ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: №619/5717/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження: №11-кп/818/962/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 01 лютого 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку ст.Переяславська Брюховецького району Краснодарського краю, громадянку України, з середньою освітою, непрацюючу, незаміжню, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

засуджено:

-за ч.1 ст.357 КК України на 1 рік обмеження волі;

-за ч.4 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, із застосуванням положень ст.72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки і покладенням на неї ряду обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Кримінальне провадженні розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, ОСОБА_7 , 09.06.2023 приблизно 08 години 00 хвилин, знаходячись в гостях вдома у своєї знайомої ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 де, в ході бесіди з останньою, маючи прямий умисел на подальше таємне заволодіння чужими грошовими коштами, що знаходилися на балансі банківської картки останньої, при цьому усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, розуміючи, що в Україні, відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№2102-ІХ), відповідно до пункту № 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий правовий режим воєнного стану», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та усвідомлюючи що відповідно до Закону України від 2 квітня 1992 року «Про інформацію», Закону від 2 жовтня 2001 року «Про платіжні системи та переказ коштів в України», п. 1 ст. 5 Закону від 22 травня 2003 року «Про електронні документи та електронний документообіг», «Положення про міжбанківські розрахунки», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 8 жовтня 1998 року i ст. 200 КК України платіжні банківські картки с електронним платіжним документам, під приводом обіцянки перевірки наявності на банківській карті грошових коштів, шляхом зловживання довірою, отримала від ОСОБА_8 її банківську картку НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк», на балансі якої знаходилися грошові кошти в сумі 2 000 гривень, та пін-код від цієї картки.

В подальшому ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального проступку зникла, тим самим незаконно заволоділа банківською картою ОСОБА_8 .

Цього ж дня, об 11 годині 05 хвилин в банкоматі відділення банку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , зняла грошові кошти в сумі 2 000 гривень які належать ОСОБА_9 та розпорядилася ними на власний розсуд, тим самим заволоділа зазначеними грошовими коштами.

Після цього, ОСОБА_7 , утримуючи при собі викрадену банківську картку АТ КБ «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_9 залишила місце вчинення злочину.

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 було спричинено матеріальну шкоду у розмірі 2 000 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Харківської обласної прокуратури, не оспорюючи доведеності винуватості ОСОБА_7 та правильності кваліфікації її дій, ставить питання про зміну вироку в частині призначення покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосуванням закону, який не підлягає застосуванню покарання у виді обмеження волі. Зазначив, що ОСОБА_7 є особою, яка на момент вчинення кримінального правопорушення досягла пенсійного віку, і до неї, відповідно до вимог ч.3 ст.61 КК України, не може бути застосоване покарання у виді обмеження волі. Просить вирок змінити, вважати ОСОБА_7 засудженою за ч.1 ст.357 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., за ч.4 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання 5 років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки і покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_7 , будучи повідомленою належним чином про дату, час та місце судового засідання, заяв чи клопотань про особисту участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не надала, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проводився за відсутності останньої.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, є обґрунтованими.

Згідно положень ч.3 ст.61 КК України покарання у виді обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

Як слідує із матеріалів провадження ОСОБА_7 на момент вчинення кримінального правопорушення досягла 64 річного віку, а тому відповідно до вищевказаного закону є особою пенсійного віку.

Однак, у порушення вимог ч.3 ст.61 КК України, суд призначив ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі, що згідно п.2 ч.1 ст.413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду.

За таких обставин колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_7 передбачене у санкції ч.1 ст.357 КК України покарання у виді штрафу, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури і яке буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури задовольнити.

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 01 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.357 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч.4 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, із застосуванням положень ст.72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 визначити остаточне покарання 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: