Провадження № 11-кп/824/5318/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 03 вересня 2024 року про продовження строку тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Святошинського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження за № 80000070 від 03.07.2023, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Дане клопотання обґрунтовано тим, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання, а в подальшому продовженні запобіжного заходу, зокрема, можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення у якому обвинувачується.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 01 листопада 2024 року, та визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у виді 75 (сімдесят п`ять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 227 100 (двісті двадцять сім тисяч сто) грн. 00 коп.

Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченогопід вартою, врахував зміст та обсяг обвинувачення, конкретні обставини злочину, який інкримінується ОСОБА_6 , дані про його особу, а саме : його вік, стан здоров`я, щодо якого на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування його під вартою, те, що він розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину 2007 р.н., до затримання працював віце-президентом БО «Збережи життя», раніше не судимий, також враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у злочині, та дійшов висновку про те, що вказані дані у своїй сукупності свідчать про те, що продовжують існувати такі ризики як: обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ч. 1 ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, що випливають з ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, його належну поведінку.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить змінити ухвалу суду та зменшити розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави до 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на формальний підхід розгляду справи, відсутність обґрунтованих ризиків, не враховано матеріали, що характеризують обвинуваченого та безпідставно визначено непомірний розмір застави та вважає, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого можна забезпечити і з меншим розміром застави.

Зазначає, що ризик переховування від суду відсутній, оскільки обвинувачений має місце проживання в м. Києві, що вбачається із договору оренди житла. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення не доведений, оскільки обвинувачений раніше не судимий і вина у цьому кримінальному провадженні не доведена. Ризик впливу на свідків втратив свою актуальність.

Вважає, що судом не надано належної оцінки особі обвинуваченого, який добровільно вступив до лав територіальної оборони, є віце-президентом Благодійної організації «Міжнародний європейський благодійний фонд « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який активно допомагав військовим, обвинувачений неодноразово нагороджувався «Подякою» від правоохоронних органів та ДСНС.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Про розгляд апеляційної скарги обвинувачений, прокурор повідомлені, клопотань від них про розгляд апеляційної скарги за їх особистою участю до суду не надійшло, тому їх неявка, в силу вимог ст.422-1 КПК України, не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Від захисника обвинуваченого надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі. Обвинуваченому також визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у виді 75 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Разом з тим, апеляційна скарга захисника по своїй суті зводиться із незгодою щодо розміру альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Згідно з ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 5 статті 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні "Istomina v. Ukraine" від 13.01.2022 (заява № 23312/15), «гарантія, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок підозрюваного злочину, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні. Таким чином, розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на обвинуваченого, його майно та його відносини з особами, які мають надати особисту поруку, іншими словами, на ступінь впевненості щодо можливої перспективи того, що втрата застави або позов проти гарантів у разі неявки підсудного в судове засідання буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб запобігти бажанню втекти з його або її боку…» (§25 рішення).

Колегія суддів, вважає що рішенням суду першої інстанції щодо визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави саме у розмірі 75 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не порушено вищевказаних вимог кримінального процесуального закону та враховано особу обвинуваченого, його сімейний стан, наявність неповнолітньої дитини, а також його статус і рід діяльності в благодійній організації «Збережи життя», характер і обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки, а також ступінь встановлених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилання захисника на недоведеність прокурором заявлених ризиків не знайшло свого підтвердження, оскільки клопотання прокурора є в повній мірі обґрунтованим, а наявність кожного із заявлених ризиків підтверджується посиланням на відповідні обставини та докази, судом було перевірено наявність ризиків, надано їм належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги про завідомо непомірність для обвинуваченого визначеного судом розміру застави будь-якими доказами не підтверджені.

Відтак, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 75 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 227100 грн., має забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

За таких обставин ухвала є законною.

Керуючись ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 75 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: