Справа № 405/5777/23
провадження № 1-кс/405/2351/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2024 м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кіровограда, громадянину України, з середньо спеціальною освітою, неодруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 групи, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий,

підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 09.08.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000858, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2,3 ст. 307 КК України,

встановив:

13.08.2024 до Ленінського районного суду м. Кіровограда від старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури ОСОБА_3 , надійшло клопотання, у якому він просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

14.08.2024 слідчим за погодженням з прокурором подано нове клопотання у якому також просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, але вже зі зміненою раніше повідомленою підозрою.

Мотивуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим зазначено, що органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Також слідчим стверджується про існування ризиків, які передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання в разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за обставин, які в ньому викладені.

Захисник заперечував щодо задоволення про застосування до його підзахисного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивуючи це тим, що: ризики, які заявлені стороною обвинувачення нічим не обґрунтовуються, як і не надано доказів, що може впливати на свідків; вважає підозру, про яку повідомлено ОСОБА_4 , необґрунтованою, а попередню кваліфікацію кримінальних правопорушень, які ставляться в провину ОСОБА_4 , помилковими; ОСОБА_4 є наркозалежною особою, перебуває на курсах заміно терапії, має другу групу інвалідності, через це не працює, хворий на туберкульоз відкритого типу, СНІД, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, має незадовільний матеріальний стан; сторона захисту не заперечує щодо вилучення наркотичних засобів; за вказаних обставин захисник просить застосувати менш суворий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Підозрюваний підтримав позицію захисника.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, якими обґрунтовується клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заслухавши доводи прокурора, пояснення захисника, з позицією яких погодився підозрюваний, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідуванняу кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 09.08.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000858, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2,3 ст. 307 КК України.

12.08.2024 о 06 год 10 хв. ОСОБА_4 затримано на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Цього ж дня ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

13.08.2024 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, відповідно до змісту якої:

У невстановлений в ході проведення досудового розслідування час, у ОСОБА_7 , в порушення вимог Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" №60/95-ВР від 15.02.1995 та Закону України " Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними " №62/95-ВР від 15.02.1995, виник умисел спрямований на незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу та особливо небезпечного наркотичного засобу, з метою збуту.

Розуміючи, що досягнення бажаного результату незаконного збагачення та реалізації виниклого умислу неможливо досягти одноособово, ОСОБА_7 вступив у злочинну змову із своїм знайомим ОСОБА_4 , з яким досяг спільної згоди щодо незаконного придбання, зберігання з метою подальшого збуту наркотичного засобу мета дон, обіг якого обмежено та особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, обіг якого заборонено на території України.

Реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , в групі осіб, у невстановленому місці та не установлений органом досудового розслідування, час, придбали наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежено та особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, обіг якого заборонено. Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 незаконно придбані ними метадон та канабіс, перенесли за місцем проживання останнього, а саме в квартиру АДРЕСА_3 , де незаконно зберігали його з метою подальшого збуту, тим самим ОСОБА_7 вчинив незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу обіг якого обмежено та особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено з метою збуту.

В подальшому, 12.08.2024 в період часу з 06 години 07 хвилини до 08 години 14 хвилини за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме в квартирі АДРЕСА_3 , на підставі ухвали Ленінського районного районного суду м. Кіровограда від 15.07.2024, в присутності понятих, проведено обшук вказаного житла. В ході проведення обшуку квартири, в кімнаті кухні виявлено та вилучено три прозорі полімерні пакетики із порошкоподібною речовиною, яка відповідно до висновку судової експертизи матеріалів, речовин і виробів №СЕ-19/112-24/10209-НЗПРАП від 13.08.2024, являється наркотичним засобом метадон, обіг якого обмежено, масою 22,0048 грама та прозорий полімерний пакет, в середині якого перебувала речовина рослинного походження, яка відповідно до висновку судової експертизи матеріалів, речовин і виробів №СЕ-19/112-24/10199-НЗПРАП від 12.08.2024, являється особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, обіг якого заборонено, масою 82,57 грама, які ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_4 незаконно придбали та зберігали, з метою збуту.

Маса вилученого наркотичного засобу метадон, обіг якого обмежено, становить 22,0048 грама. Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я № 188 від 01.08.2000 Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що знаходяться у незаконному обігу метадон масою 20 грам і більше є особливо великим розміром. Про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити, зокрема великий або особливо великий розмір, про що вказано в Постанові пленуму Верховного суду України №4 від 26.04.2002 року.

Тим самим, ОСОБА_4 вчинив незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу та особливо небезпечного наркотичного засобу, з метою збуту, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, особою яка раніше вчинила кримінальне правопорушення передбачене ст. 309 КК України, у особливо великому розмірі, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.307 КК України.

Крім того встановлено, що у невстановлений органом досудового розслідування, час у ОСОБА_7 , в порушення вимог Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" №60/95-ВР від 15.02.1995 та Закону України " Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними " №62/95-ВР від 15.02.1995, повторно виник умисел спрямований на незаконне придбання, зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу, з метою збуту.

Розуміючи, що досягнення бажаного результату спрямованого на незаконне збагачення від реалізації наркотичних засобів неможливо досягти одноособово, ОСОБА_7 вступив у злочинну змову із своїм знайомим ОСОБА_4 , з яким досяг спільної згоди щодо незаконного придбання, зберігання з метою подальшого збуту особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, обіг якого заборонено на території України.

Реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , в групі осіб, у невстановленому органом досудового розслідування місці та не установлений час, придбали наркотичний засіб канабіс, обіг якого заборонено. Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 незаконно придбаний ними канабіс, залишили зберігати в квартирі за місцем проживання останнього, а саме в будинку АДРЕСА_4 , де зберігали його з метою подальшого збуту, тим самим ОСОБА_4 вчинив незаконне придбання, зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу, з метою збуту, обіг якого заборонено.

В подальшому, 12.08.2024 в період часу з 06 години 10 хвилини до 09 години 00 хвилини за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме в будинку АДРЕСА_4 , на підставі ухвали Ленінського районного районного суду м. Кіровограда від 15.07.2024, в присутності понятих, проведено обшук. В ході проведення обшуку вищезазначеного домоволодіння, в коридорі житлового будинку виявлено та вилучено полімерний пакет, в середині якого перебувала речовина рослинного походження, яка відповідно до висновку судової експертизи матеріалів, речовин і виробів №СЕ-19/112-24/10201-НЗПРАП від 12.08.2024, являється особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, обіг якого заборонено, масою 81,91 грама, яку ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_7 незаконно придбали та зберігали, з метою збуту.

Тим самим, ОСОБА_4 вчинив незаконне придбання, зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу, з метою збуту, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, особою яка раніше вчинила кримінальне правопорушення передбачене ст. 309 КК України, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.307 КК України.

За практикою Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Надані слідчим докази та досліджені матеріали кримінального провадження, а саме: протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 06.12.2023, протокол про результати проведення НСРД аудіо контроль особи від 31.10.2023, від 07.06.2024 відносно ОСОБА_7 , протокол про результати проведення НСРД візуальне спостереження за особою від 09.112023 відносно ОСОБА_7 , та від 07.12.2023 відносно ОСОБА_4 , протокол про результати проведення НСРД негласного отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 31.10.2023 за місцем проживання ОСОБА_7 , висновками експерта за результатами проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 23.11.2023 №СЕ-19/112-23/11515-НЗПРАП, від 23.11.2023 №СЕ-19/112-23/11516-НЗПРАП; протокол обшуку від 12.08.2024 за місцем проживання ОСОБА_4 ; висновками експерта за результатами проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 12.08.2024 №СЕ-19/112-24/10201-НЗПРАП, у сукупності свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Слідчий суддя вважає, що викладені вище обставини на даному етапі досудового розслідування з розумною достатністю та вірогідністю пов`язують підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням, оскільки для стороннього спостерігача прослідковувався б зв`язок між описаними діями та наслідками. В подальшому, такі обставини мають бути перевірені та оцінені в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив про причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, в якому він підозрюється, а пред`явлена підозра, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Одночасно з цим, слідчий суддя критично відноситься до доводів захисника щодо невірної кваліфікації злочину, який ставиться в провину ОСОБА_4 , оскільки визначення попередньої кваліфікації кримінального правопорушення входить до виключної компетенції слідчого, а надані до клопотання докази свідчать на достатньому рівні про вчинення ОСОБА_4 саме цих кримінальних правопорушень.

Слідчим суддею звертається увага на те, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Слідчий суддя також вважає, що прокурором та слідчим обґрунтовано наведений перелік ризиків, що передбачений п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція за більш тяжке покарання, а саме ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, а тому ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку може бути визнаним як менш небезпечним, ніж покарання та процедура його відбування. Такий висновок слідчого судді узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Має під собою підґрунтя й зазначений прокурором та слідчим ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно прямо чи через третіх осіб впливати на свідків, які дають викривальні покази відносно нього, що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від давання показань, оскільки зміст показання свідків до моменту вручення клопотання з матеріалами про застосування запобіжного заходу, був невідомий підозрюваному.

При встановленні наявності ризику впливу на свідка слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідка існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих та дослідження їх судом.

Також є обґрунтованим твердження слідчого, прокурора щодо існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 , хоча і вважається таким, що не має судимість в силу ст. 89 КК України, тобто має погашену судимість, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, що в достатній мірі свідчить та дає змогу слідчому судді переконатись в тому, що є висока ймовірність повторного вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення.

Під час вирішення про достатній та необхідний запобіжний захід, що може забезпечити належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам, слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_4 не одружений, проте, проживає із співмешканкою, не має утриманців, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, не працює, має другу групу інвалідності, постійне місце проживання, наявність тяжких захворювань - відкрита форма туберкульозу, СНІД, є наркозалежним та перебуває на програмі заміни наркотичних засобів, через що йому постійно потрібно відвідувати медичну установу для отримання цих препаратів, позитивно характеризується за місцем проживання, тяжкість можливого покарання.

Наявність перелічених вище захворювань, які на переконання слідчого судді є тяжкими та ставить під сумнім можливість їх лікування в умовах слідчого ізолятору.

При вирішенні клопотання суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні.

Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення у справі «Ніколова проти Болгарії»). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ноймайстер проти Австрії» позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Отже, прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте, не доведені обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам, які б давали змогу об`єктивному спостерігачу переконатись в тому, що запобігти вказаним ризикам можливо виключно застосувавши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На переконання слідчого судді достатнім запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, за вказаного вище обґрунтування є домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку про часткове задоволення клопотання слідчого та застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження в повній мірі відповідає практиці Європейського суду з прав людини та статті 5 Конвенції, положення якої вказують, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 40, 131, 132, 176-178, 182-184, 194, 196 - 197, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 12.08.2024 по 12.10.2024 включно, в межах строку досудового розслідування.

Покласти на ОСОБА_4 , строком до 12.10.2024 наступні обов`язки:

- цілодобово не відлучатись з домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, за вийнятком відвідування медичних закладів та установ;

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками та іншим підозрюваним у кримінальному провадженні за вийнятком їх участі в процесуальних, слідчих діях та в суді;

- здати на зберігання до Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків покласти на Кропивницький РУП ГУНП в Кіровоградській області.

В іншій частині вимог клопотання відмовити та відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України негайно доставити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця проживання та звільнити з-під варти.

Вручити копію цієї ухвали прокурору, підозрюваному, захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9