Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/2610/24
У Х В А Л А

03.09.2024 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючий - суддя ОСОБА_1 , судді: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , секретар судового засідання ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м.Виноградів кримінального провадження за № 0000157 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Виноградівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження за № 0000157 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, оскільки такий продовжено ухвалою Виноградівського районного суду від 19.07.2024 на строк 60 днів та спливає 16.09.2024, а ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшились.

Потерпілий підтримав клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Заслухавши заявлене клопотання, думку потерпілого, обвинуваченого та його захисника, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Цією ж нормою на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України з метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд приходить до переконання, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений може впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, який є його сусідом, та свідків у кримінальному провадженні, які ще не допитані, з метою зміни їх показань, здійснювати на них тиск, усвідомлюючи тяжкість покарання може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на цей час не зменшилися, і не перестали існувати, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України, який є особливо тяжким злочином, згідно вимог ст. 12 КК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення хоча не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії», Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 альтернативних запобіжних заходів, судом враховується особа обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, офіційно не працевлаштований, перебуваючи на волі, зможе перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, ухилитися від суду, існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим, не є ризиком, передбаченим ст. 177 КПК України, однак, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, що відповідає нормам національного законодавства, зокрема п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, суд вважає, що прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, що застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого у виді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується за наявності підстав, передбачених КПК України, є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 177, 331, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів, а саме: з 03 вересня 2024 року до 01 листопада 2024 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3