БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/219/24
Провадження № 1-в/730/51/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2024 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни подання Ніжинського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особи без громадянства, уродженця с. Іванівка Борзнянського району Чернігівської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого, освіта неповна середня, неодруженого, перебуває в цивільному шлюбі, непрацюючого, засудженого 29.02.2024р. Борзнянським районним судом Чернігівської області за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком у 2 роки, -

В С Т А Н О В И В :

Ніжинський РС №4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області звернувся до суду з даним поданням, у якому просить у відповідності до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024р. №3886-ІХ звільнити від подальшого відбування покарання ОСОБА_4 , засудженого вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 29.02.2024р. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 09.08.2024р. набрав чинності вказаний Закон, яким підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна, чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому згідно зі ст.5 КК України положення цього Закону поширюються на засудженого ОСОБА_4 .

Представник уповноваженого органу з питань пробації в судове засідання не з`явилась, подала заяву від 14.11.2024р., у якій просить розглядати внесене нею подання без її участі, його підтримує і наполягає на задоволенні.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення вказаного подання Ніжинського РС №4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області.

Потерпілий своїм правом на участь у судовому засіданні не скористався, надав заяву від 14.11.2024р. про розгляд справи в його відсутність.

Засуджений ОСОБА_4 був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду подання за наявними у матеріалах особової справи засобами мобільного зв`язку, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення, але в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття не повідомив.

Неприбуття в судове засідання належним чином сповіщених представника уповноваженого органу з питань пробації, засудженого та потерпілого у відповідності до положень абз.2 ч.5 ст.539 КПК України не перешкоджає розгляду подання по суті.

Розглянувши подання, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали особової справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про зміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX (далі - Закон №3886-IX), яким було внесено зміни до ст.51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Так, у редакції Закону №3886-IX положеннями ч.1 ст.51 КУпАП передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а ч.2 ст.51 КУпАП установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, Законом №3886-IX декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч.5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст.3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначена норма Основного Закону України також кореспондується і з приписами ч.1, 3 ст. 5 КК України, згідно яких закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість; закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно з ч.2, 3 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Суть цього інституту звільнення від покарання та його відбування полягає в тому, що за підстав, передбачених КК України:

1/ засуджений може (або повинен) бути звільнений судом від: а) реального відбування покарання, призначеного вироком суду; б) подальшого відбування покарання, частину якого він вже відбув;

2/засудженому може бути: а) замінено покарання більш м`яким; б) пом`якшено призначене покарання.

У судовому засіданні встановлено, що вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 29 лютого 2024 року ОСОБА_4 засуджений за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком у 2 роки, відповідно до ст.76 КК України засудженого зобов`язано протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти зазначений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також додатково покладені обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконати заходи, передбачені пробаційною програмою «Попередження вживання психоактивних речовин».

Даний вирок суду набрав законної сили 02.04.2024р., звернутий до виконання й 04.04.2024р. засуджений ОСОБА_4 поставлений на облік у Ніжинському РС №4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області.

Водночас, за встановлених вказаним вироком суду обставин, ОСОБА_4 скоїв наступні крадіжки чужого майна (грошових коштів потерпілого ОСОБА_5 ): 03 січня 2024 року - в розмірі 500,00 грн, 05 січня 2024 року - в розмірі 371,46 грн, 08 січня 2024 року - в розмірі 889,90 грн. Зазначені кримінально-протиправні дії ОСОБА_4 були кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану та повторно.

У ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2024 року у розмірі 3028 грн, у зв`язку з чим два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян у даному випадку складає 3028 грн.

Разом з тим, як за кожним із епізодів крадіжки, так і в загальному, інкримінована засудженому вартість викраденого ним майна складала менше, ніж два неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Отже, наразі вчинені ОСОБА_4 правопорушення частково декриміналізовані (за вартісним критерієм), що скасовує їх кримінальну караність і у відповідності до ч.2 ст.74 КК України є безумовною правовою підставою для звільнення засудженого від призначеного судом покарання.

Наведений висновок суду узгоджується й з правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеною в постанові від 07 жовтня 2024 року у справі №278/1566/21.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, дане подання Ніжинського РС №4 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області є обгрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.3, 5, 74 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Подання Ніжинського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 29 лютого 2024 року.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в семиденний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Суддя Борзнянського районного суду ОСОБА_1