ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1988/24 Справа № 932/9701/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2024 року про застосування запобіжного заходу щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зачепилівка, Харківської області, азербайджанця, громадянина України, із середньою освітою, військовослужбовця, військова частина НОМЕР_1 , військове звання старший солдат, посада стрілець, одруженого, утриманців не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2024 року частково задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12.12.2024 року. Визнано затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконним. Звільнено ОСОБА_7 з-під варти в залі суду. Доручено старшому групи прокурорів та слідчим забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на предмет виявлення тілесних ушкоджень та можливого застосування недозволених методів досудового розслідування. Визначено підозрюваному заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п?ятсот шістдесят) гривень, 00 коп.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Зазначає, що ризики, на які посилається прокурор доведені, окрім ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, які саме дії може вчинити підозрюваний і яким саме чином він зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вказує, що при обранні запобіжного заходу враховується особа підозрюваного, який характеризується негативно, тяжкість вчиненого злочину та вагомість зібраних доказів, відсутність соціальних зв`язків, низьку морально-психологічну підготовку підозрюваного, його відношення до служби, стан здоров`я, та вважав можливим застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням в умовах гауптвахти.

Також зазначає, що ОСОБА_7 , вчинив злочин, тобто не повернувся до місця розташування військової частини, 01 квітня 2023 року.

Однак його затримання відбулось лише 15 жовтня 2024 року, в порядку ст. 208 КПК України, хоча правових і процесуальних підстав для його затримання не було, оскільки для такого затримання необхідно отримати ухвалу слідчого судді.

Більше того, затримання відбулось в службовому кабінеті ТУ ДБР в м. Краматорську, в пункті тимчасової дислокації, в м. Дніпро, однак невідомо на яких підставах ОСОБА_7 було туди доставлено і ким саме.

Таким чином, затримання відбулось з порушенням встановленого процесуального порядку. Посилання на ст. 615 КПК України не можна вважати переконливим, оскільки для затримання особи за ст. 615 КПК України все одно необхідно наявність хоча б однієї підстави для затримання, установленої ст. 208 КПК України.

Проте з моменту з моменту вчинення злочину сплинув значний час, тому п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України, не може бути застосований в даному випадку.

Беручи до уваги викладене, затримання було незаконним, тому клопотання захисника слід задовольнити, визнати затримання ОСОБА_7 незаконним, а останнього звільнити з під варти в залі суду.

Також вказує, що в судовому засіданні ОСОБА_7 повідомив, що йому спричинено тілесні ушкодження під час затримання та проведення слідчих дій, можливо працівниками військової служби правопорядку чи слідчим. Продемонстрував синці на руках.

Захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 заявив клопотання про призначення судово-медичного обстеження підозрюваного.

За таких обставин можливим є відреагувати в порядку ч. 6 ст. 206 КПК України та доручити старшому групи прокурорів та слідчим забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на предмет виявлення тілесних ушкоджень та можливого застосування недозволених методів досудового розслідування.

Посилається на те, що наведені процесуальні порушення не вливають на обґрунтованість підозри та існування ризиків, тому до ОСОБА_7 слід застосувати винятковий запобіжний захід, оскільки він без поважних причин не повернувся до військової частини, не повідомив керівництво, тому вчинив особливо тяжкий злочин.

Зазначає, що можливим є визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п?ятсот шістдесят) гривень, 00 коп., з урахуванням майнового стану підозрюваного та практики ЄСПЛ, зокрема справи «Істоміна проти України».

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині визначення розміру застави в інщій частині ухвалу залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя не врахував, що відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 408 КК України.

Вказує, що застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави не сприятиме підтриманню належної боєздатності та рівня військової дисципліни ЗСУ, попередженню нових кримінальних правопорушень як самим підозрюваним, так і іншими військовослужбовцями.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється чи обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 199 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також, суд повинен враховувати, що відповідно до ч. 3 ст. 176, ч. 1 ст. 183 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Виходячи з аналізу матеріалів кримінального провадження та клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час відповідає його особі, характеру та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, а обрання більш м`ягкого запобіжного заходу не зможе попередити ризики його неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наведені у клопотанні слідчого обставини, які підтверджуються доданими до нього документами, що були предметом дослідження слідчого судді, з достатньою повнотою свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, кожен з яких слідчим суддею детально проаналізовано та мотивовано як підставу застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою

Також, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Що стосується доводів прокурора про незаконність обрання застави, як альтернативного запобіжного заходу, підозрюваному ОСОБА_7 у даному кримінальному упровадженні, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114 - 2, 258-258 - 6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 - 1 Кримінального кодексу України.

В свою чергу, визначення розміру застави є правом суду а не обовязком.

Як слідує із змісту ухвали, яку оскаржує прокурор, слідчий суддя, мотивуючи свій висновок щодо застосування застави, як альтернативного запобіжного заходу, обґрунтовано враховував всі обставини викладені слідчим у клопотанні про обрання запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що з огляду на вказані обставини, слідчий суддя правильно ухвалив рішення про визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 у 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн.

Це рішення слідчим суддею належним чином умотивовано і сумнівів у колегії суддів не викликає.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у виді застави є непереконливі, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування даного виду запобіжного заходу.

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , із визначенням розміру застави, законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставить питання в апеляційній скарзі прокурор, не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4