233 Справа № 233/4793/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000132 від 05 квітня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області, є громадянином України, не одружений, працездатний, не працює, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2024 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000132 від 05 квітня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 серпня 2024 року головуючим суддею для розгляду кримінального провадження визначено ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 26 серпня 2024 року по вказаному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, враховуючи, що угоди відповідно до ст.ст. 468-469 КПК України не укладалось, підстав для закриття провадження, для повернення обвинувального акту прокурору або для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено.

Проти відкритого судового розгляду учасники судового провадження не заперечували.

Враховуючи викладене в сукупності, суд вважає за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду.

Захисником ОСОБА_4 заявлене клопотання про виклик та допит в якості свідка ОСОБА_6 з метою встановлення або відсутності належних достатніх та допустимих доказів, які стали підставою для твердження про попередню (до складання рапорту) злочинну діяльність ОСОБА_5 , а також витребування витягів є ЄРДР по кримінальним провадженням, в яких був притягнутий до кримінальної відповідальності свідок ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника, посилаючись на його передчасність та необґрунтованість.

Вислухавши учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання захисника задоволенню на цій стадії судового провадження задоволенню не підлягає, оскільки до дослідження доказів у кримінальному провадженні неможливо встановити ті обставини, на які посилається захисник у своєму клопотанні, та визначити, яке саме значення для кримінального провадження можуть мати чи не мати запитувані документи та показання зазначеного свідка.

В той же час, захиснику необхідно роз`яснити, що він не позбавлений права заявити аналогічне або подібне клопотання на відповідній стадії судового провадження після дослідження доказів, наданих стороною обвинувачення.

Крім того, прокурором заявлене клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, зважаючи на існування ризиків, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Наполягав, що більш м`які заходи забезпечення кримінального провадження не будуть дієвими.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на таке. Так, на його думку, сама вимога прокурора «про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою» відносно обвинуваченого не ґрунтується на законі, оскільки раніше відносно обвинуваченого вже був застосований такий запобіжний захід, а відтак строк застосованого запобіжного заходу може бути лише продовженим, і ця обставини є достатньою підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора. Крім того, зазначив, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, необґрунтована належними та допустимими доказами; ризики, зазначені у клопотанні, також не обґрунтовані, все вказане є лише особистою думкою прокурора. Так, ОСОБА_5 раніше не судимий, тобто відсутні підстави вважати, що він є особою схильною до вчинення кримінальних правопорушень та може вчинити нові кримінальні правопорушення; ризик перешкоджання кримінальному провадження іншим чином шляхом здійсненні впливу на невстановлену особу, яка нібито збувала йому особливо небезпечні психотропні речовини, є уявним, оскільки взагалі не доведено, що така особа існує; ОСОБА_5 не проявляв ініціативи для отримання інформації про місце проживання свідків обвинувачення, така інформація була йому відкрита прокурором в порядку ст. 290 КПК України, і не може бути розцінена як ризик впливу на свідків з боку обвинуваченого; речові докази у кримінальному провадженні вже зібрані, вилучені і зберігаються у визначеному місці, а тому незрозуміло, яким чином ОСОБА_5 може їх знищити; ризик переховування обвинуваченого від суду є лише припущенням прокурора. Вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого буде застосування до нього такого запобіжного заходу, як, наприклад цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю або без таких. При визначенні розміру застави просив врахувати, що навіть вперше визначений слідчим суддею розмір застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб був непомірним для обвинуваченого, однак з незрозумілих причин в подальшому розмір застави слідчим суддею був збільшений до 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому просив у випадку визначення застави зменшити її розмір до 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Суд, вислухавши учасників судового провадження дійшов такого висновку.

Під час досудового розслідування кримінального провадження відповідно до ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 червня 2024 року відносно підозрюваного на той час ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 03 серпня 2024 року включно, а також визначено заставу у розмірі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 107360 (сто сім тисяч триста шістдесят) грн. 00 коп., та на підставі ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2024 року відносно підозрюваного на той час ОСОБА_5 було продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 02 вересня 2024 року включно, а також визначено заставу у розмірі 60 (шістдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 181 680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, тощо.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, не даючи оцінки жодному доказу, зібраному у справі, вважає за доцільне обрати останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, беручі до уваги наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- ризик переховування від суду, що підтверджується тим, що суворість покарання за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до десяти років, може бути визнане обвинуваченим більш небезпечним, ніж втеча, у зв`язку з чим запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не надасть повної можливості контролювати обвинуваченого та забезпечити повний та всебічний розгляд кримінального провадження у суді.

- ризик вчинення іншого кримінального правопорушення та продовження злочинної діяльності, що підтверджується тим, що обвинувачений ніде офіційно не працює, на життя заробляв розповсюдженням психотропних речовин, а тому, з метою отримання доходу може продовжити злочинну діяльність.

В той же час суд вважає, що ризики, передбачені п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор в своєму клопотанні, не доведені, оскільки, по-перше, прокурором не обґрунтовано, як пов`язана ймовірна можливість знищення обвинуваченим невизначених речей і документів з тим, що до теперішнього часу органом досудового розслідування не встановлено місце знаходження грошових коштів отриманих обвинуваченим від оперативного покупця, а також, не досліджено переписки обвинуваченого ОСОБА_5 з його мобільного телефону, а саме, не встановлено місце придбання останнім особливо небезпечної психотропної речовини для подальшого збуту; по-друге, відсутні підстави вважати, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , оскільки доказів того, що ОСОБА_8 вже вчиняв такі спроби або готувався до цього суду не надано; по-третє, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином за своїм обґрунтуванням фактично дублює інші ризики.

При обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину у сфері обігу психотропних речовин та проти здоров`я населення, та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна; працездатний, втім, не працює та не навчається, постійного джерела доходу не має, заробляв на життя шляхом розповсюдженням психотропних речовин; неодружений, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні немає, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків; на диспансерних обліках за місцем проживання не перебуває; за місцем проживання характеризується попередньо; раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_5 характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому суд зазначає, що посилання захисника на те, що вимога прокурора про «обрання» відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вид тримання під вартою не заслуговує на увагу, оскільки у рішенні Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017, на яке, в тому числі посилався і сам захисник, Конструкційний Суд України фактично звернув увагу на те, що суд під час підготовчого судового засідання повинен переглянути законність застосування запобіжних заходів, застосованих у кримінальному упровадженні під час досудового розслідування, а тому обрання запобіжного заходу до закінчення строку застосування такого саме запобіжного заходу не суперечить діючому законодавству.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

З огляду на те, що заставу у раніше визначеному розмірі (60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) до теперішнього часу обвинуваченим або іншою особою не внесено, є підстави вважати такий розмір завеликим і визнає за можливе зменшити його до 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 121120 гривень, поклавши на нього певні обов`язки у випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, що буде достатнім стимулом для забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків у разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження.

Суд вважає, що з огляду на дії на території України режиму воєнного стану, з метою забезпечення безпеки учасників судового розгляду та оперативності кримінального судочинства, задля забезпечення можливості участі обвинуваченого, захисника та прокурора судовому засіданні, є підстави для постановлення ухвали про їх участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 314-316, 177, 182, 183, 372, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

По кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000132 від 05 квітня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на 06 вересня 2024 року о 10 год. 30 хв.

Викликати для участі у судовому засіданні прокурора, захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 .

В задоволенні клопотання захисника про виклик і допит свідків та витребування певних матеріалів відмовити.

Клопотання прокурор про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області, запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 27 жовтня 2024 року включно.

Визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 своїх процесуальних обов`язків, у розмірі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень.

У разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- прибувати до суду для участі в судових засіданнях або брати участь в судових засідання дистанційно;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утриматись від спілкування зі свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

Визначити строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави 2 (два) місяці з дня її внесення.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати в режимі відеоконференції під час трансляції з ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» та із застосуванням власних технічних засобів прокурора та захисника через доступ до підсистеми відеоконференцзв`язку в електронному кабінеті електронного суду.

Доручити відповідальному працівнику ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4) забезпечити проведення відеоконференції в приміщенні установи та участь в ній обвинуваченого ОСОБА_5 та вручити йому пам`ятку про права та обов`язки обвинуваченого.

Обов`язок забезпечення проведення відеоконференції із застосуванням власних технічних засобів покласти на прокурора та захисника.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала в частини обрання запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1