23.08.2024
Справа № 642/4751/24
н/п 1-кс/642/2553/24
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова скаргу підполковника ОСОБА_3 , який є командиром військової частини НОМЕР_1 та діє в її інтересах, на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою від 01.08.2024, вих..№6784, -
до Ленінського районного суду м. Харкова надійшла вище вказана скарга в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України, щодо невнесення слідчим Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою представника військової частини НОМЕР_1 .
В обґрунтування скарги зазначено, що військовою частиною НОМЕР_1 01.08.2024 року до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві було направлено заяву, вих. №6784, про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, вчиненого військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 ..
Однак, на момент звернення до слідчого судді військова частина НОМЕР_1 жодних повідомлень щодо внесення відомостей до ЄРДР від Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві не отримала.
Таким чином, відомості за заявою в порушення вимог ст. 214 КПК України до ЄРДР не внесені. Заявник просить зобов`язати уповноважену особу Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві внести відомості за заявою від 01.08.2024, вих..№6784 у до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення.
У судове засідання представник заявника не з`явився, у скарзі просив її задовольнити та розглянути за його відсутності.
Представник Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві у судове засідання не з`явився, жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило.
Крім того, судом направлявався запит до Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві на отримання інформації щодо результатів розгляду повідомлення військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2024, вих..№6784, проте жодної відповіді на адресу суду не надійшло.
Згідно з вимогами ч. 3 ст.306КПК України неявка слідчого та прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду скарги по суті.
Слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим його розгляд у відсутність особи, за скаргою якої здійснюється судове провадження. При цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 22, 26, 306 КПК України.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.
Вивчивши доводи поданої скарги та надані докази у їх сукупності, слідчий суддя приходить до таких висновків.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування передбачений главою 26 КПК України,
Пунктом 1 частини 1статті 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Слідчим суддею встановлено, що 01.08.2024 року за вих. №6784 було направлено повідомлення про вчинення злочину до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, до якої надано матеріали на підтвердження події, які на його переконання свідчать про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, що полягає у самовільному залишенні військової частини, вчиненого військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 .
Повідомлення надійшло до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві та було отримано 07.08.2024 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.
Згідно вимог ст. 214 КПК України слідчий проводить досудове розслідування лише після внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Згідно до ст. 214 КПК України досудове розслідування без внесення відомостей до ЄРДР проводити заборонено.
Данні вимоги ст. 214 КПК України мають імперативний характер.
Положення ст.214КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до частини 4 статті 214КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2024 року за вих. №6784 було направлено повідомлення про вчинення злочину до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.
Як стверджує заявник у скарзі, і вказаний факт не спростований на час розгляду скарги, відомості щодо обставин відображених у зверненні на час розгляду скарги слідчим суддею, до ЄРДР не внесені та жодної відповіді заявнику не надходило.
Тобто, строки визначені ст. 214 КПК України, суб`єктом оскарження не дотримані.
У пункті 74 Рішення у справі "Лелас проти Хорватії" і пункті 70 Рішення у справі "Рисовський проти України" ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування" та пояснив його практичне значення, зокрема, зазначивши, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх порушень та уникати виконання своїх обов`язків, а у цій ситуації, суб`єкт оскарження не дотрималися власних внутрішніх правил та процедур, щодо умов унесення відомостей до ЄРДР, апріорі, вони удалися, до фактичного уникнення виконання своїх обов`язків. Тим самим, отримали вигоду від своїх порушень та позбавили особу, яка подала заяву про злочин, як сторону, у взаємовідносинах, що склалися між ними з моменту подання такого звернення про злочин, розумної можливості представити свою справу за таких умов, які б не ставили його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (суб`єктом оскарження).
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування передбачений главою 26 КПК України,
Пунктом 1 частини 1 статті 303КПК України встановлено, що на досудовому провадженні може бути оскаржена, в тому числі, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 № 139). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.
Повноваженнями щодо оцінки відомостей, повідомлених потерпілим чи наведених у заяві, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.
Разом з тим, зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не зобов`язує слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.
У постанові від 01.12.2022р. у справі №522/7836/21 (провадження №51-2328км22) Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду констатував той факт, що слідчий суддя під час здійснення судового контролю може скасовувати постанови слідчого/прокурора та зобов`язувати вчиняти певні дії передбачені КПК України, однак при цьому не повинен втручатися в процесуальну діяльність слідчого.
Виходячи з цього, слідчий суддя, на етапі проведення досудового розслідування, не виконує функції слідчого у провадженні, а лише забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та позбавлений повноважень надати вказівку слідчому щодо прийняття конкретного за змістом процесуального рішення, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності.
З огляду на викладене скарга підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 303-307, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Скаргу задовольнити частково.
Зобов`язати уповноважену посадову особу Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві розглянути заяву командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 від 01.08.2024 року вих. № 6784, направлену поштою, та надати заявнику відповідь.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1