У Х В А Л А Справа № 932/10993/23

Іменем України Провадження № 1-кс/932/1791/24

03 липня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участі

представника скаржника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0004555, -

В С Т А Н О В И В:

26.06.2024 року до слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , у якій він прохає скасувати постанову слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 17.06.2024 року, про відмову у задоволенні клопотання про повернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0004555; зобов`язати слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4 майно, вилучене 30.05.2024 року в ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: системний блок персонального комп`ютера, чорного кольору, з позначенням «Vinga», без наявних серійних номерів.

Підставами для задоволення скарги вказав наступне. У провадженні СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0004555 від 23.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України. 30.05.2024 року за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , слідчими СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області було проведено обшук, в ході якого було вилучено системний блок персонального комп`ютера, чорного кольору, з позначенням «Vinga», без наявних серійних номерів. 31.05.2024 року слідчий СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з клопотання про арешт майна, вилученого в ході проведення обшуку за місце мешкання ОСОБА_4 . У зв`язку із тим, що станом на 17.06.2024 року у володільця майна були відсутні відомості про розгляд клопотання про арешт майна, його представник звернувся до слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області з клопотання про повернення тимчасового вилученого майна. 24.06.2024 року представником скаржника було отримано відповідь слідчого про відмову у задоволенні клопотання про повернення тимчасово вилученого майна. У зв`язку із тим, що на даний момент арешт на майно, володільцем якого є ОСОБА_4 не накладено, скаржник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

У судовому засіданні представник скаржника вимоги скарги підтримав в повному обсязі, пояснення надав аналогічні її тексту.

Слідчий СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Вислухавши представника скаржника, розглянувши скаргу та дослідивши надані до скарги додатки, вважаю, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У провадженні СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0004555 від 23.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України.

З наданої до скарги копії протоколу огляду вбачається, що 30.05.2024 року слідчим СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області було проведено огляд за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено системний блок персонального комп`ютера, чорного кольору, з позначенням «Vinga», без наявних серійних номерів.

Приписами ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантовано право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого під час досудового розслідування визначено та регламентовано главою 26 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржене рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з тим, слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Така позиція узгоджується із частиною 5 статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тобто, застосування інституту тимчасового вилучення майна можливе лише до вирішення питання про арешт такого майна або до його повернення, що свідчить про конкретне визначення законодавцем можливої наступної долі тимчасово вилученого майна, при цьому можливість визнання такого майна речовим доказом, законодавець не вказує.

Порядок тимчасового вилучення майна регламентовано ст. 168 КПК України, яка вказує, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Аналізуючи правовий зміст ч. 7 ст. 236 і частини 1 ст.98 КПК України, ч. 2 ст.168 КПК України, де вказано, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку або огляду, можливо зробити висновок про те, що речі і документи, вилучені при проведенні обшуку, мають однин з двох процесуальних статусів: 1) речі та документи, які входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на їх відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку і 2) речі та документи, які не входять до цього переліку, тобто, - тимчасово вилучене майно, яке перебуває в такому статусі відповідно до ч. 1 ст.167 КПК України до вирішення питання про його арешт або повернення.

Законодавцем в статті 169 КПК України визначено підстави повернення тимчасового вилученого майна, зокрема зазначено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Із зазначеної норми вбачається, що однією із підстав повернення тимчасового вилученого майна є ч. 6 ст. 173 КПК України, яка передбачає, що ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

У відповідь на запит слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 було повідомлено, що 31.05.2024 року у його провадження надійшло клопотання СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , про арешт майна, яке було вилучене в ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 , (справа № 932/10993/23, провадження № 1-кс/932/1551/24).

З автоматизованої системи документообігу суду «Д-3» вбачається, що вищевказане клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0004555, станом на 07.07.2024 року не розглянуте, що свідчить про наявність правових підстав для повернення тимчасово вилученого майна, відповідно до вимог ст. 169 та ч. 6 ст. 173 КПК України.

Також при винесенні даного рішення слідчий суддя приймає до уваги, що обов`язок доведення існування, тієї обставини, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, покладається на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин - на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність обставин, які б виправдовували подальше втручання у право на мирне володіння ОСОБА_4 належним йому майном.

Слідчим не доведено та не надано доказів, які б давали підстави для утримання майна ОСОБА_4 , який не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні.

Також у своїй скарзі представник володільця майна просить скасувати постанову слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 17.06.2024 року, про відмову у задоволенні клопотання про повернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0004555.

З огляду на те, що постанова слідчого про відмову у задоволенні клопотання про повернення тимчасово вилученого майна не входить до переліку рішень слідчого, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування відповідно до ст. 303 КПК України, приходжу до висновку про відмову у задоволенні скарги у цій частині.

З огляду на вищевикладене скарги підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 169, 170-173, 303, 309-310, 369, 371-372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні 0004555 задовольнити частково.

Зобов`язати уповноваженого слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004555, повернути ОСОБА_4 майно, вилучене 30.05.2024 року в ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: системний блок персонального комп`ютера, чорного кольору, з позначенням «Vinga», без наявних серійних номерів.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1