Провадження № 1-кп/643/753/24
Справа № 643/9118/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

Секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження матеріали щодо кримінального проступку, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000558 від 26.06.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який офіційно не працює, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України,

УСТАНОВИВ:

Обвинувачення, визнане судом доведеним

25.06.2024 приблизно о 21 год 30 хв ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився на тротуарній доріжці уздовж проспекту Ювілейного в м. Харкові, де побачив, що на зупинці громадського транспорту, розташованій за адресою: АДРЕСА_3 , зупинився тролейбус 24-го маршруту. Бажаючи скористатись послугами з перевезення і поїхати на вказаному тролейбусі, ОСОБА_3 побіг у напрямку вказаної зупинки громадського транспорту, але коли він знаходився вже біля неї, водій тролейбусу 24-го маршруту вже зачинив двері і розпочав рух. При цьому, ОСОБА_3 , розлютившись, що він не встиг сісти у вказаний тролейбус, використовуючи це як малозначний привід для вчинення хуліганських дій, усвідомлюючи, що тролейбус здійснює рух за маршрутом і в салоні знаходяться пасажири, а також те, що він знаходиться у громадському місці, в вечірній час доби і за його діями спостерігають оточуючі люди, перехожі, діючи згідно раптово виниклого у нього умислу, спрямованого на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, з хуліганських спонукань, бажаючи продемонструвати оточуючим своє явне нехтування до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, п`яне молодецтво і протиставити себе суспільству, підбіг до задніх дверей тролейбуса і, проявляючи надмірну агресію та особливу зухвалість, умисно, зі значною силою, наніс удар кулаком своєї правої руки по склу задньої двері тролейбуса, яке мало наступні характеристики: А183D1-6103030 (620*1852*5) з шовкографією по периметру, внаслідок чого умисно розбив вказане скло, чим грубо порушив громадський порядок, викликав обурення перехожих громадян і спричинив КП «Тролейбусне депо №3», відповідно до висновку транспортно-товарознавчої експертизи №5531 від 05.08.2024 року матеріальну шкоду у розмірі 3331,11 грн.

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дії ОСОБА_3 суд кваліфікує як кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Підстави розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, відноситься до кримінальних проступків (ч.2 ст. 12 КК України).

Згідно з ч.2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Як зазначає у своїх рішеннях ЄСПЛ, ані текст, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі за вільним власним його або її бажанням відмовлятися, прямо або автоматично, від права на гарантії справедливого судового розгляду. Проте така відмова повинна, якщо вона є, бути ефективною для цілей Конвенції, бути встановлена однозначно і повинні бути застосовані мінімальні гарантії, які відповідають її важливості (Pfeifer та Plankl проти Австрії, § 37). Крім того, вона не повинна суперечити жодному важливому інтересу суспільства (Ермі проти Італії [ВП], § 73; Сейдович проти Італії [ВП], § 86; Дворскі проти Хорватії [ВП], § 100).

До того, як можливо стверджувати, що обвинувачений чітко своєю поведінкою відмовився від важливого права, передбаченого статтею 6 Конвенції, необхідно продемонструвати, що він міг обґрунтовано передбачити наслідки своєї поведінки (Ермі проти Iталії [ВП]). § 74, Сейдович проти Італії [ВП], § 87).

Деякі гарантії статті 6, такі як право на адвоката, яке є фундаментальним правом серед тих прав, які складають поняття справедливого судового розгляду та забезпечення ефективності решти гарантій, викладених у статті 6 Конвенції, вимагають спеціального стандарту захисту «усвідомлена та розумна відмова», встановленого у прецедентному праві Суду (Дворскі проти Хорватії [ВП], § 101; Піщальніков проти Росії § 77-79).

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_3 , складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , щодо визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч.2 ст. 302 КПК України та згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження.

Також до обвинувального акта долучено письмову заяву представника потерпілого ОСОБА_5 , в якій підтверджено згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч.2 ст. 302 КПК України та згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження.

Ураховуючи обставини справи, позицію обвинуваченого, висловлену за участі захисника, а також позицію потерпілого, суд доходить висновку, що у цій справі дотримані необхідні мінімальні гарантії справедливого судового розгляду та відмова обвинуваченого від права на розгляд справи в загальному порядку, передбаченому главою 28 КПК України, не суперечить завданням кримінального провадження та жодним важливим інтересам суспільства.

Отже, наявні підстави для розгляду обвинувального акта без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно з ч.2 ст. 382 КПК України, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Учасники судового провадження не оспорювали обставини вчинення кримінального правопорушення, які були встановлені органом досудового розслідування.

Відтак, у суду відсутні підстави надавати у вироку оцінку доказам, які зібрані органом досудового розслідування на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у його вчиненні.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

Призначення покарання

Дані про особу обвинуваченого

Розглядаючи обвинувальний акт у спрощеному провадженні, суд встановлює відомості, що характеризують обвинуваченого, виключно на підставі даних, зібраних органом досудового розслідування.

Згідно матеріалів кримінального провадження встановлено, що обвинувачений одружений, має неповнолітнього сина 2008 р.н., відомості про офіційне працевлаштування відсутні, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності притягається вперше.

Інших відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, матеріали кримінального провадження не містять.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Обставина, що встановлена під час досудового розслідування, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_3 - активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставина, що встановлена під час досудового розслідування, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_3 - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Відповідно до ч.1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Таким чином, у ч.2 ст. 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання.

Мотиви призначення покарання

При призначенні обвинуваченому покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків; наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання; особу винної, характер протиправного діяння, спосіб і місце його вчинення; відсутність відомостей про офіційне працевлаштування.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про неможливість призначення обвинуваченому покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст. 296 КК України, у виді штрафу, зважаючи на відсутність законних джерел доходу для його сплати.

Водночас суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання, передбачене санкцією ч.1 ст. 296 КК України, у виді пробаційного нагляду з покладенням додаткових обов`язків, оскільки відсутні підстави для призначення найбільш суворого покарання у виді обмеженням волі.

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На переконання суду, призначення обвинуваченому покарання у виді пробаційного нагляду з покладенням на нього додаткових обов`язків сприятиме формуванню у свідомості обвинуваченого стійкого уявлення про недопустимість вчинення у майбутньому кримінальних правопорушень та матиме достатній виховний вплив.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом під час ухвалення вироку

Запобіжний захід щодо обвинуваченого під час досудового розслідування не обирався.

Витрати на проведення Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» транспортно-товарознавчої експертизи № 5531 від 05.08.2024 у розмірі 9466,00 грн, відповідно до вимог ч.2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів і документів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений.

Керуючись ст. 2, 91, 337, 369-371, 373, 374, 381, 382, 392, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

Відповідно до п.1-3 ч.2, п.3, 4 ч.3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що за ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду передбачена кримінальна відповідальність, передбачена ч.3 ст. 389 КК України.

Речові докази: оптичний CD-R диск, на якому збережений аудіозапис виклику поліції (визнаний речовим доказом згідно постанови дізнавача від 24.07.2024) - зберігати в матеріалах кримінального провадження №0000558.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати на проведення Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» транспортно-товарознавчої експертизи № 5531 від 05.08.2024 у розмірі 9466,00 грн, які сплатити за такими реквізитами: ГУК Харків обл./МТГ Харків/24060300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0020649, код класифікації доходів бюджету 24060300.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту отримання його копії.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1