Справа № 629/2299/22
провадження № 1-кс/632/132/24

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2024 року м. Первомайський

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 , розглянувши матеріали справи за скаргою потерпілого ОСОБА_3 на постанову прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 18 липня 2024 року про часткову відмову у задоволенні клопотання від 17 січня 2024 року та зобов`язання прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 щодо вчинення певної дії в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000089 від 13 березня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

27 серпня 2024 року до Первомайського міськрайонного суду Харківської області згідно із ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 серпня 2024 року надійшла скарга потерпілого ОСОБА_3 на постанову прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 18 липня 2024 року про часткову відмову у задоволенні клопотання від 17 січня 2024 року та зобов`язання прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , щодо вчинення певної дії в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000089 від 13 березня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України.

У своїй скарзі ОСОБА_3 прохав скасувати постанову прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 18 липня 2024 року про часткову відмову в задоволенні його клопотання від 17 січня 2024 року, якою у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_3 відмовлено частково, саме: «у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_3 від 17 січня 2024 року щодо п.п. 2, 4, 6, 9, 11, 17 відмовлено повністю; щодо п.п. 10, 13 відмовлено частково.». ОСОБА_3 , вважає, що прокурором не розглянути його вимоги у частині проведення слідчих та розшукових дій (п.9,10,13), а також скасування постанови дізнавача СД Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 12 січня 2023 року (п. 2), скасування постанови від 10 січня 2024 року (п. 4), розгляду клопотань від 8 та 10 січня 2024 року (п. 6), виконання ухвали слідчого судці від 23 січня 2023 року (п. 11) щодо внесення відповідних відомостей до €РДР, згідно із протоколом прийняття заяви від 15 січня 2024 року (п.17), а також прохав зобов`язати прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , яким здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000089 від 13 березня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України, повторно розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_3 від 17 січня 2024 року у частині вищезазначених пунктів клопотань.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначив, що ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 11 липня 2024 року його скаргу на постанову прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 про часткову відмову в задоволенні клопотання від 17 січня 2024 року у кримінальному провадженні №0000089 від 13 березня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України задоволено частково. Зокрема, постанову прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 19 січня 2024 року про часткову відмову у задоволенні клопотання, яка винесена за результатами розгляду клопотання від 17 січня 2024 року, у частині проведення слідчих та розшукових дій в об`єднаному кримінальному провадженню № 0000089 від 13 березня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України (п.9,10,13), а також щодо скасування постанови дізнавача СД Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 12 січня 2023 року (п. 2), скасування постанови від 10 січня 2024 року (п. 4), розгляду клопотань від 8 та 10 січня 2024 року (п. 6), виконання ухвали слідчого судді від 23 січня 2023 року щодо внесення відповідних відомостей до ЄРДР, згідно із протоколом прийняття заяви від 15січня 2024 року (п.17)- скасовано. Зобов`язано прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , яким здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000089 від 13 березня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України, повторно розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_3 від 17 січня 2024 року, у частині проведення слідчих та розшукових дій в об`єднаному кримінальному провадженню № 0000089 від 13 березня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України (п.9,10,13), щодо скасування постанови дізнавача СД Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 12 січня 2023 року (п. 2), скасування постанови від 10 січня 2024 року (п. 4), розгляду клопотань від 8 та 10 січня 2024 року (п. 6), виконання ухвали слідчого судді від 23 січня 2023 року та внесення відповідних відомостей до ЄРДР, згідно із протоколом прийняття заяви від 15 січня 2024 року (п.17), та повідомити потерпілого ОСОБА_3 про результати розгляду цього клопотання в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 220 КПК України.

ОСОБА_3 не погоджується із прийнятою прокурором ОСОБА_4 постановою від 18 липня 2024 року, вважає, що його клопотання щодо вищезазначених пунктів фактично не були повторно розглянути, прокурор знову порушив вимоги ст.ст,3,36,5-56,93,94 КПК України, зокрема прокурор не вказав, хто повинен виконати клопотання потерпілого від 17 січня 2024 року у той частині, яка підлягає задоволенню, строки її виконання.

Із обґрунтувань ОСОБА_3 вбачається, що його клопотання у тій його частині в якій він клопоче про допит у якості свідків суддів Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прокурором не задоволено з тих підстав, що допит зазначених осіб у якості свідків є недоцільним, оскільки вони не були свідками та очевидцями події, яка мала місце 12 березня 2022 року на території Центрального ринку міста Лозова. Однак він як потерпілий з цим погодитись не може, оскільки прокурор не врахував те, що дані свідки в цей день розглядали справи про адміністративні правопорушення.

На його, ОСОБА_3 погляд, прокурор ОСОБА_4 взагалі нехтує вимогами КПК України, зокрема, не звертає ніякої уваги на те, що 12 березня 2022 року, після вчинення правопорушень ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , судді ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розглядали матеріали щодо адміністративних правопорушень за ст. 173, ч. 1 ст. 164 КУпАП, вчиненні зазначеними особами із постановленням відповідних судових рішень.

При цьому, на думку потерпілого ОСОБА_3 , вони, судді, можуть спростувати або підтвердити факти, які на даний час є підставами для проведення досудового розслідування за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки ці особи є непрямими свідками, враховуючи, що прямих свідків вчинення правопорушення органами досудового розслідування не встановлено до теперішнього часу, що є неприпустимим, оскільки він (потерпілий) та свідок ОСОБА_12 на них прямо вказують.

Між іншим, ОСОБА_3 вважає, що відмовляючи в черговий раз в задоволенні його клопотань та не виконуючи ухвалу слідчого судді ОСОБА_1 від 11 липня 2024 року, прокурор ОСОБА_4 порушує вимоги ст. ст. 3, 36 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_3 вважає, що слідчий, прокурор зобов`язані розглянути і вирішити кожне заявлене за кримінальним провадженням клопотання. При цьому вони (слідчий, прокурор) не вправі відмовити у допиті свідків, проведенні експертизи, а також в проведенні інших слідчих (розшукових) дій або прийнятті певних процесуальних рішень, якщо вони сприяють об`єктивному і повному дослідженню обставин кримінального провадження, забезпеченню прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Як можна зрозуміти із змісту скарги, що була подана ОСОБА_3 07 серпня 2024 року, останній у поданій скарзі ставить також питання, щодо зобов`язання прокурора ОСОБА_5 , як керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області, відповідно до вимог ст.ст. 110, 220 КПК України повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 17 січня 2024 року щодо п,п. 9,10,11,12,14,15,16,17,18, оскільки він направляв дану скаргу на адресу керівника прокуратури, а відтак, рішення про часткову відмову у задоволенні його клопотання від 17 січня 2024 року приймалася під його процесуальним керівництвом. При цьому, ОСОБА_3 у скарзі не зазначив, яке саме рішення приймалося прокурором ОСОБА_5 .

Під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_3 подану ним скаргу підтримав з наведених у ній підстав та просив її задовольнити, зазначивши про необхідність скасування постанови прокурора від 18 липня 2024 року, а саме: «у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_3 від 17 січня 2024 року щодо п.п. 2, 4, 6, 9, 11, 17 відмовлено повністю; щодо п.п. 10, 13 відмовлено частково.» Також потерпілий під час судового розгляду, уточнив свої вимоги, прохав зобов`язати не тільки прокурора ОСОБА_5 , як керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області, а також його заступника ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст.110, 220 КПК України повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 17 січня 2024 року щодо п.п. 9,10,11,12,14,15,16,17,18 оскільки він направляв дану скаргу на адресу керівника прокуратури, а відтак, рішення про часткову відмову у задоволенні його клопотання від 17 січня 2024 року приймалася під їх процесуальним керівництвом, хоча він від зазначених осіб не отримував жодної постанови, прийнятої ними під час досудового розслідування за вищевказаним кримінальним провадженням. І саме вони повинні розглянути його клопотання від 17 січня 2024 року, оскільки прокурор ОСОБА_4 неналежним чином виконує свої обов`язки, як процесуальний керівник. При цьому, потерпілий ОСОБА_3 не заперечував, щодо розгляду його скарги в частині тих вимог, за якими відкрите провадження. Ухвалу суду від 28 серпня про відмову у відкритті провадження стосовно вимог щодо п. 14, 15, 16, 18 не оскаржував, погодився із нею.

Прокурор ОСОБА_4 до суду не з`явився, при цьому на адресу суду було направлено телефонограму від прокурора ОСОБА_13 який повідомив, що він також входить до групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні, та просить розгляд скарги проводити за його відсутності.

Прокурор ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до суду також не з`явилися, направивши листа із проханням проводити судовий розгляд за відсутності прокурорів. При цьому на адресу суду були надані пояснення прокурора ОСОБА_6 , відповідно до яких останній зазначив, що підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 в частині зобов`язання керівника окружної прокуратури та його заступника розглянути клопотання від 17 січня 2024 року в порядку т.. 220 КПК України не вбачається, оскільки саме прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням визначає порядок та обсяг проведення слідчих (процесуальних) дій. Разом з цим, не повинні порушуватись приписи т.. 40-1 КПК України, відповідно до яких дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності. В об`єднаному кримінальному провадженні № 0000089 від 13 березня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України процесуальне керівництво здійснюється прокурорами ОСОБА_4 та ОСОБА_13 Керівником окружної прокуратури ОСОБА_5 та його першим заступником ОСОБА_6 по кримінальному провадженні не здійснюється процесуальне керівництво. При цьому, прокурор ОСОБА_6 , звернув увагу, що КПК України визначені виключні випадки, коли прокурор вищого рівня по відношенню до прокурора окружної прокуратури має право давати останньому обов`язкові до виконання вказівки під час досудового розслідування. Так, відповідно до т.. 17 Закону України «Про прокуратуру» прокурором вищого рівня для прокурорів, у тому числі прокурорів стажистів окружних прокуратур, керівників та заступників керівників підрозділів окружної прокуратури є керівник окружної прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків. Відповідно до вимог т.. 308 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування. Разом з цим, ухвала слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 11 липня 2024 року не містить вимог щодо зобов`язання розгляду будь-якої скарги ОСОБА_3 у порядку т.. 308 КПК України. Більш того, вивченням матеріалів кримінального провадження не встановлено неефективності здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням, а також порушення розумних строків саме з боку прокурора процесуального керівника ОСОБА_4 ..

Згідно із вимогами ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність прокурора у судовому засіданні не є перешкодою для розгляду скарги, у зв`язку з чим судовий розгляд за скаргою проведено без участі прокурорів.

Заслухавши пояснення особи, яка звернулася із скаргою потерпілого ОСОБА_3 та прокурора, дослідивши матеріали скарги, а також оцінивши доводи скарги, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ухвали Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 11 липня 2024 року скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 про часткову відмову в задоволенні клопотання від 17 січня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000089 від 13 березня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України задоволено частково. Зокрема, скасовано постанову прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 19 січня 2024 року про часткову відмову у задоволенні клопотання, яка винесена за результатами розгляду клопотання від 17 січня 2024 року, у частині проведення слідчих та розшукових дій в об`єднаному кримінальному провадженню № 0000089 від 13 березня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України (п.9,10,13), а також щодо скасування постанови дізнавача СД Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 12 січня 2023 року (п. 2), скасування постанови від 10 січня 2024 року (п. 4), розгляду клопотань від 8 та 10 січня 2024 року (п. 6), виконання ухвали слідчого судді від 23 січня 2023 року (п. 11) щодо внесення відповідних відомостей до ЄРДР, згідно із протоколом прийняття заяви від 15 січня 2024 року (п. 17). Зобов`язано прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , яким здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000089 від 13 березня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України, повторно розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_3 від 17 січня 2024 року, у частині проведення слідчих та розшукових дій в об`єднаному кримінальному провадженню № 0000089 від 13 березня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України (п.9,10,13), щодо скасування постанови дізнавача СД Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 12 січня 2023 року (п. 2), скасування постанови від 10 січня 2024 року (п. 4), розгляду клопотань від 8 та 10 січня 2024 року (п. 6), виконання ухвали слідчого судді від 23 січня 2023 року п. (11) та внесення відповідних відомостей до ЄРДР, згідно із протоколом прийняття заяви від 15 січня 2024 року (п. 17), та повідомити потерпілого ОСОБА_3 про результати розгляду цього клопотання в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 220 КПК України.

Як вбачається із ухвали Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28 серпня 2024 року потерпілому ОСОБА_3 поновлено процесуальний строк на подачу скарги на постанову прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_14 від 18 липня 2024 року про часткову відмову у задоволенні клопотання від 17 січня 2024 року та зобов`язання прокурорів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо вчинення певної дії в об`єднаному кримінальному провадженню № 0000089 від 13 березня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України. Відкрито провадження за скаргою потерпілого ОСОБА_3 на постанову прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 18 липня 2024 року про часткову відмову у задоволенні клопотання від 17 січня 2024 року та зобов`язання прокурорів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо вчинення певної дії в об`єднаному кримінальному провадженню № 0000089 від 13 березня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України, а саме, щодо вимог, які стосуються, зокрема, проведення слідчих (розшукових) дій, (пункти 9, 10, 13), щодо скасування постанови дізнавача СД Лозівського РВП ГУНП в Харківській області від 12 січня 2023 року (п. 2), скасування постанови від 10 січня 2024 року (п. 4), розгляду клопотань від 8 та 10 січня 2024 року (п. 6), виконання ухвали слідчого судді від 23 січня 2023 року (п.11) та внесення відповідних відомостей до ЄРДР, згідно із протоколом прийняття заяви від 15 січня 2024 року (п.17), стосовно яких відмовлено прокурором в задоволенні клопотання (п.2,4,6,9,11,17) та частково відмовлено (п.10.13), а також щодо зобов`язання прокурора ОСОБА_5 , як керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області відповідно до вимог т..ст.110, 220 КПК України повторно розглянути клопотання потерпілого від 17 січня 2024 року в частині заявлених вимог, передбачених у п. 9,10,11,12,17 клопотання від 17 січня 2024 року.

Відмовлено у відкритті провадження за скаргою потерпілого ОСОБА_3 у частині зобов`язання прокурора ОСОБА_5 , як керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області відповідно до вимог ст.110, 220 КПК України повторно розглянути клопотання потерпілого від 17 січня 2024 року в частині заявлених вимог щодо відмови у повідомленні про підозру громадянам: ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000089 від 13 березня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України (п. 15), щодо заміни групи прокурорів (п. 18), щодо примушення начальника Лозівського РВП ГУНП в Харківській області виконати постанови Полтавського апеляційного суду від 19 травня 2022 року щодо ОСОБА_10 та від 30 червня 2022 року щодо ОСОБА_11 (п. 16), щодо приєднання до матеріалів об`єднаного кримінального провадження, усіх клопотань, направлених на адресу процесуального керівника Лозівського окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , за період часу з 01.04.2022 року по теперішній час (п. 14).

У межах відкритого провадження за скаргою потерпілого ОСОБА_3 , слідчий суддя зазначає, що порядок кримінального провадження на території України, відповідно до т.. 1 КПК України, визначається кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура ( стаття 2 КПК України).

Статтею 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно із з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Положеннями ч. 1 ст. 9 КПК України передбачено, що, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч. 2 ст. 9 КПК України).

Відповідно до т.. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Положеннями т.. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, поміж іншого: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до т.. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Водночас проведення слідчих (розшукових) дій належить до повноважень органу досудового розслідування (ст.ст. 40-41 КПК України). Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом (п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України).

Таким чином, проведення слідчих (розшукових) дій належить до дискреційних повноважень органу досудового розслідування та у певних випадках прокурора, який відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Разом із цим т.. 56 КПК України передбачені права потерпілого, зокрема протягом кримінального провадження потерпілий має право, окрім іншого: подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду; заявляти відводи та клопотання; користуватися іншими правами, передбаченими цим Кодексом.

Під час досудового розслідування потерпілий має право, окрім іншого: подавати докази на підтвердження своєї заяви.

Відповідно до положень ст., ст.. 110, 220, п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України у випадку повної або часткової відмови у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій слідчим, прокурором виноситься вмотивована постанова.

Згідно із приписами ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником; відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Наведений у даній статті перелік рішень, дій або бездіяльності, що можуть бути предметом судового оскарження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У частині другій статті 303КПК України закріплена пряма заборона окремого оскарження інших рішень, дій або бездіяльності прокурора.

Вищезазначений висновок узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26 березня 2019 року у справі за № 807/1456/17.

При цьому, згідно із рекомендаціями наведеними у п. 6 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 «Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» при розгляді скарги на відмову слідчого, прокурора у проведенні слідчих (розшукових) дій слідчому судді належить оцінювати: дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій; дотримання інших процесуальних вимог щодо проведення слідчих (розшукових) дій, які ініціюються перед органом досудового розслідування у кримінальному провадженні; доцільність здійснення слідчих (розшукових) дій про які просить сторона кримінального провадження та обґрунтованість внесеного клопотання.

Отже, під час розгляду скарги, поданої в порядку п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, слідчий суддя має оцінити:

1)дотримання процесуального порядку вирішення клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій та строку його розгляду;

2)обґрунтованість внесеного учасником кримінального провадження клопотання та доцільність здійснення відповідних слідчих (розшукових) дій;

3)обґрунтованість та вмотивованість відмови прокурора у задоволенні клопотання про здійснення слідчих (розшукових) дій.

Із пояснень ОСОБА_3 та матеріалів скарги вбачається, що дізнавачами сектору дізнання Лозівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області під процесуальним керівництвом прокурорів Лозівської окружної прокуратури Харківської області, у тому числі ОСОБА_4 , здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000089 від 13 березня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, зокрема за фактом умисного заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .

Потерпілим у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_3 .

Як вбачається із скарг ОСОБА_3 , останній у порядку ст. 220 КПК України, звернувся до Лозівської окружної прокуратури Харківської області, зокрема до прокурора, який здійснює процесуальне керівництво, ОСОБА_4 , із клопотанням від 17 січня 2024 року, у якому поміж іншого прохав провести ряд слідчих дій, зокрема з метою усунення попередніх недоліків, та згідно зі ст. 223 КПК України. Для з`ясування всіх обставин скоєння проступку вважав необхідним проведення слідчих дій у вигляді допиту у якості свідків, а потім одночасного допиту його та свідків. Зокрема, ОСОБА_3 клопотав про допит у якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суддів Лозівського міськрайонного суду Харківської області, які 12 березня 2022 року розглядали матеріали, щодо притягнення до адміністративної відповідальності із постановленням відповідних судових рішень щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які у свою чергу в період часу з 09 години 45 хв. до 10 години 45 хв. перебували на території Центрального ринку міста Лозова Харківської області та незаконно з рук проводили торгівлю тютюновими виробами без ліцензії та акцизних марок, грубо порушували громадський порядок, та нанесли йому, ОСОБА_3 , тілесні ушкодження, а в подальшому були затримані поліцією та доставлені у Лозівський відділ поліції, а він, як свідок на той час разом із ОСОБА_12 , давали покази у суді. При цьому, як зазначив ОСОБА_3 , вищевказані судді, зробили службове підроблення щодо правопорушника ОСОБА_11 при розгляді справи за № 629/1054/22 щодо ОСОБА_11 за т.. 173, ч. 1 ст. 164 КУпАП, які стосується, зокрема, фактів спричинення йому тілесних ушкоджень.

Ухвалою слідчого суді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 11 липня 2024 року було задоволено скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 про часткову відмову у задоволенні клопотання від 17 січня 2024 року у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000089 від 13 березня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України та за № 000027 від 22 лютого 2023 року за ч. 1 ст. 125 КК України. Постанову прокурора від 19 січня 2024 року про часткову відмову у задоволенні клопотання, яка винесена за результатами розгляду клопотання від 17 січня 2024 року, в частині відмови у проведенні слідчих (розшукових) дій, у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000089 від 13 березня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України та за № 000027 від 22 лютого 2023 року за ч. 1 ст. 125 КК України скасовано.

При цьому зобов`язано прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , яким здійснюється процесуальне керівництво у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000089 від 13 березня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України повторно розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_3 від 17 січня 2024 року, про проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні, та повідомити потерпілого ОСОБА_3 про результати розгляду цього клопотання в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 220 КПК України.

За результатами повторного розгляду вказаного клопотання прокурором Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 винесено постанову від 18 липня 2024 року про часткову відмову у задоволенні клопотання від 17 січня 2024 року, якою, зокрема, відмовлено у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_3 , у частині допиту у якості свідків суддів Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Прокурор мотивував своє рішення в цій його частині, зокрема, тим, що допитувати у якості свідків суддів Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є недоцільним, тому що останні не були свідками та очевидцями події, яка мала місце 12 березня 2022 року на території Центрального ринку міста Лозова.

Тобто із змісту мотивувальної частини процесуального рішення вбачається, що прокурор вказує про відсутність підстав для задоволення клопотання про допит свідків з огляду на відсутність належних та обґрунтованих відомостей, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження.

Водночас, ОСОБА_3 під час розгляду даної скарги пояснив, що дійсно ОСОБА_8 і ОСОБА_9 12 березня 2022 року не перебували на території Центрального ринку у місті Лозова Харківської області під час заподіяння йому тілесних ушкоджень, однак зазначеним особам відомо про обставини вчинення щодо нього кримінальних протиправних дій, зокрема, щодо спричинення йому тілесних ушкоджень з його слів під час розгляду ними в цей же день справ про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за т.. 173, ч. 1 ст. 164 КУпАП, у яких він надавав пояснення у якості свідка.

Згідно із положеннями т.. 95 КПК України процесуальними джерелами доказів є, в тому числі, показання це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Відповідно до Глави 20 КПК України допит, у тому числі одночасний віднесений до слідчих дій. Слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети (ч. 1, 2 ст. 223 КПК України).

Із змісту т.. 223 КПК України вбачається, що має бути чітко визначена мета проведення слідчої (розшукової) дії, яка має значення для здійснення неупередженого, повного та всебічного досудового розслідування.

У даному випадку ОСОБА_3 ставиться питання про проведення слідчих дій спочатку допиту свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , після чого одночасного допиту між зазначеними свідками та ним як потерпілим. Отже, слідчий суддя має дослідити оскаржуване рішення прокурора на предмет його законності і обґрунтованості у взаємному зв`язку з необхідністю проведення відповідних слідчих дій (допит вказаних у клопотанні осіб) з точки зору досягнення її мети у кримінальному провадженні. Враховуючи завдання і засади кримінального провадження, слідчий суддя має встановити, чи була відмова прокурора у задоволенні клопотання обґрунтованою та належним чином мотивованою, і чи в результаті прийняття оскаржуваного рішення не були порушені права особи, яка звернулася з відповідним клопотанням.

Відповідно до змісту клопотання та наданих в судовому засіданні пояснень ОСОБА_3 вбачається, що необхідність допиту у якості свідків суддів Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 викликана тим, що вони 12 березня 2022 року розглядали справи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які у свою чергу в період часу з 09 години 45 хв. до 10 години 45 хв. перебуваючи на території Центрального ринку міста Лозова Харківської області, окрім іншого заподіяли йому, ОСОБА_3 , тілесні ушкодження, та їм, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , з його слів як свідка відомо про обставини заподіяння йому тілесних ушкоджень.

До того ж як зазначив ОСОБА_3 під час судового розгляду, вищевказані судді, зробили службове підроблення щодо правопорушника ОСОБА_11 при розгляді справи за № 629/1054/22 стосовно ОСОБА_11 за т.. 173, ч. 1 ст. 164 КУпАП, які стосується, зокрема, фактів спричинення йому тілесних ушкоджень.

Разом із цим, після допиту ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у якості свідків, ОСОБА_3 просив провести одночасний допит між зазначеними особами та ним як потерпілим.

У той же час із досліджених в судовому засіданні документів та пояснень ОСОБА_3 вбачається, що у кримінальному провадженні № 0000089 від 13 березня 2022 року здійснюється досудове розслідування за фактом умисного заподіяння ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень, яке мало місце 12 березня 2022 року на території Центрального ринку міста Лозова Харківської області.

Саме для встановлення обставин вчинення щодо нього кримінального правопорушення, внаслідок якого йому заподіяні тілесні ушкодження, об`єктивного і повного дослідження обставин кримінального провадження потерпілий ОСОБА_3 вважає за необхідне допитати у якості свідків суддів ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , після чого провести із ними одночасний допит.

За ч. 1 ст. 65 КПК України свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.

Частиною 5 ст. 95 КПК України передбачено, що особа дає показання лише щодо фактів, які вона сприймала особисто, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_8 і ОСОБА_9 12 березня 2022 року не були присутні на території Центрального ринку у місті Лозова Харківської області та не були очевидцями подій за участю ОСОБА_3 .

Дослідивши клопотання ОСОБА_3 щодо проведення слідчих дій допиту зазначених осіб у якості свідків, яке подано в порядку т.. 220 КПК України, слідчий суддя доходить висновку, що ОСОБА_3 у своєму клопотанні вказав лише про те, що допит ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у якості свідків необхідний для з`ясування всіх обставин скоєного проступку, які стосується тих фактів, а саме спричинення йому тілесних ушкоджень, однак не обґрунтував, що показання цих осіб, мають значення для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та яким чином обставини зазначені ними можуть бути підтверджені чи спростовані у результаті проведення таких допитів, і чому ці обставини можуть бути встановлені саме шляхом проведення допиту цих осіб у якості свідків.

До того ж із змісту зазначеного клопотання є очевидним те, що ОСОБА_3 клопоче про допит у якості свідків суддів ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , оскільки вважає рішення у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_11 за т.. т.. 173, ч. 1 ст. 164 КПК України незаконним та що вказаними суддями при розгляді зазначеної справи було вчинено службове підроблення.

Однак, рішення у справах про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_10 і ОСОБА_11 були предметом розгляду суду апеляційної інстанції та набрали законної сили.

Дії ж суддів Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_8 і ОСОБА_9 під час відправлення правосуддя не є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000089 від 13 березня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України.

При цьому, слідчий суддя, звертає увагу, що у випадку, коли потерпілим ініційовано проведення слідчої (розшукової) дії перед прокурором, саме він має обґрунтувати йому доцільність проведення такої дії, з врахуванням вимог закону.

На підставі викладеного, слідчий суддя зазначає, що клопотання ОСОБА_3 щодо необхідності проведення допитів вказаних ним осіб ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у якості свідків, фактично ґрунтується на його незгоді із діями зазначених суддів під час здійснення правосуддя та незгоді із постановленим рішенням у справі про адміністративне правопорушення, а відтак, слідчий суддя доходить висновку, що розгляд клопотання від 17 січня 2024 року у частині проведення допитів вказаних осіб і одночасних допитів між зазначеними особами і потерпілим прокурором, проведено з дотриманням положень ст. 220 КПК України, та за результатами його розгляду у цій частині винесено обґрунтоване процесуальне рішення, що відповідає вимогам, передбаченим ч. 5 ст. 110 КПК України.

Разом з цим, слідчий суддя звертає увагу, що у пункті 9 клопотання ОСОБА_3 від 17 січня 2024 року, останнім ставиться питання щодо встановлення інших свідків подій, яка відбувалася 12 березня 2022 року, однак це питання прокурором не було вирішено. Крім того у постанові від 18 липня 2024 року не зазначено, чи проводились слідчі-розшукові дії щодо встановлення свідка ОСОБА_17 , на якого посилається потерпілий, або підстави для відмови у допиті цього свідку. Між іншим, прокурор посилається лише на те, що зазначена особа в Лозівському РВП ГУНП в Харківській області ніколи не працювала та не працює, що у сукупності є порушенням п. 3 ч. 5 ст. 110 КПК України. Відтак, клопотання ОСОБА_3 від 17 січня 2024 року підлягає повторному розгляду в частині встановлення інших свідків зазначеної події, зокрема, встановлення свідка ОСОБА_17 , окрім проведення допиту суддів Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у якості свідків та проведення одночасного допиту між зазначеними особами та ОСОБА_3 .

Щодо розгляду пунктів 10 та 13 клопотання від 17 січня 2024 року слідчий суддя, звертає увагу на таке.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК України у постанові прокурора, між іншим повинно бути зазначено, місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову. Разом з цим, як вбачається із постанови від 18 липня 2024 року, прокурор ОСОБА_4 частково задовольняючи клопотання потерпілого щодо проведення одночасного допиту між потерпілим та свідками, які допитані під час досудового розслідування, а також проведення слідчих експериментів, не зазначає, чи в повному обсязі задоволено такі клопотання, зокрема, щодо участі експертів при проведенні слідчих дій, а також, у резолютивній частині не зазначивмісце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову, що у сукупності є порушенням п. 3 ч. 5 ст. 110 КПК України.

Відтак, слідчий суддя доходить висновку, що у цій частині необхідно прокурора зобов`язати повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 17 січня 2024 року щодо п.10 та 13 клопотання від 17 січня 2024 року, а саме в частині способу виконання (місця, часу (строків) та осіб, якім належить виконати постанову).

Щодо скасування постанови дізнавача СД Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 12 січня 2023 року (п. 2), скасування постанови від 10 січня 2024 року (п. 4), розгляду клопотань від 8 та 10 січня 2024 року (п. 6), виконання ухвали слідчого судді від 23 січня 2023 року (п.11) та внесення відповідних відомостей до ЄРДР, згідно із протоколом прийняття заяви від 15 січня 2024 року (п.17), слідчий суддя доходить таких висновків.

Відповідно до постанови від 18 липня 2024 року, прокурором відмовлено у задоволенні вказаних вимог з огляду на таке.

Щодо п. 2 клопотання від 17січня 2024 року прокурор мотивував своє рішення в цій частині тим, що оскільки у період з 29 грудня 2022 по 20 січня 2023 року кримінальне провадження № 0000089 від 13 березня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України було закрито, дізнавачем ОСОБА_7 постанова від 12 січня 2023 року по даному провадженню не виносилася.

Під час судового розгляду встановлено, що 29 грудня 2022 дізнавачем СД Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 винесено постанову про закриття кримінального провадження0000089 від 13 березня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, проти чого не заперечував потерпілий.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду від 23 січня 2023 року постанову про закриття кримінального провадження0000089 від 13 березня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України скасовано, проти чого також не заперечував потерпілий.

Тобто із змісту мотивувальної частини процесуального рішення вбачається, що прокурор вказує про відсутність підстав для задоволення клопотання, оскільки така постанова дізнавачем не виносилась, з чим під час судового розгляду, погодився сам ОСОБА_3 . Отже, за результатами його розгляду у цій частині винесено обґрунтоване процесуальне рішення, що відповідає вимогам, передбаченим ч. 5 ст. 110 КПК України.

Щодо скасування постанови від 10 січня 2024 року (п. 4) та розгляду клопотань від 8 та 10 січня 2024 року (п. 6), слідчий суддя зазначає, що відмови прокурора у задоволенні клопотання від 17 січня 2024 року у цій частині є явно необґрунтованою та невмотивованою, зокрема, не зазначені, зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови про часткову відмову у його задоволенні від 10 січня 2024 року, а також мотиви відмови у розгляді клопотань від 8 та 10 січня 2024 року, зокрема не зазначено, чи був ОСОБА_3 ознайомлений із постановою від 10 січня 2024 року та процесуальними рішеннями прийнятими за результатами розгляду клопотань від 8 та 10 січня 2024 року відповідно до вимог КПК України, чи оскаржувалися ОСОБА_3 зазначені процесуальні рішення та результати оскарження, що у сукупності є порушенням п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, а відтак, слідчий суддя доходить висновку, про необхідність зобов`язання прокурора щодо повторного розгляду клопотання щодо пунктів 4 та 6 клопотання від 17 січня 2024 року.

Щодо пункту 11, а саме, стосовно невиконання ухвали слідчого судді від 23 січня 2023 року, прокурор у мотивувальній частині постанови від 18 липня 2024 року, зокрема, зазначив, що 31січня 2023 року до окружної прокуратури надійшла ухвала Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 січня 2023 року, якою зобов`язано керівника Лозівської окружної прокуратури провести перевірку щодо дій дізнавача, процесуального керівника та організації досудового розслідування. Під час виконання вищевказаної ухвали, за результатами вивчення матеріалів досудового розслідування не встановлено порушень вимог т.. т.. 2, 9, 28 КПК України прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 . Разом з цим, питання щодо відповідальності дізнавача у разі порушення ним вимог КПК України здійснюється відповідно до наказу МВС України № 405 від 20 травня 2020 року. Підстав для вжиття заходів реагування керівником Лозівської окружної прокуратури щодо прокурора Лозівської окружної прокуратури ОСОБА_4 та дізнавача СД Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 не встановлено, а відтак, підстав щодо задоволення клопотання стосовно пункту11 не вбачається.

Слідчий суддя звертає увагу, що, стверджуючи про невиконання ухвали слідчого судді Лозівською міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_8 від 23 січня 2023 року по справі № 629/2299/22, провадження № 1-кс/629/73/23 по об`єднаному кримінальному провадженню №0000089 від 13 березня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України від 31 січня 2023 року, ОСОБА_3 , фактично висловлює свою незгоду з порядком здійснення досудового розслідування, зокрема, процесуальним реагуванням, однак можливість оскарження таких під час досудового розслідування не передбачена ч. 1 ст. 303 КПК України.

Отже, слідчий суддя доходить висновку, що прокурором у постанові від 18 липня 2024 року наведені мотиви та обґрунтування щодо відмови прокурора у задоволенні клопотання щодо пункту 11 клопотання від 17 січня 2024 року, а відтак, за результатами його розгляду у цій частині винесено обґрунтоване процесуальне рішення, що відповідає вимогам, передбаченим ч. 5 ст. 110 КПК України. Отже, підстав для повторного розгляду клопотання від 17 січня 2024 року щодо пункту 11 слідчим суддею не встановлено. При цьому, слідчий суддя, наголошує, що інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Разом з цим, у пунктах 1-11 ч.1 ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні. Незгода із порядком здійснення досудового розслідування, зокрема, процесуальним реагуванням, не може бути предметом оскарження під час досудового розслідування, відповідно до приписів ст. 303 КПК України. При цьому, ОСОБА_3 не позбавлений можливості звернутись до органу досудового розслідування та отримати інформацію про виконання вищезазначеного судового рішення, а також у випадку невиконання, звернутися до поліції із відповідною заявою, оскільки умисне невиконання судових рішень або перешкоджання їх виконанню є кримінально карним діянням.

Щодо пункту 17 клопотання від 17 січня 2024 року, а саме, внесення відповідних відомостей до ЄРДР, згідно із протоколом прийняття заяви від 15 січня 2024 року, прокурор зазначив, що у задоволенні клопотання в цій частині відмовлено, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру до судових розслідувань (далі ЄРДР) вноситься короткий виклад обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Внесенню до ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, що містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. У заяви ОСОБА_3 не наведено жодного обґрунтованого факту, який міг би свідчити про вчинення кримінального правопорушення т.в.о. начальника сектору дізнання Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_18 . За таких обставин підстави для внесення відомостей за заявою ОСОБА_3 до ЄРДР відсутні.

Під час судового розгляду, ОСОБА_3 пояснив, що він звертався до суду зі скаргою у порядку т.. 303 КПК України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення прокурором Лозівської окружної прокуратури від 15 січня 2024 року та судом частково задоволено його скаргу.

Разом з цим у постанові від 18 липня 2024 року така інформація прокурором не зазначена, а відтак, постанова від 18 липня 2024 року не містить достатніх мотивів прийняття постанови та їх обґрунтування щодо пункту 17 клопотання від 17 січня 2024 року. Відтак, слідчий суддя доходить висновку, про необхідність зобов`язання прокурора щодо повторного розгляду клопотання щодо пункту 17 клопотання від 17 січня 2024 року.

Щодо вимог ОСОБА_3 щодо зобов`язання прокурора ОСОБА_5 , як керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області відповідно до вимог т..ст.110, 220 КПК України повторно розглянути клопотання потерпілого від 17 січня 2024 року в частині заявлених вимог, передбачених у п.9,10,11,12,17 клопотання від 17 січня 2024 року ( за якими відкрите провадження), слідчий суддя доходить таких висновків.

Під час судового розгляду, ОСОБА_3 зазначив, що прокурор ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_6 жодних постанов щодо розгляду його клопотання від 17 січня 2024 року не приймали, однак, прокурор ОСОБА_5 та його перший заступник, як керівники Лозівської окружної прокуратури Харківської області, на його думку, повинні давати вказівки своїм підлеглим та здійснювати контроль. Відтак, оскільки прокурор ОСОБА_4 неналежним чином (на його думку) виконує процесуальне керівництво то його клопотання від 17 січня 2024 року повинно повторно бути розглянуто керівником та його заступником.

Слідчий суддя вкотре констатує, що право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому. Стаття 24 КПК України також гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК, що прямо узгоджується з приписами статті 55 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Тобто, особа самостійно визначає матеріально-правові вимоги та їх підстави при зверненні, зокрема до слідчого судді зі скаргою в порядку ст.. 303 КПК України.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, оскарження рішень, дій, бездіяльності прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Отже, право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, що належить до загальних засад кримінального провадження, з огляду на положення частини першої статті 24 КПК України не є необмеженим, а гарантується кожному в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Отже, слідчий суддя, як інші органи державної влади, відповідно до частини другої статті19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора під час досудового розслідування.

Разом із цим відповідно до п.п. 9, 15 ч. 1 ст. 3 КПК України терміни, що їх вжито в цьому Кодексі, якщо немає окремих вказівок, мають таке значення:

керівник органу прокуратури Генеральний прокурор, заступник Генерального прокурора керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (для прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури), керівник обласної прокуратури, керівник окружної прокуратури та їх перші заступники і заступники, які діють у межах своїх повноважень;

прокурор особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 15 Закону України «Про прокуратуру», та діє у межах своїх повноважень.

Водночас повноваження прокурора визначені т.. 36 КПК України та реалізуються шляхом здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

При цьому ч. 1 ст. 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Разом із цим відповідно до ч. 6 ст. 36 КПК України керівник окружної прокуратури при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування має право скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих та прокурорів нижчого рівня у межах строків досудового розслідування, передбачених статтею 219 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ст.. 37 КПК України керівник окружної прокуратури, як керівник відповідного органу прокуратури, наділений наступними правами: після початку досудового розслідування визначати прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні; у разі необхідності визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів; покладати на іншого прокурора повноваження прокурора який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора та не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні; у виняткових випадках покладати повноваження прокурора на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування.

Відповідно до приписів ст. 308 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування.

При цьому, слідчий суддя, звертає увагу, що, ОСОБА_3 , стверджуючи про необхідність повторного розгляду керівником Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 та його заступником ОСОБА_6 його клопотання від 17 січня 2024 року, оскільки прокурор ОСОБА_4 ( на його думку) неефективно здійснює нагляд за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню, де він є потерпілим, останній фактично висловлює свою незгоду з порядком здійснення досудового розслідування, зокрема прийнятими процесуальними рішеннями, процесуальним реагуванням, а також не прийнятими рішеннями.

Викладене свідчить про те, що ці вимоги скарги, які були заявлені ОСОБА_3 07 серпня 2024 року без посилання на процесуальні рішення, які були винесені прокурором ОСОБА_5 , за своєю суттю є завуальованою спробою оскарження дій прокурора, можливість оскарження яких під час досудового розслідування не передбачена ч. 1 ст. 303 КПК України, враховуючи, що під час судового розгляду потерпілий зазначив, що жодного рішення прокурором ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо його клопотання від 17 січня 2024 року не приймалося. Вимог щодо недотримання розумних строків у порядку т..308 КПК України під час розгляду клопотання від 17 січня 2024 року потерпілим не заявлялося.

При цьому, слідчий суддя, звертає увагу, що відповідно до приписів ст.. 36,37 КПК України, керівник окружної прокуратури має право скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих та прокурорів нижчого рівня у межах строків досудового розслідування, передбачених статтею 219 цього Кодексу , а також у виняткових випадках повноваження прокурора, що здійснює процесуальне керівництво, можуть бути покладені керівником органу прокуратури на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування. Однак, вирішення зазначених питань до повноважень слідчого судді не віднесено.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що ані КПК України загалом, ані главою 26 «Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» цього кодексу не передбачені повноваження слідчого судді зобов`язувати керівника окружної прокуратури та його заступника розглядати клопотання замість прокурора, який здійснює процесуальне керівництво.

Отже, вищезазначені вимоги потерпілого ОСОБА_3 не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею у порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності прокурора під час досудового розслідування, що свідчить про відсутність підстав для розгляду слідчим суддею вимог ОСОБА_3 , викладених в скарзі від 07 серпня 2024 року, яка була уточнена під час судового розгляду щодо зобов`язання прокурора ОСОБА_5 та його заступника ОСОБА_6 , як керівників Лозівської окружної прокуратури Харківської області, відповідно до вимог ст..ст.110, 220 КПК України, повторно розглянути клопотання потерпілого від 17 січня 2024 року в частині заявлених вимог, передбачених у п.п. 9,10,11,12,17 клопотання від 17 січня 2024 року.

Вказане не суперечить суті права потерпілого на доступ до суду, не змінює характеру й обсягу його прав і обов`язків, переслідує легітимну мету офіційного фіксування здійснених у кримінальному провадженні процесуальних дій і прийнятих процесуальних рішень, а відповідне обмеження доступу до суду є пропорційним цій меті.

Таким чином, враховуючи, що вищенаведені вимоги були конкретизовані ОСОБА_3 03 вересня 2024 року (щодо відсутності постанов, винесених прокурорами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ) після відкриття провадження за первинною скаргою, слідчий суддя доходить висновку, що скарга ОСОБА_3 від 07 серпня 2024 року в частині зобов`язання прокурора ОСОБА_5 та його заступника ОСОБА_6 , як керівників Лозівської окружної прокуратури Харківської області відповідно до вимог т..ст.110, 220 КПК України, повторно розглянути клопотання потерпілого від 17 січня 2024 року в частині заявлених вимог, передбачених у п.9,10,11,12,17 клопотання від 17 січня 2024 року подана на рішення, дії та бездіяльність, що не може бути оскаржене під час досудового розслідування, з огляду на положення ст.. 303 КПК України, а відтак у її задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

У постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05.12.2023 у справі № 757/26714/22-к (провадження № 51-3698км23) викладено висновок, що слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться у сферу повноважень цих осіб і фактично візьме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (ч. 3 ст. 22 КПК України). Також Суд зробив висновок, що стаття 307 КПК України не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування.

З огляду на викладене, слідчий суддя не має повноважень зобов`язати прокурора провести конкретні дії, а може лише зобов`язати повторно розглянути клопотання.

Таким чином, із огляду на вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку, що оскаржувана постанова прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 18 липня 2024 року підлягає частковому скасуванню, а відтак, прокурора необхідно, зобов`язати повторно розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_3 від 17 січня 2024 року, а саме, у частині проведення слідчих та розшукових дій в об`єднаному кримінальному провадженню № 0000089 від 13 березня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України: щодо пункту 9 в частині встановлення інших свідків зазначеної події, у тому числі встановлення свідка ОСОБА_17 , окрім проведення допиту суддів Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у якості свідків та проведення одночасного допиту між зазначеними особами та потерпілим ОСОБА_3 ; щодо пунктів 10 та 13 щодо проведення одночасних допитів та слідчих експериментів в частині способу виконання (місця, часу (строків) та осіб, якім належить виконати постанову); щодо пункту 4 стосовно скасування постанови від 10 січня 2024 року; щодо пункту 6 стосовно розгляду клопотань від 8 та 10 січня 2024 року; щодо пункту 17 стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення прокурором Лозівської окружної прокуратури від 15 січня 2024 року, стосовно яких відмовлено прокурором в задоволенні клопотання, та повідомити потерпілого ОСОБА_3 про результати розгляду цього клопотання в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 220 КПК України, у зв`язку з чим в цій частині вказана скарга підлягає задоволенню, а в іншій частині заявлених вимог слід відмовити з вищенаведених підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303 306 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 18 липня 2024 року про часткову відмову у задоволенні клопотання від 17 січня 2024 року та зобов`язання прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 щодо вчинення певної дії в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000089 від 13 березня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України задовольнити частково.

Скасувати постанову прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 18 липня 2024 року про часткову відмову у задоволенні клопотання, яка винесена за результатами розгляду клопотання від 17 січня 2024 року, у частині проведення слідчих та розшукових дій в об`єднаному кримінальному провадженню № 0000089 від 13 березня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України: щодо пункту 9 в частині встановлення інших свідків зазначеної події та встановлення свідка ОСОБА_17 , окрім проведення допиту суддів Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у якості свідків та проведення одночасного допиту між зазначеними особами та потерпілим ОСОБА_3 ; пунктів 10 та 13 щодо проведення одночасних допитів між свідками та слідчих експериментів за участю свідків в частині способу виконання (місця, часу (строків) та осіб, якім належить виконати постанову); щодо пункту 4 стосовно скасування постанови від 10 січня 2024 року; щодо пункту 6 стосовно розгляду клопотань від 8 та 10 січня 2024 року; щодо пункту 17 стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення прокурором Лозівської окружної прокуратури від 15 січня 2024 року.

Зобов`язати прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , яким здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000089 від 13 березня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України, повторно розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_3 від 17 січня 2024 року, у частині проведення слідчих та розшукових дій в об`єднаному кримінальному провадженню № 0000089 від 13 березня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України: щодо пункту 9 в частині встановлення інших свідків зазначеної події, встановлення свідка ОСОБА_17 , окрім проведення допиту суддів Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у якості свідків та проведення одночасного допиту між зазначеними особами та потерпілим ОСОБА_3 ; пунктів 10 та 13 щодо проведення одночасних допитів між свідками та слідчих експериментів за участю свідків в частині способу виконання (місця, часу (строків) та осіб, якім належить виконати постанову); щодо пункту 4 стосовно скасування постанови від 10 січня 2024 року; щодо пункту 6 стосовно розгляду клопотань від 8 та 10 січня 2024 року; щодо пункту 17 стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення прокурором Лозівської окружної прокуратури від 15 січня 2024 року, та повідомити потерпілого ОСОБА_3 про результати розгляду цього клопотання в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 220 КПК України.

У задоволенні інших вимог скарги потерпілого ОСОБА_3 на постанову прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 18 липня 2024 року про часткову відмову у задоволенні клопотання від 17 січня 2024 року та зобов`язання прокурора ОСОБА_4 вчинити певні дії, а також зобов`язано прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 щодо вчинення певної дії зобов`язання повторно розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_3 від 17 січня 2024 року в частині заявлених вимог, передбачених у п.9,10,11,12,17 клопотання від 17 січня 2024 року, в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000089 від 13 березня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1