитого може сказати, що вони жили з ОСОБА_27 близько 4 років разом, він постійно писав їй вірші. ОСОБА_27 забезпечував сім`ю, але на початку відносин він не працював. Її мати скульптор-художник та працює вдома, до неї постійно приходять діти. Алкогольні напої її матір не вживає, однак ОСОБА_27 останні декілька місяців досить часто вживав алкогольні напої.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_34 в судовому засіданні пояснила, що з обвинуваченою ОСОБА_19 та вбитим ОСОБА_24 особисто не знайома, знає їх лише наглядно, як сусідів, характеризує обвинувачену з позивного боку, як відповідальну особу, яка ніколи не підведе. Скарг на неї не надходило. З приводу роботи обвинуваченої, вказувала, що у неї є своя студія, де вона навчає дітей. Про події які сталася, дізналася від працівників поліції.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_35 в судовому засіданні повідомила, що знає обвинувачену більше 3 років, з якою вона познайомилася у клубі псів. Вбитого також знає, оскільки він працював у неї різноробочим, мала гарні стосунки з ним. Характеризує обвинувачену як добру людину, турботливу маму та бабусю, яка дуже любить своїх онуків, дітей та доглядає за матір`ю похилого віку. У вільний час обвинувачена ходить до церкви та займається написанням картин. Вказувала, що з вбитим відносини були гарні, сварок вона ніколи не бачила та не чула. З приводу того, чи вживає обвинувачена алкогольні напої свідок вказала, що не бачила. Вбитий постійно працював, гарно заробляв та забезпечував сім`ю. На питання чи могла обвинувачена вчинити даний злочин, свідок вказала що не може досі у це повірити. Про події які сталися дізналася в чаті програми «Вайбер», де збирали кошти на поховання.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_36 повідомив суд, що надав висновок № 127 у цьому кримінальному провадженні та зазначив, що для виникнення колото-різаного поранення у потерпілого ніж має сильно фіксуватись в руці нападника, зазвичай при неочікуваній ситуації люди опускають предмети, а не навпаки. Яка сила була докладена при нанесенні удару він відповісти не може. Для відповіді на запитання, які були поставлені слідчим він використовував знання в сфері судово-медичної експертизи фізіологія та особистий багаторічний досвід. Для проведення такої експертизи немає методики, додаткова література не використовувалась.

Прокурор в судових дебатах просив визнати обвинувачену ОСОБА_19 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років. Судові витрати покласти на обвинувачену ОСОБА_19 та вирішити питання про долю речових доказів у відповідності до ст. 100 КПК України.

Захисники ОСОБА_20 та ОСОБА_22 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_19 вважали винуватість їх підзахисної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України недоведеною, у зв`язку з чим просили перекваліфікувати її дії на ст. 119 КК України, а саме вбивство через необережність. При цьому, вважали, що в її діях відсутня обов`язкова ознака суб`єктивної сторони вказаного злочину, а саме вина ОСОБА_19 у формі прямого або непрямого умислу.

Так, під час слідчого експерименту та свого допиту у судовому засіданні обвинувачена пояснила, що 23.01.2021 року близько 22 год. вечора вона знаходилася на кухні обличчям до робочої поверхні та нарізала овочі на салат для вечері, тримаючи при цьому ніж в правій руці. У цей час потерпілий, який поводив себе доволі агресивно, раптово кинувся до ОСОБА_19 , спонтанно схопив її зі спини своєю рукою за ліве плече та волосся, зафіксоване заколкою, та різко потягнув на себе, розвертаючи її до себе силою. Оскільки в цей момент ОСОБА_19 все ще тримала в руці ніж, при розвороті останньої його лезо за інерцією врізалося в грудну клітину потерпілого. З огляду на повну неочікуваність і раптовість вказаних дій ОСОБА_37 , ОСОБА_19 не змогла швидко зреагувати та звільнитися від його руки, протидіяти смикненню та утриматися на місці, покласти ніж чи уникнути ненавмисного нанесення потерпілому удару будь-яким іншим чином. Ривок рукою та розворот відбулися так швидко, що ОСОБА_19 навіть не усвідомила що відбувається, і прийшла до тями лише тоді, коли побачила, як ОСОБА_24 пошатнувся і побілів. Одразу після цього, обвинувачена затиснула рану померлого, намагаючись припинити кровотечу, покликала на допомогу свою доньку та попросила негайно викликати швидку допомогу. До приїзду карети швидкої допомоги та поліції. ОСОБА_19 весь час намагалася перебувати біля потерпілого, стараючись його врятувати та полегшити його стан.

Поряд з цим сторона захисту вказала, що висновок експерта рта№72/Д/127тр, не є належним доказом, а лише суб`єктивною думкою експерта, оскільки при проведенні експертизи, як зазначив сам експерт і що підтверджує дослідницька частина його висновку, у процесі проведення судово-медичної експертизи експерт не використовував жодних методик, науково-технічної, довідкової літератури чи інших джерел інформації. На думку захисників, з висновку експерта чітко не вбачається чому спричинення тілесних ушкоджень, виявлених на тілі ОСОБА_38 , можливо лише міцно тримаючи ножа, і чому особа, яка тримає будь-який предмет в руках та яку неочікувано смикнули, має виронити цей предмет з рук, а не продовжити його стискати чи навіть навпаки почати його тримати ще міцніше.

Стверджували, що обвинувачена кохала потерпілого, не намагалася втекти, її стан та розпач, поведінка до і після удару, ненавмисне нанесення удару по інерції внаслідок ривку, нанесення виключно одного удару, тривалі сімейні стосунки між ними, свідчать про неочікуваність для неї наслідків свого діяння, що виключає наявність в неї прямого чи опосередкованого умислу на скоєння убивства потерпілого.

Поряд з цим, у випадку, якщо суд дійде висновку про винуватість обвинуваченої за ч. 1 ст.115 КК України, сторона захисту просила застосувати положення ст. 69 КК України і призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з подальшим звільненням від кримінальної відповідальності з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України. При цьому, просила врахувати, що мало місце насильницьке поводження загиблого відносно обвинуваченої; намагання обвинуваченої надати першу медичну допомогу потерпілому зупинити кровотечу, затиснувши рану рукою, викликати швидку медичну допомогу та врятувати ОСОБА_39 ; відсутність втечі обвинуваченої після вчинення кримінального правопорушення; поведінка обвинуваченої після вчиненого, яка сповнена жалем та щирим розкаянням; активне сприяння розкриттю злочину. Також, відсутність у обвинуваченої судимостей, наявність у ОСОБА_19 постійного місця проживання, за яким вона характеризується виключно позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, обвинувачена є особою поважного віку, матір`ю та бабусею, допомагає фізично та матеріально своїй доньці, яка з дитиною проживає з нею, бере участь у вихованні онуки, наявність у ОСОБА_19 матері, яка є особою похилого віку, непрацездатною і такою, що постійно потребує допомоги та підтримки обвинуваченої.

Суд зауважує, що в ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_18 зник безвісти (а.п. 65 т.3) та в подальшому було встановлено, що останній помер. При цьому, 25 січня 2023 року матір потерпілого ОСОБА_18 ОСОБА_40 подала до суду заяву в якій просила визнати її потерпілою у цьому кримінальному провадженні, цивільний позов вона підтримала, просила його задовольнити і проводити судове засідання за її відсутності, так як вона не має можливості з`являтись до суду, враховуючи його територіальну віддаленість від її місця проживання (а.п. 107-109 т.3).

Суд звертає увагу, що в ході судового розгляду сторона обвинувачення відмовилася від виклику та допиту заявлених свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_41 , так як вони проходили військову службу та відповідно перебували в лавах ЗСУ (рапорт від 05.12.2022 року а.п. 77 т. 3).

Незважаючи на процесуальну позицію обвинуваченої ОСОБА_19 , щодо невизнання вини у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, її вина, окрім показань вищевказаних осіб, підтверджується наступними дослідженими судом процесуальними джерелами доказів, а саме:

- витягом з ЄРДР від 24 січня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000031 з правовою кваліфікацією правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України (а.п. 173 т. 1);

- рапортом оперативного чергового Чабанівського ВП Києво-Святошинського ВП від 23 січня 2021 року № 389, з якого вбачається, що о 23:28:00 СТ «ЛЕВАДА-К» вул.1-Садова лінія буд.19. потерпілий ОСОБА_24 , 23 роки, викликає донька цивільної дружини, ОСОБА_31 при передзвоні повідомила що матір ОСОБА_19 вдарила потерпілого ножем в грудну клітину чи він ще живий донька повідомити не може (а.п. 174 т.1).

- протоколом огляду місця події від 24 січня 2021 року з додатками, відповідно до якого об`єктом огляду є ділянка місцевості, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , вказана земельна ділянка по периметру огороджена металевим парканом коричневого кольору, на відстані близько 10 м від хвіртки розташований двоповерховий будинок, вхід до якого здійснюється через металеві двері, по ліву сторону в кімнаті №2 розташована кухонна поверхня виконана з дерева на якій знаходяться побутові речі різного кольору , з вищевказаної поверхні виявлено і в подальшому вилучено предмет схожий на ніж з дерев`яною рукояткою коричневого кольору . По праву сторону в кімнаті №2 розташований труп громадянина ОСОБА_24 , труп сидить на підлозі біля дивану, опершись на нього спиною, голова запрокинута, потилицею торкається дивану права рука вздовж тулубу, ліва передпліччям на п`яту зігнуті в коліні лівої ноги, права нога напівзігнута в суглобі повернута назовні, зовнішньо поверхнею ступа стоїть на підлозі. Труп одягнутий в спортивні чорні штани, спідні штани, сині труси з надписом, сірі шкарпетки, чорні шльопанці (а.п. 181-185, 186-200 т. 1);

- довідкою зі станції швидкої медичної допомоги від 23 січня 2021 року, згідно з якою смерть ОСОБА_38 наступила о 23:50 год. (а.п. 201 т.1);

- контрольною карткою за результатами залучення у якості спеціаліста (криміналіста) для проведення слідчої (розшукової) від 24 січня 2021 року (а.п. 202 -205 т. 1);

- протоколом затримання ОСОБА_19 від 24 січня 2021 року, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України в присутності захисника ОСОБА_42 , під час якого виявлено та вилучено: штани сірого кольору з надписом «Art» поміщено до спецпакету №4522661, ботинки чорного кольору з емблемою «Fashion» поміщено до спецпакету №4522660, кофта чорного кольору з надписом білого кольору «MOSCINO» поміщено до спецпакету №4522662, футболка білого кольору з біркою «VJC VERSACE» поміщено до спецпакету №SUD 300 1637 (а.п. 222-225 т. 1);

- протоколом отримання зразків для експертизи від 24 січня 2021 року відібрано у ОСОБА_19 зразки нігтьових пластин з піднігтьових пластин з піднігтьовим вмістом з лівої та правої руки, зразки букального епітелію, змиви з лівої та правої руки та обличчя (а.п. 240, 241,242 т. 1);

- протоколом огляду місця події від 24 січня 2021 року, з ілюстративною таблицею (а.п.246-248, 249-250, т. 1 а.п. 2);

- дактилоскопічною карткою ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (а.п. 32 т.2);

- висновком експерта №КСЕ-19/111-21/6287-Д від 11 лютого 2021 року за результатами проведення комплексної судово-дактилоскопічної-молекулярно-генетичної експертизи, згідно з яким на поверхні предмету що схожий на ніж, вилучений 24.01.2021 під час огляду на території Боярської ЛДС (лісу), що знаходиться на території с. Круглик Києво-Святошинського району. Київської області, навпроти земельної ділянки №19 що розташована в садовому товаристві «Левада-К», на відстані 5 метрів від асфальтованого покриття по вул. Перша садова було виявлено один слід папілярного узору з розмірами по осях 7x10 мм. Виявлений слід папілярного узору з розмірами по осях 7x10 мм непридатний для ідентифікації за ним особи. Відповіді на інші питання буде наведено в висновку у експерта відділу молекулярно-о-генетичних досліджень лабораторії біологічних досліджень Київського НДЕКЦ МВС, з ілюстративною таблицею та довідкою про витрати (а.п. 56-60, 61-64, 55 т. 2);

- висновком експерта № КСЕ-19/111-21/6287-БД від 05 квітня 2021 року за результатами проведення комплексної судово-дактилоскопічної-молекулярно-генетичної експертизи, згідно з яким встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_19 , встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка крові трупа ОСОБА_24 . На наданому на дослідження предметі ззовні схожому на ніж, а саме клинку (об`єкт № 3), крові не виявлено. На наданому на дослідження предметі, схожому на ніж, а саме руків`ї (об`єкт № 4), виявлено поодинокі клітини з ядрами, крові не виявлено. Генетичні ознаки (ДНК-профіль) поодиноких клітин з ядрами виявлених на руків`ї предмета ззовні схожого на ніж (об`єкт № 4), встановити не вбачається за можливе, у зв`язку із надзвичайно низьким вмістом ДНК у даному об`єкті, якого недостатньо для проведення ідентифікаційного аналізу, з ілюстративною таблицею та довідкою про витрати (а.п. 67-73 , 74, 75-83, 66);

- висновком експерта № 127 від 24 лютого 2021 року за результатами проведення судово-медичної експертизи за фактом смерті гр. ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , При судово-медичній експертизі трупа виявлено наступні тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення груди з ушкодженням серця (колото-різана рана передньої поверхні грудної клітки зліва, від неї в напрямку спереду назад, згори вниз та зліва направо відходить рановий канал, за ходом якого ушкоджені другий міжреберний проміжок та хрящ третього ребра зліва. Навколосерцева сумка та передня стінка правого шлуночка серця. Рановий канал довжиною 4-9 см закінчується в порожнині правого шлуночка). Дрібні садна передньої поверхні груди зліва; садно перенісся; синець лівого колінного суглобу. Смерть гр. ОСОБА_24 , 1997 р.н. наступила внаслідок проникаючого колото-різаного поранення груди з ушкодженням серця та крововтратою (300 мл крові в порожнині навколосерцевої сумки, 1400 мл крові в лівій плевральній порожнині, плями ОСОБА_43 під ендокардом лівого шлуночка серця, дещо знижене кровонаповнення внутрішніх органів, блідість шкіри та слизових оболонок). Проникаюче колото-різане поранення груди з ушкодженням серця відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Виявлена в крові кількість етилового спирту 1,16%о за життя могла відповідати ЛЕГКОМУ ступеню алкогольного сп`яніння (а.п. 86-88, т. 2);

- лікарським свідоцтвом про смерть № 127 від 25 січня 2021 року, згідно з яким смерть ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступила 23 січня 2021 року, в довідці №127 про смерть від 25 січня 2021 року, ОСОБА_24 помер у віці 23 роки, причина смерті проникаюче колото-різане поранення груди з ушкодженням серця (а.п. 89 т. 2);

- заявою про залучення як потерпілого ОСОБА_18 від 03 березня 2021 року (а.п. 93 т. 2);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22 березня 2021 року за участю підозрюваної ОСОБА_19 за участю захисника ОСОБА_44 , за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого ОСОБА_19 показала, що о 21:45 год. 23 січня 2021 року ОСОБА_45 , прийшовши до місця проживання сидів відпочивав на ганку домоволодіння та вживав спиртні напої: спочатку пиво, а потім горілку, вона в цей час була в будинку готувала ОСОБА_46 та холодець. В цей час в будинку також була її донька ОСОБА_26 та онук. ОСОБА_27 просив у неї кошти, але вона відмовила і він почав скандалити, був агресивний, вона його заспокоювала. Коли ОСОБА_27 зайшов схопив стілець та розбив ним вхідні двері до кухні та почав висловлюватися нецензурною лайкою, вона зробила йому зауваження, він був незадоволений, що вечеря ще не готова і пішов, щоб прийняти душ, в подальшому він повернувся в штанах, знявши кофту. Потім ОСОБА_19 показала на статисту, як ОСОБА_27 схопив її за волосся та за руку, потім тримаючи в руках предмет показала, як нанесла удар. Потім розповіла, як ОСОБА_27 стало недобре, показала, як обома руками допомагала сісти в крісло і однією рукою затискала рану та кричала дочці Домініці, щоб остання викликала швидку. Вказувала, що удар нанесла неумисно, сама подія, коли ОСОБА_27 тримав її за волосся тривала декілька секунд одномоментно, чому ніж поза межами домоволодіння вона не знає. Вказала, що акти агресії стосовно неї тривали протягом декількох років. Крім того, ОСОБА_19 вказала, що в неї залишився після агресії синець на руці, раніше із скаргами до поліції зверталась, наміру вбивати його у неї не було , вона до нього добре ставилась, з DVD-R диском з відеозаписом (а.п. 112-116, 118 т. 2);

- висновком експерта № 72/Д/127 тр від 07 квітня 2021 року за результатами проведення судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_24 , згідно з яким в протоколі допиту підозрюваного механізм нанесення колото-різаного поранення ОСОБА_24 , ОСОБА_19 не показала. Під час проведення слідчого експерименту 22 березня 2021 року місце та напрямок нанесення удару ножем, показаний ОСОБА_19 на статисті, співпадає з розташуванням рани та напрямком ранового каналу в тілі ОСОБА_24 . Проте виявлене у ОСОБА_24 колото-різане поранення не могло виникнути внаслідок дій, відображених під час проведення слідчого експерименту за участі підозрюваної ОСОБА_19 , оскільки його виникнення можливе лише за умови міцної фіксації ножа в руці нападника, а на слідчому експерименті ОСОБА_19 була обернена спиною до ОСОБА_24 та не очікувала, що він схопить її та різко розверне до себе, і мала б випустити ніж з руки. Дрібні садна навколо колото-різаної рани, враховуючи їх форму та розміри, могли утворитись від дії нігтів ОСОБА_19 , коли остання затуляла рукою рану на грудній клітці ОСОБА_24 , як зазначено в протоколі допиту підозрюваного та проведення слідчого експерименту (а.п.119-120 т. 2);

- висновком судово-психіатричного експерта № 120 від 17 березня 2021 року, згідно з яким ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час скоєння інкримінованих їй дій на психічне захворювання не страждала, в тому числі не перебувала в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, під час скоєння інкримінованих їй дій могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання не виявлено, в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_19 не потребує, під час скоєння інкримінованих їй дій в стані фізіологічного афекту та будь-якого іншого емоційного стану, який міг би здійснити суттєвий вплив на її свідомість та діяльність, не перебувала (а.п.121-123 т. 2);

- повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри від 13 квітня 2021 року, згідно з якою повідомлено ОСОБА_19 про те, що вона підозрюється у вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, де вона вказала, що з підозрою не погоджується, оскільки ніякого конфлікту не було, умислу на заподіяння смерті не було, до потерпілого з ножом вона не підходила, все це неправда вона його кохала, на слідчому експерименту вона показала, що він схопив її ззаду і фактично напоровся на ніж, коли вона готувала вечерю (а.п. 124-127 т.2)

- висновком судово-психіатричного експерта № 220 від 06 квітня 2021 року, згідно з яким з яким процес пояснень, наданих ОСОБА_47 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , під час допиту в якості свідка 26.03.2021 року застосуванням відеозапису має наступні індивідуально-психологічні особливості: увага загалом активна протягом всієї процедури допиту. Наявна цілеспрямованість до співпраці з учасниками слідчої дії. Емоційний фон не пригнічений, але подекуди відмічається емоційна лабільність. Свідчення надає як в монологічній так і діалогічній формах. Комунікативна діяльність ОСОБА_48 характеризується недостатньою психологічною конгруентністю, тобто такою, що свідчить про наявність у неї під час надання показів в якості свідка внутрішньо суперечливих моделей (схем мислення) стосовно пояснень неї особливостей обставин подій, про які вона повідомляє. Вказана особливість є психологічною підставою визначити її поведінку, яка направлена на захист підозрюваної. Ознак психологічного впливу ( чи тиску) з боку вербального (мовного) та невербального (інтонаційного, жестово-знакового) з боку учасників слідчої дії на ОСОБА_49 під час комунікативного процесу не визначено. Усі запитання, які були поставлені учасниками слідчої дії ОСОБА_50 , мали переважно уточнюючий характер. Інтонації поставлених запитань були рівні, вони не містять емоційного залучення. Побудова допиту давала можливість ОСОБА_50 відповідати у вільному темпі і довільній формі (а.п. 141-142 т. 2).

Надані стороною обвинувачення вищезазначені докази безпосередньо досліджені судом є належними, допустимими, достовірними та достатніми з огляду на положення чинного Кримінального процесуального кодексу України.

Вирішуючи питання доведеності винуватості обвинуваченої ОСОБА_19 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед інших обставин, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Положення ст. 92 КПК України покладають обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна правова конструкція закріплена й у ч. 4 ст. 17 КПК України. Зі змісту ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України вбачається, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (п. 45) випливає, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Верховний Суд, ухвалюючи свої постанови, неодноразово роз`яснював, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання) «поза розумним сумнівом».

Дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12 червня 2018 р. у справі № 712/13361/15).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к).

За нормативним визначенням умисне вбивство (ст. 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причиновим зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винуватий усвідомлює, що може заподіяти смерть особи, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Зокрема, вбивство через необережність, на відміну від умисного вбивства, має місце лише при необережній формі вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння.

Поряд з цим, відповідно до ст. 119 КК України вбивство, вчинене через необережність, за своїми наслідками нічим не відрізняється від убивства, вчиненого умисно. Проте злочин, що розглядається завдяки необережній формі вини, свідчить про меншу суспільну небезпечність винного і всього діяння в цілому порівняно з аналогічними діями, вчиненими умисно. Так, із суб`єктивної сторони вбивство через необережність може бути вчинено внаслідок як злочинної самовпевненості, так і злочинної недбалості. Вид необережної вини на кваліфікацію злочину, що розглядається, не впливає. Проте його встановлення є необхідним для оцінки ступеня суспільної небезпечності вчиненого, а також для правильного відмежовування даного злочину від умисного вбивства і випадкового спричинення смерті. При вбивстві внаслідок злочинної самовпевненості винний передбачає можливість настання смерті іншої особи від вчинюваної ним дії (бездіяльності), але легковажно розраховує на її відвернення. При цьому повинен мати місце розрахунок на цілком реальні, певні обставини, які, на думку винного, мають здатність відвернути настання смерті. Однак такий розрахунок виявляється легковажним. Обставинами, які, на думку винного, відвернуть настання смерті, можуть виступати його власні, особисті якості, дії інших осіб тощо. При вчиненні злочину, що розглядається, характерним є те, що винний впевнений у ненастанні злочинного наслідку.

Вбивство через необережність внаслідок злочинної самовпевненості необхідно відмежовувати від вбивства з непрямим умислом, коли винний, передбачаючи можливість настання смерті, свідомо її допускає. При цьому винний усвідомлює можливість настання смерті потерпілого в даному випадку від його поведінки, не бажаючи разом із тим злочинного наслідку або байдуже ставлячись до його настання. Про наявність непрямого умислу свідчить, зокрема, розрахунок винного на випадковість, «навмання», а не на конкретні обставини. При вбивстві внаслідок злочинної недбалості винний не передбачає можливості настання смерті іншої особи від вчиненого ним діяння (дії або бездіяльності), хоча повинен був і міг її передбачити, діючи з більшою обачністю.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності, взаємозв`язку, вважає, що у провадженні існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності винуватості обвинуваченої ОСОБА_19 в інкримінованому їй діянні.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченою ОСОБА_19 своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, її винуватість повністю доведена зібраними та дослідженими у справі письмовими доказами, показаннями свідків, експерта, даними, що містяться в висновках експерта тощо, які суд вважає правдивими і достовірними, вони не суперечать один одному, підтверджують та доповнюють один одного і відповідають фактичним обставинам справи.

Із урахуванням цього, а також того, що усі зазначені докази зібрані із дотриманням вимог КПК України, суд бере їх до уваги та покладає в основу вироку.

Суд зазначає, що в ході судового розгляду не було встановлено, що вбивство потерпілого ОСОБА_24 вчинено внаслідок злочинної самовпевненості (якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення) або ж злочинної недбалості (якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити), тобто через необережність.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_19 під час вчинення кримінального правопорушення мала непрямий умисел на спричинення смерті потерпілому на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. При цьому, вона усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачала їх суспільно небезпечні наслідки, керувала ними, і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Твердження обвинуваченої ОСОБА_19 про те, що вона нанесла один удар в область грудної клітини зліва випадково є такими, що не заслуговують на увагу та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Враховуючи обставини справи, спосіб, характер та локалізацію тілесного ушкодження, знаряддя злочину ніж, кількість ножових поранень потерпілому у життєво-важливий орган (1), яке має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та знаходиться у прямому причиновому зв`язку з настанням смерті потерпілого ОСОБА_24 , поведінка та дії обвинуваченої ОСОБА_19 після умисного протиправного заподіяння смерті потерпілого, зокрема те, що обвинувачена закривала рану рукою, одразу після події карету швидкої медичної допомоги сама не викликала, а попросила це зробити свою доньку ОСОБА_26 , яка в свою чергу зволікала з її викликом, свідчать про те, що ОСОБА_19 усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачала їх суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Винуватість обвинуваченої ОСОБА_19 у вчиненні саме умисного вбивства частково узгоджується із показаннями самої обвинуваченої, отриманими в межах судового розгляду, з яких вбачається, що вона дійсно нанесла 1 (один) удар 1 (одне) проникаюче колото-різане поранення груди з ушкодженням серця (колото-різана рана передньої поверхні грудної клітки зліва), яке є тяжким тілесним ушкодженням; ніхто інший, крім неї не застосовував насильство до потерпілого, у конфлікті брали участь лише вони удвох (обвинувачена і потерпілий), тому суд оцінює такі показання обвинуваченої як такі, що узгоджуються із висновком судово-медичної експертизи № 127 від 24.02.2021 року, показаннями експерта допитаного в суді та іншими доказами, що у сукупності підтверджує наявність прямого причинового зв`язку між діями обвинуваченої та наслідками у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_24 .

Суд бере до уваги, висновок експерта №72/Д/127 тр від 07 квітня 2021 року за результатами проведення судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_24 , згідно з яким в протоколі допиту підозрюваного механізм нанесення колото-різаного поранення ОСОБА_24 , ОСОБА_19 не показала. Під час проведення слідчого експерименту 22 березня 2021 року місце та напрямок нанесення удару ножем, показаний ОСОБА_19 на статисті, співпадає з розташуванням рани та напрямком ранового каналу в тілі ОСОБА_24 . Проте виявлене у ОСОБА_24 колото-різане поранення не могло виникнути внаслідок дій, відображених під час проведення слідчого експерименту за участі підозрюваної ОСОБА_19 , оскільки його виникнення можливе лише за умови міцної фіксації ножа в руці нападника, а на слідчому експерименті ОСОБА_19 була обернена спиною до ОСОБА_24 та не очікувала, що він схопить її та різко розверне до себе, і мала б випустити ніж з руки. Дрібні садна навколо колото-різаної рани, враховуючи їх форму та розміри, могли утворитись від дії нігтів ОСОБА_19 , коли остання затуляла рукою рану на грудній клітці ОСОБА_24 , як зазначено в протоколі допиту підозрюваного та проведення слідчого експерименту (а.п.119-120 т. 2).

Вказаний вище висновок, достовірність якого в судовому засіданні підтвердив допитаний експерт ОСОБА_36 , при цьому зазначивши, що у цій справі використовуючи знання в сфері судово-медичної експертизи фізіологія та особистий багаторічний досвід він дійшов висновку, що за обставин, які мали місце, для виникнення колото-різаного поранення у потерпілого ОСОБА_24 ніж мав сильно фіксуватись в руці нападника ОСОБА_19 , зазвичай при неочікуваній ситуації люди опускають предмети, а не навпаки.

Висновок експерта № 72/Д/127 тр від 07 квітня 2021 року суд вважає належним та допустимим доказом, відповідно бере до уваги та покладає в основу вироку.

Суд заважує, що в ході судового розгляду сторона захисту не надала докази, які б прямо чи опосередковано спростовували висновок експерта № 72/Д/127 тр від 07 квітня 2021 року та будь-яких клопотань про призначення експертизи (додаткової чи повторної), не заявляла.

Підстав вважати висновок експерта № 72/Д/127 тр від 07 квітня 2021 року неналежним та недопустимим доказом, з огляду на положення глави 4 КПК України, як про це стверджувала сторона захисту, у суду немає.

При цьому, суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_51 , допитаних у судовому засіданні, оскільки вони з обвинуваченою ОСОБА_19 перебувають у родинних відносинах, остання є їх матір`ю. При цьому, свідок ОСОБА_28 саму подію не бачила, а розповіла лише про обставини, які мали місце після спричинення тілесного ушкодження потерпілому.

Крім того, суд враховує дані висновку судово-психіатричного експерта № 220 від 06 квітня 2021 року, згідно з яким процес пояснень, наданих ОСОБА_52 , під час допиту в якості свідка 26.03.2021 року із застосуванням відеозапису має індивідуально-психологічні особливості, які зокрема є психологічною підставою визначити її поведінку, яка направлена на захист підозрюваної (а.п.141-142 т. 2). Це також узгоджується з тим, що ОСОБА_53 викинула ніж за межі домоволодіння про що вона повідомила під час її допиту.

Судом враховано стосунки обвинуваченої ОСОБА_19 і потерпілого ОСОБА_24 , які проживали однією сім`єю, як подружжя.

Також суд враховує поведінку обвинуваченої ОСОБА_19 і потерпілого ОСОБА_24 , що передувала події, а саме мав місце конфлікт про що свідчать пояснення обвинуваченої, свідка ОСОБА_54 , яка чула галас на першому поверсі, а також обстановка в будинку розбиті двері у ванну кімнату, згідно з ілюстративною таблицею до протоколу огляду місця події (а.п. 181-185, 186-200 т. 1), та те, що потерпілий перебував в стані алкогольного сп`яніння (легкий ступінь 1,16 ‰ ) (а.п. 86-88 т. 2)

Таким чином, доводи обвинуваченої ОСОБА_19 , що вона вчинила вказане кримінальне правопорушення з необережності, суд розцінює як спосіб захисту обвинуваченої, спрямований на уникнення кримінальної відповідальності за вчинений особливо тяжкий злочин, оскільки будучи вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, стороною захисту не надано суду жодних доказів на підтвердження доводів обвинуваченої.

Звідси, аналіз показань ОСОБА_19 у суді, зважаючи на рівень їх аргументованості, переконливості та послідовності, а також інших факторів, дає підстави вважати показання обвинуваченої в частині заперечень наявності непрямого умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_24 неправдивими.

Обставин, які б вказували на отримання потерпілим проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва, в інший, ніж це встановлено під час розгляду справи спосіб, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченої ОСОБА_19 в умисному протиправному заподіянні смерті, тобто вбивстві потерпілого ОСОБА_24 , поза розумним сумнівом та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 115 КК України.

Враховуючи вище викладене, дослідивши докази, які були надані суду, та надавши їм оцінку, суд дійшов висновку, що підстав кваліфікувати дії ОСОБА_19 за ст. 119 КК України як умисне вбивство, вчинене через необережність, немає.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_19 виду та розміру покарання, суд бере до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані про її особу, наявність постійного місця проживання та реєстрації, виключно позитивна характеристика за місцем проживання, яка працює не офіційно, є скульптором, художником, керівник дитячого гуртку, брала участь в міжнародних заходах пов`язаних з мистецтвом, є особою поважного віку, матір`ю та бабусею, допомагає фізично та матеріально своїй доньці, яка з дитиною проживає з нею, бере участь у вихованні онуки, наявність у ОСОБА_19 матері, яка є особою похилого віку, непрацездатною і такою, що постійно потребує допомоги та підтримки обвинуваченої, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судима, вчинила злочин щодо особи, з якою перебувала у сімейних відносинах цивільного чоловіка.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_19 , згідно з ст. 66 КК України суд визнає: вчинення кримінального правопорушення вперше та вагомий внесок обвинуваченої в розвиток культури та мистецтва.

Суд звертає увагу, що обвинувачена ОСОБА_19 не визнала свою вину, однак наполягала на тому, що вбила потерпілого випадково вбивство через необережність, тому з огляду на це, позицію ОСОБА_19 щодо щирого каяття у вчиненні злочину, суд розцінює, як намагання пом`якшити відповідальність за вчинений злочин, оскільки розкаяння передбачає, окрім повного визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненні певного кримінального правопорушення, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченій ОСОБА_19 , згідно з ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд зауважує, що не визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою обвинувачена ОСОБА_19 перебувала у сімейних відносинах, як обставину, що обтяжує покарання (п. 6-1 ч. 1 ст. 67 КК України), оскільки ця обставина, як обтяжуюча покарання, в обвинувальному акті прокурором не зазначена, сторона захисту в цій частині від обвинувачення не захищалась під час судового розгляду, відповідно суд позбавлений можливості вийти за межі пред`явленого обвинувачення та погіршити становище обвинуваченої ОСОБА_19 .

З огляду на викладене, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне, призначити обвинуваченій ОСОБА_19 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України покарання у виді позбавлення волі у розмірі, що дорівнює його мінімальній межі.

Обираючи вид та розмір покарання обвинуваченій ОСОБА_19 суд окрім ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_19 кримінального правопорушення, його суспільної небезпеки, характеру та конкретних обставин кримінального провадження, враховує поведінку загиблого до вказаної в обвинувальному акті події, непоправні наслідки вчиненого, позицію прокурора та потерпілого про необхідність призначення покарання у виді реального позбавлення волі, дані про особу обвинуваченої, суд вважає, що її перевиховання й виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.

Призначене обвинуваченій ОСОБА_19 покарання у виді реального позбавлення волі у вказаному розмірі є необхідним й достатнім для її виправлення, запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому та є домірним скоєному.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України та призначення обвинуваченій ОСОБА_19 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, як того просила сторона захисту, суд не вбачає.

Згідно з положенням п. 7 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити цивільний позов.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

На підставі ч.3 ст. 129 КПК України У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній та юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» (зі змінами), передбачено, що: «6. При розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам».

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження потерпілий ОСОБА_18 звернувся до обвинуваченої ОСОБА_19 з цивільним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, з них: матеріальна шкода 4296 (чотири тисячі двісті дев`яносто шість) грн 00 к. та моральна шкода 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. При цьому, матеріальна шкода складає 4 296 грн, понесені витрати на оплату послуг Київського обласного бюро судово-медичної експертизи, що підтверджується квитанцією № N1ВFА4054М від 25.01.2021 року. Моральна шкода, завдана мені протиправними діями ОСОБА_19 полягає у морально-психологічних переживаннях, душевних психологічних переживаннях, душевних стражданнях, порушенні життєвого укладу та нормальних життєвих зв`язків, яких він зазнав у зв`язку із смертю ОСОБА_24 . Мій рідний брат ОСОБА_24 .

Поряд з цим, в судовому засідання встановлено, що в ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_18 зник безвісти (а.п. 65 т.3) та в подальшому було встановлено, що останній помер. При цьому, 25 січня 2023 року матір потерпілого ОСОБА_18 ОСОБА_55 подала заяву в якій просила суд визнати її потерпілою у цьому кримінальному провадженні, цивільний позов вона підтримала, просила його задовольнити і проводити судове засідання за її відсутності, так як вона не має можливості з`являтись до суду, враховуючи його територіальну віддаленість від її місця проживання (а.п. 107-109 т.3).

Разом з тим, з огляду на системний аналіз положень статей 55, 129 КПК України та цивільного законодавства, враховуючи відсутність процесуального правонаступництва у кримінальному провадженні, неможливість визнання під час судового розгляду особи потерпілою та відповідно звернення з цивільним позовом під час судового розгляду, суд позбавлений можливості визнати ОСОБА_55 потерпілою у цьому кримінальному провадженні та відповідно правонаступником після смерті потерпілого ОСОБА_18 .

У зв`язку з чим цивільний позов потерпілого ОСОБА_18 про стягнення матеріальної та моральної шкоди слід залишити без розгляду.

Суд зауважує, що ОСОБА_40 з заявою про визнання її потерпілою і цивільним позовом до початку судового розгляду не зверталась.

Суд звертає увагу, що залишення цивільного позову у кримінальному провадженні без розгляду, не позбавляє можливості його пред`явлення в порядку цивільного судочинства на підставі ч. 7 ст. 127 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 лютого 2021 року на предмет, ззовні схожий на ніж, загальною довжиною 34 см, довжиною леза 20 см з металу сірого кольору, з рукояткою чорного кольору, вилучений 24.01.2021 року в ході огляду ділянки місцевості, розташованої на території Боярської ЛДС (лісу), що розміщується в межах села Круглик Києво-Святошинського району Київської області, навпроти земельної ділянки № 19 садового товариства «Левада-К», на відстані 5 метрів від асфальтованого покриття, скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 лютого 2021 року на ватні палички на які відібрано змиви РБК у кількості 6 штук, ватні палички на які відібрано змиви з рукоятки вхідних дверей до кухонної кімнати, ватні палички на які відібрано змиви з рукоятки вхідних дверей до ванної кімнати (поміщені до паперових конвертів), предмет зовні схожий на ніж, вилучений зі столу в кухонній кімнаті, предмет зовні схожий на скляну ємність «глоду настойки», тряпчані капці зі слідами РБК, вилучені з підлоги в кухонній кімнаті, фрагмент скла з підлоги ванної кімнати, сліди папілярних узорів вилучених з пластикової пляшки, мобільний телефон марки «Нефос», чорного кольору імеі: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 з сім картою оператора Київстар з мобільним номером « НОМЕР_3 », скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2021 року на: штани сірого кольору з надписом «Арт», які поміщено до спец пакету №4522661; ботинки чорного кольору з емблемою «Fashion», які поміщено до спец пакету № 34522660; кофту чорного кольору з надписом білого кольору «Моschіnо», яку поміщено до спец пакету №4522662; футболку синього кольору з біркою «VJC VERSACE», яку поміщено до спец пакету SUD № 3001637, скасувати.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_19 до вступу вироку в законну силу залишити попередній у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Строк призначеного покарання обвинуваченій ОСОБА_19 обчислювати з дня ухвалення вироку, зарахувавши їй у строк покарання строк попереднього ув`язнення, а саме з моменту її фактичного затримання, а саме з 24 січня 2021 по 10 березня 2021 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Крім того, зарахувати в строк призначеного покарання обвинуваченій ОСОБА_19 домашній арешт, починаючи з 11 березня 2021 року до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі відповідно до ч. 7 ст.72 КК України.

На підставі ст. 124 КПК України процесуальні витрати у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченої.

Долю речових доказів у кримінальному проваджені суд вирішує, згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 128-129, 368-371, 373-374, 376, 394, 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_19 , рахувати з дня ухвалення вироку, зарахувавши їй у строк покарання строк попереднього ув`язнення, з 24 січня 2021 року по 10 березня 2021 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України та зарахувати у строк покарання домашній арешт, починаючи з 11 березня 2021 року до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі відповідно до ч. 7 ст.72 КК України.

До набрання вироком законної сили, залишити обвинуваченій ОСОБА_19 , попередній запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_18 до обвинуваченої ОСОБА_19 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_19 в дохід держави 11 295,21 (одинадцять тисяч двісті дев`яносто п`ять гривень двадцять одна копійку) процесуальних витрат на залучення експерта, з яких витрати на проведення:

-комплексної дактилоскопічної та молекулярно- генетичної експертизи № КСЕ-19/111-21/6287-Д від 11.02.2021 1307,60 грн (одна тисяча сім гривень 60 копійок);

-комплексної судової молекулярно-генетичної експертизи № КСЕ-19/111-21/6287-БД від 05.04.2021 9987,61 (дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят сім гривень 61 копійка).

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 лютого 2021 року на предмет, ззовні схожий на ніж, загальною довжиною 34 см, довжиною леза 20 см з металу сірого кольору, з рукояткою чорного кольору, вилучений 24.01.2021 року в ході огляду ділянки місцевості, розташованої на території Боярської ЛДС (лісу), що розміщується в межах села Круглик Києво-Святошинського району Київської області, навпроти земельної ділянки №19 садового товариства «Левада-К», на відстані 5 метрів від асфальтованого покриття, скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 лютого 2021 року на ватні палички на які відібрано змиви РБК у кількості 6 штук, ватні палички на які відібрано змиви з рукоятки вхідних дверей до кухонної кімнати, ватні палички на які відібрано змиви з рукоятки вхідних дверей до ванної кімнати (поміщені до паперових конвертів), предмет зовні схожий на ніж, вилучений зі столу в кухонній кімнаті, предмет зовні схожий на скляну ємність «глоду настойки», тряпчані капці зі слідами РБК, вилучені з підлоги в кухонній кімнаті, фрагмент скла з підлоги ванної кімнати, сліди папілярних узорів вилучених з пластикової пляшки, мобільний телефон марки «Нефос», чорного кольору імеі: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 з сім картою оператора Київстар з мобільним номером « НОМЕР_3 », скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2021 року на: штани сірого кольору з надписом «Арт», які поміщено до спец пакету №4522661; ботинки чорного кольору з емблемою «Fashion», які поміщено до спец пакету № 34522660; кофту чорного кольору з надписом білого кольору «Моschіnо», яку поміщено до спец пакету №4522662; футболку синього кольору з біркою «VJC VERSACE», яку поміщено до спец пакету SUD № 3001637, скасувати.

Речові докази:

- змив РБК з лівої руки трупа ОСОБА_24 , поміщено до паперового пакету коричневого кольору№2; Змив РБК з правої руки трупа ОСОБА_24 , поміщені до паперового пакету коричневого кольору №3; Змив РБК з підлоги кухонної платки, поміщено до паперового конверту коричневого кольору №4; Змив з ручки вхідних дверей до кухонної кімнати (кімната №2), поміщений до паперового конверту №5; Змив РБК з підлоги біля трупа ОСОБА_24 , поміщеного до паперового конверту коричневого кольору №6; Змив з ручки дверей до ванної кімнати (кімната №3), поміщеного до паперового конверту коричневого кольору №7; Змив РБК з підлоги кухонної кімнати (кімната №2), поміщено до паперового конверту коричневого кольору №8; Змив РБК з підлоги в кухонній кімнаті (кімната №2), поміщений до паперового конверту коричневого кольору №9; Предмет зовні схожий на ніж, зі столу в кухонній кімнаті, поміщений до паперового конверту коричневого кольору №10; Предмет зовні схожий на скляну ємність «глоду настойка» поміщеного до паперового конверту коричневого кольору №11; Тряпчані капці зі слідами РБК з кухонної кімнати (кімната №2) поміщеного до спеціального паперового конверту коричневого кольору №12; Фрагмент скла з підлоги в ванній кімнаті який поміщено до паперового конверту коричневого кольору №13, №14; Сліди папілярних узорів з пластикової пляшки поміщено до паперового конверту коричневого кольору №15 ; предмет зовні схожий на ніж, який має загальну довжину 34 сантиметра, довжина леза 20 сантиметрів, з металу сірого кольору, з ручкою чорного кольору, поміщений до паперового конверту коричневого кольору; штани сірого кольору з написом «Аrt», поміщені до спецпакету №4522661; Черевики чорного кольору з емблемою «Fashion», поміщені до спец пакету №4522660; Кофта чорного кольору з написом білого кольору «МOSСНІNO», поміщені до спецпакету №4522662; Футболка синього кольору з біркою «VJC Vеrsасе», поміщено до спецпакету №54D3001637, які передано до камери зберігання речових доказів Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області знищити;

- мобільний телефон марки «Нефос» в корпусі срібного кольору поміщений в спецпакет SUD2025385; який передано до камери зберігання речових доказів Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області повернути законному власнику на першу вимогу;

- дактилоскопічну карту ОСОБА_19 , яка була складена в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України, 24 січня 2021 року, яку приєднано до матеріалів кримінального провадження, зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- DVD-R диски марки «ANV» диск з відеозаписом зробленим під час слідчого експерименту 22.03.2021 за участі підозрюваної ОСОБА_19 , за адресою: АДРЕСА_2 та з відеозаписом зробленим під час допиту свідка ОСОБА_48 , 26 03.2021 року, за адресою: АДРЕСА_4 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1