У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглядаючи у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000302, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на вирок Болградського районного суду Одеської області від 11 грудня 2023 року відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Болград Одеської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

в провадженні Миколаївського апеляційного суду перебувають матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на вирок Болградського районного суду Одеської області від 11 грудня 2023 року.

30.09.2024 р. до Миколаївського апеляційного суду, через підсистему «Електронний суд», надійшло чергове клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу із тримання під вартою на: 1) домашній арешт; 2) особисте зобов`язання із покладенням відповідних обов`язків; 3) заставу в сумі 100 000 грн.

В обґрунтування клопотання захисник посилається на те, що запобіжний захід не відповідає своїй меті за ст. 177 КПК України, а ризики, визначені вказаною статтею відсутні.

Заслухавши доводи захисника та обвинуваченого на підтримку заявленого клопотання, думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених главою 31 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (частина 1 статті 131 КПК). Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (пункт 9 частини 2 статі 131 КПК). Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам (частина 1 статті 177 КПК).

Обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до суду клопотання про зміну запобіжного заходу. До клопотання мають бути додані , зокрема, копії матеріалів, якими обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання (частини 1, 3 статті 201 КПК).

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу (частини 1, 2 статті 331 КПК).

Зміна запобіжного заходу охоплюється терміном «застосування запобіжного заходу». Такий висновок узгоджується з усталеною практикою Касаційного кримінального суду Верховного Суду (постанови від 18.12.2018 у справі № 628/969/18 та від 28.03.2019 у справі № 286/1695/18). У зв`язку з чим питання про зміну запобіжного заходу вирішується в порядку, передбаченому для його застосування, з врахуванням вимог статті 200 КПК.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , наявні у справі докази вчинення ним кримінально-караного діяння, перевірка яких, на предмет належності, допустимості та достовірності, апеляційним судом ще не завершена, та з огляду на те, що судом першої інстанції ухвалений обвинувальний вирок і ОСОБА_5 , розуміючи невідворотність, у разі відхилення апеляційної скарги сторони захисту, призначеного покарання, яке пов`язане виключно з реальним і тривалим його відбуванням, може переховуватися від суду, апеляційний суд доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, бо ризик втечі на даний час не зменшився, а тим більше в умовах воєнного стану, введеного в Україні 24.02.2022 р. Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, і який триває по цей час, а тому і не знаходить підстав для задоволення відповідного клопотання захисника ОСОБА_6 .

Окрім того, абзацом 3 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Із аналізу вищезазначених положень вбачається, що саме під час дії воєнного стану на території України, суд має право не визначати розмір застави в кримінальному провадженні щодо вищевказаних злочинів, при цьому не обов`язково сам злочин повинен бути вчинений саме під час дії воєнного стану, у зв`язку із чим апеляційний суд вважає безпідставними доводи сторони захисту щодо не визначення відносно обвинуваченого ОСОБА_5 розміру застави.

Отже, з метою забезпечення апеляційного перегляду справи, як складової кримінального провадження, з урахуванням ризику переховування від суду, під тиском тягаря можливого відбування покарання, призначеного за вчинення особливо тяжкого злочину, обвинуваченому ОСОБА_5 слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 331, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3