У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.10.2024 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,
учасників судового процесу: прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 та захисника адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/524/24 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 липня 2024 року,
Скарга обґрунтована тим, що у повідомленні про підозру не вказані час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 364 КК України. Описані у повідомленні про підозру обставини не вказують на встановлену слідчою правову кваліфікацію злочину за ч. 2 ст. 364 КК України.
Крім цього, захисник звертає увагу на порушення процедури вручення повідомлення про підозру.
Як стверджує захисник, - повідомлення про підозру як процесуальний документ вручено 07.03.2024 слідчим та працівником оперативного підрозділу ДБР дружині ОСОБА_7 у приміщенні Свалявської районної лікарні, де остання працює на посаді лікаря, у присутності колективу медичної установи, розкриваючи при цьому основну мету кримінального провадження здійснення процесуального тиску шляхом морального впливу на членів родини ОСОБА_7 та знищення їх ділової репутації.
Повідомлення про підозру у такий спосіб, на думку сторони захисту, вказує на досить цікаві елементи розслідування справи, які не узгоджуються як з вимогами КПК України, так і нормами моралі.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя виходив з того, що повідомлення про підозру відповідає вимогам ч. 1 ст. 277 КПК України, та при врученні повідомлення про підозру дотримано вимоги ст. 278 КПК України.
Апеляційна скарга розглядається без участі ОСОБА_7 , неявка якого з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, прокурора, який, судове рішення вважає законним та обґрунтованим, пояснення захисника - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Аналіз змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді дає підстави зазначити про те, що вказане судове рішення вищевикладеним вимогам кримінального процесуального закону відповідає з огляду на наступне.
Вимоги ч. 2 ст. 309 КПК України передбачають, що під час досудового розслідування також може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала слідчого судді про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Інститут повідомлення про підозру під час досудового розслідування у кримінальному провадженні регламентовано Главою 22 КПК України, яка регулює правові підстави та порядок повідомлення конкретної особи про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, підстави для його зміни, а також вимоги до змісту та реквізитів повідомлення про підозру як процесуального документу.
Як з`ясовано, щодо підозрюваного ОСОБА_7 Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, ведеться досудове розслідування в підозрі на вчинення тяжкого злочину (ч. 2 ст. ст. 364 КК України).
Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи захисника ОСОБА_6 про те, що органом досудового розслідування не було дотримано процесуальний порядок вручення повідомлення про підозру, згідно вимог ст.ст. 42, 111 та ч. 7 ст. 135 КПК України, оскільки незважаючи на обізнаність слідчого про перебування ОСОБА_7 на лікуванні за кордоном, сторона обвинувачення не вжила жодних і належних заходів щодо встановлення його місцезнаходження і лише після цього, мали здійснити процесуальну дію щодо здійснення повідомлення про підозру, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Діючим КПК України передбачено, що у разі неможливості вручити особисто повідомлення про підозру, вживаються заходи для повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для виклику та приводу особи (глава 11 КПК України, ст.ст.135,136), тобто, шляхом: надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою (ч.1 ст.135 КПК України); вручення під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; вручення житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).
За результатами зібраних доказів у даному кримінальному провадженні, 07.03.2024 року ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, у спосіб, передбачений ст.ст. 111, 278 та глави 11 КПК України, а саме вручено під підпис дружині ОСОБА_7 ОСОБА_10 , а також скеровано поштою за місцем реєстрації підозрюваного.
За таких обставин, колегія суддів приходить висновку про те, що органом досудового розслідування дотримано порядок повідомлення ОСОБА_7 про підозру.
Твердження про те, що основною метою кримінального провадження є здійснення процесуального тиску шляхом морального впливу на членів родини ОСОБА_7 та знищення їх ділової репутації, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки воно ґрунтується на припущеннях та не має правового значення для вирішення досліджуваної скарги.
Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, чинний кримінальний процесуальний закон не містить нормативного визначення терміну «повідомлення про підозру», натомість, системний аналіз положень КПК України дає підстави стверджувати про те, що повідомлення про підозру одне із важливих процесуальних рішень у кримінальному провадженні, констатація факту наявності достатніх підстав («поза розумним сумнівом») вважати обґрунтованим припущення, що особа вчинила кримінальне правопорушення на підставі наявних доказів.
Незважаючи на важливість критерію обґрунтованості підозри, визначення вказаного терміну в національному кримінальному процесуальному законодавстві відсутнє.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так, поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).
Проаналізувавши зміст повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, колегія суддів зауважує на тому, що слідчим суддею були досліджені матеріали кримінального провадження, в яких містяться докази, які в своїй сукупності свідчать про наявність «обґрунтованої підозри» та підтверджуються: актом документальної позапланової перевірки від 23.12.2022 №7229/07-16-07-01-16/22114626, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 05.03.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 29.02.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 29.02.2024, висновком експерта №СЕ-19/107-23/7511/ЕК від 11.10.2023, висновком №3/07-16-07-01/03967642 від 13.01.2023., які було досліджено в судовому засіданні при розгляді скарги та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами.
Відповідно до ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Дослідивши матеріали судового провадження у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги ст. 276, 277 КПК України, Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішень Європейського суду з прав людини, постановлених у справах проти України, слідчим суддею при розгляді скарги захисника-адвоката ОСОБА_6 були враховані, внаслідок чого постановлено судове рішення, яке з огляду на норми процесуального та матеріального права слід вважати законним та обґрунтованим.
Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що наведені захисником інші обставини не є підставами для задоволення скарги, оскільки не свідчать про незаконність чи необґрунтованість повідомлення про підозру. Щодо невинуватості підозрюваного у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, то колегія суддів звертає увагу, що вина доводиться, і відповідно, встановлюється, в ході судового розгляду.
Так, посилання адвоката у поданій апеляційній скарзі щодо помилковості кваліфікацій дій підозрюваного та не встановлення стороною обвинувачення суттєвих обставин, які мають значення для висновку про наявність у діях підозрюваного ознак кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, на думку колегії суддів є помилковими, оскільки зміст та обсяг наданих стороною обвинувачення доказів є достатніми для того, щоб будь-яка розсудлива та незацікавлена особа могла дійти висновку про те, що ОСОБА_7 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, а також не можуть бути підставою для скасування повідомлення про підозру, позаяк досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває і його повнота, як і належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження. До того ж зміст підозри може бути змінений в ході подальшого розслідування, обставини кримінальних правопорушень конкретизовані, а наявні докази оцінені у сукупності з іншими, зібраними під час досудового розслідування як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, доказами.
Колегія суддів констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.
Апеляційний суд звертає увагу, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, та наявності об`єктивної та суб`єктивної сторони складу злочину, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Також, апеляційний суд зауважує, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а також кваліфікацію її дій та оцінку фактичних обставин справи. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.
При цьому, скарга захисника ОСОБА_6 не містить жодного доводу необґрунтованості підозри, а також всі інші викладені в ній доводи, не переконують у необґрунтованості підозри ОСОБА_7 , а тому не можуть бути правовою підставою для скасування повідомлення про підозру.
Отже, з огляду на зміст повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, колегія суддів вважає, що у слідчого судді були всі підстави для висновку про вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення у відповідності до вимог закону, а тому доводи апелянта про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими. До того ж, слідчий суддя при розгляді скарги захисника повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує вирішення питань, що стосуються вручення особі повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також про обґрунтованість такої підозри.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 аналогічні, що і в скарзі до слідчого судді підстави, з яких заявник просить скасувати ухвалу слідчого судді, були предметом перевірки слідчого судді та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та фактично зводяться до переоцінки встановлених слідчим суддею фактичних обставин, яким дано вірну оцінку, а тому підстав для задоволення такої скарги немає.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 404, 405, 407, 412, 415, 422 КПК України, апеляційний суд,
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення
Ухвалу слідчого Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 липня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні скарги про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді