ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/16876/24

Провадження № 11-сс/4820/382/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:
судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000484 від 16 листопада 2022 року, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 вересня 2024 року,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 01 вересня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого ВРЗЗС СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000484 від 16 листопада 2022 року до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.307 КК України,

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя м. Кам`янця-Подільського, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, офіційно не працює, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не має судимостей,

та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 25 жовтня 2024 року включно.

Строк дії ухвали постановлено рахувати до 25 жовтня 2024 року включно.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 вересня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою змінити підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Уважав, що слідчий суддя місцевого суду постановив необґрунтоване, незаконне рішення всупереч законним правам та інтересам підозрюваного та інтересам особи, за якою ведеться догляд та опіка відносно престарілої матері та трьох неповнолітніх дітей.

Зокрема, наголошував на тому, що не було враховано такі обставини, що підозрюваний ОСОБА_7 є особою з інвалідністю третьої групи та має низку інших захворювань.

Водночас, посилався на те, що слідчий суддя, суд, виходячи з вимог ч.3 ст.176 КПК України під час розгляду клопотання, відмовляє в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Окрім того, вказував, що сама по собі підозра у вчиненні кримінальних правопорушень не може бути виправданням довготривалому утриманню під вартою.

У частині клопотання про поновлення строку для подачі апеляційної скарги вказував, що ним 05 вересня 2024 року була підготовлена апеляційна скарга на зазначене рішення суду першої інстанції, однак через його стан здоров`я він не зміг в строки, визначені ст.395 КПК України, направити безпосередньо до апеляційної інстанції скаргу, тобто, подати в терміни, передбачені законом. А тому, виходячи з викладеного та керуючись п.4 ч.3 ст.399 КПК України просив поновити строк для подачі апеляційної скарги на рішення слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_5 щодо апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 01 вересня 2024 року був пропущений захисником ОСОБА_6 з поважних причин, зазначених ним у поданому клопотанні, та підлягає поновленню апеляційним судом.

Досудовим розслідуванням установлено, що в провадженні слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області перебуває кримінальне провадження № 0000484 від 16 листопада 2022 за ознаками злочинів, передбачених ч.2, ч.3 ст.307, ч.2 ст.305, ч.1 ст.263 КК України.

ОСОБА_7 , переслідуючи умисну корисливу мету, спрямовану на отримання неконтрольованого державою прибутку від дій, пов`язаних із незаконним збутом наркотичних засобів, всупереч вимогам ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року із наступними змінами і доповненнями, ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15 лютого 1995 року із наступними змінами та доповненнями, у березні 2023 року за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (дата місце, час), але не пізніше 31 березня 2023 року, придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено «PVP», масою 42,2911 г (що є особливо великими розмірами), яку помістив у поліетиленовий пакетик та зберігав у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_2 , з метою подальшого збуту.

Далі 31 березня 2023 року близько 19 год 00 хв ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_11 , перебуваючи у приміщенні кафе «Дом-2», що за адресою: АДРЕСА_2 , за грошову винагороду в сумі 13 000 грн збув особі під вигаданими анкетними даними ОСОБА_12 поліетиленовий пакет із кристалічною речовиною, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP», масою 42,2911 г, досягнувши при цьому раніше поставленої мети, спрямованої на незаконне отримання прибутку від збуту психотропних речовин.

Крім того, ОСОБА_7 , переслідуючи умисну корисливу мету, спрямовану на отримання неконтрольованого державою прибутку від дій, пов`язаних із незаконним збутом наркотичних засобів, всупереч вимогам ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року із наступними змінами і доповненнями, ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15 лютого 1995 року із наступними змінами та доповненнями, у квітні 2023 року за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (дата місце, час), але не пізніше 18 квітня 2023 року придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «4-ММС (4-метилметкантинон)», масою 6,4029 г, яку помістив у поліетиленовий пакетик, та зберігав у приміщенні кафе «Дом-2», що за адресою: АДРЕСА_2 , з метою подальшого збуту.

31 березня 2023 року близько 19 год 30 хв ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_11 , перебуваючи у приміщенні кафе «Дом-2», що за адресою: АДРЕСА_2 , за грошову винагороду в сумі 8 000 грн повторно збули особі під вигаданими анкетними даними ОСОБА_12 поліетиленовий пакет із кристалічною речовиною, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «4-ММС (4-метилметкантинон)», масою 6,4029 г, досягнувши при цьому раніше поставленої мети, спрямованої на незаконне отримання прибутку від збуту психотропних речовин.

Крім того, ОСОБА_7 переслідуючи умисну корисливу мету, спрямовану на отримання неконтрольованого державою прибутку від дій, пов`язаних із незаконним збутом наркотичних засобів, всупереч вимогам ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби,психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року із наступними змінами і доповненнями, ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15 лютого 1995 року із наступними змінами та доповненнями, у липні 2023 року за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (дата місце, час), але не пізніше 01 липня 2023 року придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP», масою 14,2211 г, 3,121 г (що є особливо великими розмірами) яку помістив у два поліетиленових пакетика, та зберігав у приміщенні кафе «Дом-2», що за адресою: АДРЕСА_2 , з метою подальшого збуту.

05 липня 2023 року близько 19 год 00 хв ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_11 , перебуваючи у м. Кам`янці - Подільському Хмельницької області, через сервіс ТОВ «Нова Пошта» за грошову винагороду в сумі 9 000 грн збули особі під вигаданими анкетними даними ОСОБА_12 два поліетиленові пакети із кристалічними речовинами, які містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP», масою 14,2211 г, 3,121 г, загальною масою 17,3421 г, досягнувши при цьому раніше поставленої мети, спрямованої на незаконне отримання прибутку від збуту психотропних речовин.

Крім того, ОСОБА_7 , переслідуючи умисну корисливу мету, спрямовану на отримання неконтрольованого державою прибутку від дій, пов`язаних із незаконним збутом наркотичних засобів, всупереч вимогам ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року із наступними змінами і доповненнями, ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15 лютого 1995 року із наступними змінами та доповненнями, у серпні 2024 року за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (дата місце, час), але не пізніше 29 серпня 2024 року придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи кристалічну речовину, яку помістив у поліетиленовий пакет та в пачку з-під цигарок марки «КЕНТ» і зберігав у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_2 , з метою подальшого збуту.

29 серпня 2024 року близько 16 год 00 хв ОСОБА_7 , перебуваючи біля приміщенні кафе «Дом-2», що за адресою: АДРЕСА_2 , за грошову винагороду в сумі 12 300 грн, повторно збув особі під вигаданими анкетними даними ОСОБА_12 поліетиленовий пакет із кристалічною речовиною всередині, досягнувши при цьому раніше поставленої мети, спрямованої на незаконне отримання прибутку від збуту психотропних речовин.

29 серпня 2024 року о 22 год 43 хв ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

30 серпня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.307 КК України, максимальна санкція якої визначає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, тобто, згідно зі ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.3 ст.307 КК України, класифікується як особливо тяжкий.

Ураховуючи, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, задля уникнення ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий у клопотанні просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, без права внесення застави, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, не будуть, на його думку, достатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та для запобігання вищевказаних ризиків.

Відповідно до ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою ст.176 цього Кодексу.

Слідчий суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про те, що існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється, зокрема, й у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважав, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, є достатньо високим.

Крім того, стороною обвинувачення доведено та слідчим суддею місцевого суду враховано, що ризики є дійсними і вони виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Урахувавши дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , соціальні зв`язки, наявність підстав для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання із наведенням в ухвалі мотивів такого рішення.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду провадження, сторона обвинувачення довела, що застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується виключно задля запобігання встановленим ризикам, факт існування яких є доведеним стороною обвинувачення у суді першої та апеляційної інстанції.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом затримання ОСОБА_7 від 29 серпня 2024 року; протоколами обшуку від 29 серпня 2024 року; висновками експертів №СЕ-19/123-23/3629-НЗПРАП від 05 травня 2023 року, №СЕ-19/123-23/4326-НЗПРАП від 08 травня 2023 року, №СЕ-19/123-23/10531-НЗПРАП від 30 жовтня 2023 року, протоколом вилучення придбаного товару від 29 серпня 2024 року та інші матеріали кримінального провадження.

Визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу і слідчий суддя вважає її достатньою для продовження запобіжного заходу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови»). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, Європейський суд з прав людини зазначав, що право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Наразі перевірено відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясовано питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Колегія суддів звертає увагу, що запобіжний захід тримання під вартою застосовується лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, за наявності достатніх підстав уважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від органів досудового розслідування та суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Більш м`які, альтернативні запобіжні заходи з огляду на високу суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення на цій стадії кримінального провадження не становитимуть достатнього стримуючого припису для підозрюваного.

Доводи про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків саме для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд до уваги не бере з таких підстав.

Наявність ризиків у межах кримінального провадження ґрунтується не на припущеннях, а на реальних фактичних даних, наведених у поданому клопотанні та доведених прокурором у судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

До того ж запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

Стороною обвинувачення такі ризики відповідно до ст.177 КПК України доведені, які в сукупності із обґрунтованою підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, стали підставою для застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку.

Підлягають відхиленню посилання захисника на соціальні зв`язки підозрюваного, стан його здоров`я, оскільки вказане не є беззаперечною підставою відповідно до вимог КПК України для зміни обраного йому запобіжного заходу, оскільки вони враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

Обрання щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, на думку апеляційного суду, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних рішень у провадженні.

За таких обставин, колегія суддів уважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 вересня 2024 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 25 жовтня 2024 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3