Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 485/1417/19
Провадження № 1-кп/490/261/2020
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«09» жовтня 2024 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2

- ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участі прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Снігурівка Миколаївської області, є українцем, громадянином України, здобув середню освіту, є розлученим, неповнолітніх дітей не має, є інвалідом ІІ групи та виконує польові роботи, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджувався:

-18 грудня 1985 року Баштанським районним судом Миколаївської області за частиною 2 статті 141, частиною 2 статті 206 Кримінального Кодексу України 1960 року до позбавлення волі строком на 03 роки; судом ухвалювалось про його умовне звільнення від відбуття покарання з обов`язковим залученням до праці;

-12 листопада 1987 року Ленінградським районним судом міста Києва за частиною 3 статті 140, статтею 17 частиною 3 статті 140 Кримінального Кодексу України 1960 року до позбавлення волі строком на 05 років 06 місяців. а за сукупністю цього та попереднього вироків остаточно до позбавлення волі строком на 06 років; був звільненим 27 жовтня 1989 року умовно, з невідбутою частиною покарання 03 роки 00 місяців 01 день;

-15 лютого 1991 року Московським районним судом міста Харкова за частиною 3 статті 140, частиною 3 статті 141 Кримінального Кодексу України 1960 року до позбавлення волі строком на 06 років з конфіскацією майна, а за сукупністю цього вироку та вироку від 12 листопада 1987 року остаточно до 08 років позбавлення волі з конфіскацією майна; був звільненим 04 травня 1998 року по відбуттю строку покарання;

-07 грудня 2001 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за частиною 3 статті 195, частиною 1 статті 309 Кримінального Кодексу України 2001 року до позбавлення волі строком на 03 роки; був звільненим 25 січня 2003 року умовно-достроково, з невідбутим строком покарання 04 місяці 25 днів;

-22 лютого 2006 року Дзержинським районним судом міста Харкова за статтею 15 - частиною 3 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 263 Кримінального Кодексу України до позбавлення волі строком на 06 років; був звільненим 07 серпня 2009 року умовно-достроково, з невідбутим строком покарання 01 рік 11 місяців 07 днів;

-06 вересня 2012 року Заводським районним судом міста Миколаєва за частиною 3 статті 187 Кримінального Кодексу України до позбавлення волі строком на 07 років з конфіскацією частини належного йому майна; був звільненим 16 травня 2016 року умовно-достроково, з невідбутою частиною покарання 09 місяців 10 днів.

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 187 Кримінального Кодексу України

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1. 06 січня 2019 року протягом дня, встановити більш точний час не виявилось за можливе, у ОСОБА_6 виник злочинний намір, спрямований на проникнення у володіння ОСОБА_10 , яке розташоване за адресою:

АДРЕСА_2 . Для реалізації вказаного умислу, ОСОБА_6 з метою попереднього вивчення обстановки 06 січня 2019 року тричі - приблизно о 18 год. 00 хв; приблизно о 19 год. 30 хв. та приблизно о 23 год. 45 хв. - підходив до домоволодіння ОСОБА_8 та тиснув кнопку дзвінка на вхідній хвіртці, після чого йшов з місця події.

При цьому останній раз, з метою забезпечення вільного проходу на огороджену територію домоволодіння потерпілого, ОСОБА_6 невстановленою речовиною, яку приніс із собою, отруїв собаку породи «Дратхаар», якого господарі після його першого дзвінка випустили для охорони домоволодіння.

3. Реалізуючи ж вказаний умисел ОСОБА_6 вчинив таке.

3.1. 07 січня 2019 року, приблизно 03 год. 00 хв. він, взявши із собою металевий ломик для видалення цвяхів (далі - ломик), через паркан проник на огороджену територію домоволодіння потерпілого, де через город підійшов до вікна, що розташоване в задній стіні будинку та веде в приміщення кухні (третє вікно від вулиці Декабристів у задній стіні будинку) та за допомогою ломика пошкодив це вікно.

Після цього ОСОБА_6 , побоюючись бути викритим, від місця події відійшов.

3.2. Приблизно через 10-15 хвилин, він же, продовжуючи тримати при собі металевий ломик, повернувся до задньої стіни будинку, підійшов до вікна спальної кімнати (друге вікно від вулиці Декабристів у задній стіні будинку) та, за допомогою ломика, пошкодив це вікно.

Після цього ОСОБА_6 , побоюючись бути викритим, від місця події відійшов.

3.3. Далі, приблизно через 10-15 хвилин він же, прикривши обличчя носовою хустинкою та продовжуючи утримувати при собі металевий ломик, через огорожу знову проник на територію домоволодіння ОСОБА_8 , де був зупиненим ОСОБА_8 , який влучив в нього з рушниці.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Дії обвинуваченого по першому епізоду злочинної діяльності слід кваліфікувати за частиною 1 статті 162 Кримінального Кодексу України - як незаконне проникнення до володіння особи.

Позиції сторін.

1. Прокурор під час судового засідання вважала вказані вище дії обвинуваченого доведеними.

Окрім того, наполягала на тому, що доведеним є й те, що перед пострілом потерпілого обвинувачений намагався залізти у вікно його /потерпілого/ будинку та, почувши команду потерпілого лягти на землю, почав рухатись в бік потерпілого, тримаючи ломик на поготові, чим створив загрозу життю та здоров`ю потерпілого.

Дії обвинуваченого прокурор вважала такими, що вказують про наявність в ОСОБА_6 корисливого мотиву під час проникнення у володіння потерпілого.

Спираючись про таке, вважала що під час досудового розслідування дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за частиною 3 статті 187 Кримінального Кодексу України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний із проникненням у житло та інше сховище, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.

З огляду на таке, прокурор просила визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 187 Кримінального Кодексу України, та призначити йому покарання, що передбачене у санкції цієї частини цієї статті.

2. Потерпілий вважав вину ОСОБА_6 у вчиненні злочину доведеною, а його дії кваліфікованими вірно, а саме - як розбійний напад.

Зокрема, потерпілий наполягав на тому, що ОСОБА_6 , проникаючи у належний йому /потерпілому/ будинок АДРЕСА_3 , був обізнаний у тому, що в цьому будинку є люди.

Про таке, як на думку потерпілого, свідчать ті обставини, що обвинувачений підходив до цього будинку неодноразово, бачив, що у період, протягом якого він підходив, у будинку з`явився собака; бачив, що на дворі будинку знаходяться дві машини; бачив людей всередині будинку; бачив його /потерпілого/ та чув його /потерпілого/ команди, але незважаючи на таке продовжив свої дії щодо проникнення у будинок.

Потерпілий також наполягав на тому, що іншого мотиву такого проникнення, окрім як незаконне збагачення, в обвинуваченого бути не могло.

Наполягав потерпілий й на тому, що під час дій обвинуваченого відчував загрозу для свого життя та здоров`я, а також - для життя та здоров`я своєї родини. Таку загрозу він відчував, виходячи з комплексу заходів, до яких вдався ОСОБА_6 , а саме - виходячи з того, що обвинувачений, не зважаючи на те, що пересвідчився у тому, що в будинку є люди, продовжив наполегливо вчиняти дії на проникнення до будинку, а саме - отруїв собаку, не виконав його /потерпілого/ команду зупинитися та йшов на нього з якимось предметом, утримуючи цей предмет на поготові, що також становило загрозу.

3. Обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження свою вину у вчиненні злочину за встановлених судом обставин фактично визнав та зазначив, що у вчиненні цих дій розкаюється.

Водночас інші обставини, що викладені в обвинувальному акті та на доведеності яких наполягала прокурор, обвинувачений заперечував.

Зокрема, він категорично заперечував, проти твердження про те, що він вчинив визнані ним дії з корисливих мотивів та наполягав на тому, що мотивом його дій була злість на ОСОБА_8 за ставлення того до людей, та він прагнув побити йому машину, що не заважало йому «попутно» побити й вікна.

Стосовно ж висунутого йому обвинувачення ОСОБА_6 вважав його вину у вчиненому злочині недоведеною.

4. Захисник у суді позицію обвинуваченого підтримав.

При цьому він підкреслював, що вина ОСОБА_6 у вчиненні саме розбійного нападу не є доведеною поза розумним сумнівом, та суд не зобов`язаний за таких обставин вирішувати питання про наявність в діях обвинуваченого складу іншого злочину.

Спираючись про таке, захисник просив ОСОБА_6 за пред`явленим обвинуваченням визнати невинуватим та виправдати.

Показання обвинуваченого

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений пояснив таке.

І……Він страждає на психопатію, сутність його хвороби полягає у тому, що він гостро реагує на ситуації, які, як на його думку, є образливими та несправедливими.

ІІ……За декілька днів до подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, він ішов вулицею Перемоги у місті Снігурівка Миколаївської області з магазину «АТБ» до місця свого проживання.

1. На цій вулиці немає тротуару, та люди зазвичай йдуть узбіччям. При цьому деякі йдуть прямо посередині вулиці та не звертають уваги на те, що створюють складнощі водіям. Але він до числа таких пішоходів не відноситься, адже звик «рахуватись» з іншими людьми. За такого він зазвичай, побачивши машину, звільняє проїжджу частину та дає водієві можливість вільно проїхати.

2. В той день, про який він повідомляє, на узбіччі вулиці була ОСОБА_11 .

Він йшов вулицею та поблизу перехрестя з вулицею Комсомольською побачив автомобіль - синю «Ниву».

Він, за своїм звичаєм, відійшов на узбіччя із тим, щоб дати дорогу цьому автомобілю.

Та водій автомобіля замість того, щоб проїхати обережно, як на його /обвинуваченого/ думку, навпаки - прискорив рух автомобіля та проїхав таким чином, що його /обвинуваченого/ повністю обкидало багнюкою.

Така поведінка водія його образила, та він вирішив прослідкувати, куди поїхала машина.

Він побачив, що машина звернула на вулицю Декабристів та заїхала до будинку 2.

3. Першою його думкою було одразу піти в той будинок та розібратись з власником автомобіля, але він стримав себе, збагнувши, що є брудним та у разі розмови навряд стримується в межах дозволеного.

За такого він вирішив піти додому, але з`ясувати, хто живе у будинку та потім вказати йому про неправильність його поведінки.

4. Як пояснював далі обвинувачений, він одразу почав з`ясовувати, хто живе у будинку АДРЕСА_3 , але одразу встановити господаря цього будинку йому не вдалося.

Обвинувачений також зазначав, що цікавився він не ОСОБА_8 , як таким, але - саме АДРЕСА_3 та його господарями.

Йшов час, та він почав заспокоюватись.

5. Але 06 січня 2019 року йому повідомили, що у тому будинку мешкає ОСОБА_8 .

І тоді в нього знов «сколихнуло». При цьому він згадав, що ставиться до ОСОБА_8 вкрай «негативно», адже той «зламав життя» багатьом його друзям, зокрема - за курку давав чотири роки позбавлення волі тощо.

ІІІ……За такого він вирішив піти до ОСОБА_8 та висказати тому, що той - «не цар». При цьому на той час він вже був переконаний, що ОСОБА_8 забризкав його багнюкою не випадково, але - спеціально, знаючи про його /обвинуваченого/ судимості та з тим, щоб принизити його. Та він /обвинувачений/ вирішив сказати ОСОБА_8 , що він /обвинувачений/ - «не хропак», але - людина, що він теж має гідність, яку неможна принижувати.

IV……Реалізуючи цей намір, він 06 січня 2019 року у вечорі підійшов до будинку АДРЕСА_3 .

Далі ж події розвивались таким чином

1. Підходячи до будинку, він одразу ж звернув увагу на те, що у будинку була суцільна темрява.

2. Але він підійшов до калитки та подзвонив.

Але в цей момент він побачив синю «Ниву», на нього знов нахлинула лють, він зрозумів, що у такому стані спокійно розмовляти він не зможе, та «натворить бід», в зв`язку із чим від калитки він відійшов та пішов до дому.

3. Відходячи від будинку ОСОБА_8 , він постійно озирався, але з будинку ніхто не вийшов. Й тоді він подумав, що в будинку нікого немає.

4. Пробувши вдома, він вирішив, що розіб`є вікна в синій «Ниві»; не у будинку, але - саме у машині.

З огляду на таке він повернувся до будинку АДРЕСА_3 із тим, щоб побити машину.

При цьому він був певним у тому, що в будинку нікого немає.

Ба більше, коли він підходив до того будинку, він побачив, що в будинку знов таки немає світла.

Він вдруге подзвонив у будинку - знов ніхто не вийшов.

Тоді він ще раз переконався (дослівно - «укрепился в мысли»), що в будинку нікого немає.

Але все ж таки від будинку він відійшов.

5. Далі він прийшов втретє. Чи дзвонив він того разу - не пам`ятає. Але пам`ятає, що підняв каміння з землі, кинув його з усієї сили, але вікно все одне не розбилося.

6. Далі обвинувачений уточнив, що перед калиткою в будинку потерпілого є ліхтар. Та він, усвідомлюючи, що коїть погано, вирішив піти геть від світла. Та він пішов вздовж огороди будинку у темряву, та там побачив собаку.

Й він збагнув, що для того, щоб розбити вікно, йому необхідно «прибрати» собаку. За такого він повернувся додому, де взяв таблетки препарату «ізомезіозіт», який приймав, як ліки від туберкульозу. При цьому він не хотів вбивати собаку, через що, знаючи з телепередач, що для вбивства собаки необхідно 10 пігулок такого препарату, взяв п`ять, вважаючи, що у разі їх вживання собака не помре, але лише прийде у такий стан, у якому не буде йому заважати. За такого він взяв 5 пігулок, помістив начинив ними ковбасу та підкинув цю ковбасу собаці.

Та коли він через деякий час повернувся, собаки він вже не бачив.

7. Підкинувши ковбасу собаці, він знов повернувся додому, де зайшов в сарай, взяв робочу куртку, вдягнув кросівки. Там же - в сараї - він в металі знайшов ломик для видалення цвяхів та взяв його із собою, усвідомлюючи, що голими руками або навіть камінням не зможе побити вікна.

Й він знов пішов до будинку потерпілого.

8. Після вчинення усіх цих дій він прийшов до будинку потерпілого.

8.1. Далі він переліз через паркан з боку городу та підійшов до бокової сторони будинку потерпілого.

Там він вийшов на «доріжку», та, йдучи по ній, опинився навпроти одного з вікон будинку потерпілого.

Побачивши це вікно, він вдарив по ньому ломиком для видалення цвяхів, але воно все одне не розбилося.

Він вирішив добити це вікно, але збагнув, що з огляду на обставини його встановлення він не зможе зруйнувати все вікно, зможе розбити лише його верхню частину.

За такого він вдарив верхню частину вікна, але відразу розбити цю частину також не спромігся, зробив таке лише з 2-3 удару.

Та такими своїми діями він накоїв шуму, який його налякав.

З огляду на таке він вийшов з двору тим самим шляхом, як й прийшов, та сів на вулиці.

8.2. На вулиці він сидів приблизно з півгодини. У цей час він дістав з карману куртки носовий платок, який лежав там випадково, та прикрив ним обличчя, оскільки розумів, що вчиняє неправильно та не бажав бути впізнаним.

8.3. При цьому він був певним у тому, що потерпілого вдома немає, але побоювався, що шум, який він накоїв, розбудить сусідів.

Та його переконання у тому, що потерпілого вдома немає, ґрунтувалось на тому, що він неодноразово підходив до будинку, дзвонив, наробив шуму, але геть ніяких ознак життя у будинку він не бачив.

8.4. Десь через півгодини він знов спробував залізти у домоволодіння, бо в нього була «ідея фікс» розбити вікна в автомобілі.

Цього разу він пройшов повз вікно, яке вже розбив, та підійшов до наступного вікна.

Тоді він вирішив наступне вікно теж розбити.

Але з цим вікном «повторилась» та сама історія - він вдарив вікно, але воно не розбилося. Тоді він почав його «зурочить».

При цьому, оскільки вікно було розділено на дві частини по горизонталі, верхня частина відкрилась, як на провітрювання, тобто - сантиметрів на 10-12.

8.5. Після цього він знов пішов, бо знов таки наробив шуму. Та він знов сидів приблизно протягом півгодини.

8.6. За спливом цього проміжку часу він знов зайшов на подвір`я будинку потерпілого та намагався йти у бік машини, але коли підходив до будинку - пролунав постріл. Він відчув, як ногу «опекло» та ступня перестала керуватись ним.

Від такого він відразу впав.

Обвинувачений також вказував, що постріл в його бік був зробленим без попередження та жодних команд перед пострілом він не чув, самого ОСОБА_8 перед тим, як той здійснив постріл, не бачив.

9. Далі, до нього підійшов потерпілий, та вони почали з`ясовувати стосунки.

V……Обвинувачений зауважував й про таке.

1. В нього склалось вкрай негативне ставлення й до дружини потерпілого, яка мешкає в одному будинку із ним, адже в 2009 році він ходив до неї на відмітку, та вона примушувала його купувати жіночу косметику за завищеною ціною.

Та таким, як на думку обвинуваченого, дружина потерпілого демонструвала ставлення до нього та до таких, як він, як до «комах».

2. На момент подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, він /обвинувачений/ був обізнаний у тому, що ОСОБА_8 є мисливцем, має вдома не одну одиницю вогнепальної зброї.

Підхід до оцінки доказів.

Оцінюючи кожен з наданих суду доказів, суд враховує:

-завдання кримінального провадження

-загальні засади кримінального провадження, що лежать в основі його форми і змісту;

-загальні вимоги до збирання та оцінки доказів;

-відповідні правові процедури, застосовані як під час здійснення кримінального провадження, так й під час збирання доказів у ньому.

Щодо завдань кримінального провадження

Відповідно до статті 2 Кримінального Процесуального Кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Щодо загальних засад кримінального провадження.

Стосовно обставин цього кримінального провадження суд відзначає такі засади кримінального провадження.

Законність.

Відповідно до статті 9 Кримінального Процесуального Кодексу України

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства

/частина 1/.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

/частина 2/

…

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

/частина 5/

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу

/частина 6/.

При цьому відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При цьому Велика Палата Верховного Суду сформулювала правову позицію щодо визначення подібності правовідносин, визначивши, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). /пункт 32 постанови від 27.03.2018 року у справі № 910/17999/16; пункт 38 постанови від 25.04.2018 року у справі № 925/3/7; пункт 40 постанови від 25.04.2018 року у справі № 910/24257/16/.

Змагальність сторін

1. Відповідно до статті 22 Кримінального Процесуального Кодексу України

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

/частина 1/

…

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

/частина 6/

2. У своїй прецедентній практиці Європейський Суд з прав людини сформулював підхід, відповідно до якого принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» /див., окрім іншого, рішення у справах «Лазаренко та інші проти України» /пункти 36 -37/; «Руїз-Матеос проти Іспанії» (Ruiz-Mateos v. Spain), /пункт 63//

Відповідно до прецедентної практики Європейського Суду з Прав Людини принцип рівності сторін («equality of arms») полягає у тому, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом. При цьому концепція «equality of arms» передбачає забезпечення істинно рівного положення сторін замість механічного надання їм ідентичних повноважень.

/див., окрім іншого, рішення у справах «OCALAN проти ТУРЕЧЧИНИ» (заява № 46221/99) /пункт 140/, «КЄРОЯРВІ проти ФІНЛЯНДІЇ» (Keroja?rvi v. Finland) /п. 42, прикінцева частина/, «ЕДУАРД РОЖКОВ проти РФ»/

Диспозитивність

1. Відповідно до статті 26 Кримінального Процесуального Кодексу України

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

/частина 1/

…

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

/частина 3/

Недоторканість житла чи іншого володіння.

1. Відповідно до статті 13 Кримінального Процесуального Кодексу України

Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

2. Відповідно до статті 233 Кримінального Процесуального Кодексу України

Ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

/частина 1/

Під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Не є житлом приміщення, спеціально призначені для утримання осіб, права яких обмежені за законом. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

/частина 2/

Щодо загальних вимог до збирання та оцінки доказів.

І……Вимоги до доказів у кримінальному провадженні зводяться до таких

1. Відповідно до статті 84 Кримінального Процесуального Кодексу України:

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню

/частина 1/.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів

/частина 2/.

2. Відповідно до статті 85 Кримінального Процесуального Кодексу України

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

3. Відповідно до статті 86 Кримінального Процесуального Кодексу України:

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом

/частина 1/

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення

/частина 2/

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17 зробила, окрім іншого, такі висновки про застосування норм права

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Послідовність викладення в диспозиції правової норми наведених вище завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, - захисту особи, суспільства та держави від злочинних посягань, охорони прав і свобод людини, забезпечення оперативного й ефективного розкриття кримінальних правопорушень і справедливого судового розгляду.

Невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Адже для прийняття законного й обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію.

В основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права.

4. Відповідно статті 87 Кримінального Процесуального Кодексу України

Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

/частина 1/

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:

1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;

/частина 2/

Стосовно застосування цієї норми Велика Палата Верховного Суду у згаданій постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17 наголосила на такому:

Частинами другою і третьою [статті 87 Кримінального Процесуального Кодексу України] передбачено безальтернативний обов`язок суду констатувати істотне порушення прав людини і основоположних свобод і визнати недопустимими засоби доказування, отримані: в результаті процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, здійснених без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози його застосування; з порушенням права особи на захист; з показань чи пояснень, відібраних із порушенням права особи відмовитися від давання показань і не відповідати на запитання, або без повідомлення про таке право; з порушенням права на перехресний допит; з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування та прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; в результаті обшуку житла чи іншого володіння особи, якщо до проведення даної слідчої дії не було допущено адвоката.

5. У Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 13 листопада 2019 року по справі № 1-07/07, окрім іншого, зазначила таке:

Відповідно до сформованої практикою ЄСПЛ доктрини «плодів отруєного дерева» (fruit of the poisonous tree), якщо джерело доказів є недопустимим, всі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими ж (рішення у справах «Гефген проти Німеччини», пункти 50-52 рішення у справі «Шабельник проти України (№ 2)», пункт 66 рішення у справі «Яременко проти України (№ 2)»). Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і всього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруєного дерева» є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були б отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом /пункт 38/.

6. Відповідно до частини 1 статті 89 Кримінального Процесуального Кодексу України:

Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення

ІІ......Вимоги до збирання доказів у кримінальному провадженні, окрім інших норм, визначаються таким чином.

1. Відповідно до частини 2 статті 93 Кримінального Процесуального Кодексу України:

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

2. Відповідно до статті 223 Кримінального Процесуального Кодексу України:

Слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні

/частина 1/

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети

/частина 2/.

Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом

/частина 3/.

…

Слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне.

Обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії

/частина 7/

3. Під час оцінки результатів відповідних процесуальних дій суд враховує також, що Верховний Суд у своїй практиці сформулював висновок про застосування норм права, відповідно до якого

«Оцінюючи обставини провадження, які можуть мати значення для встановлення процесуальних порушень і їх впливу на допустимість доказів та, відповідно, на справедливість провадження в цілому, Суд має зважати на дійсні обставини, а не лише на формальні ознаки документів, в яких вони зафіксовані. Характеристика тієї чи іншої дії стороною не є обов`язковою для суду, який визначає правову природу процесуальної дії на підставі її суттєвих ознак»«

/див., окрім іншого, пункт 15 Постанови від 15 червня 2021 року у справі № 204/6541/16-к/.

Щодо застосованої правової процедури.

Застосування належної процедури «fair procedure» (у європейській системі), «dut procуes» (у американській системі) є одним із складових елементів принципу верховенства права.

Недотримання належної правової процедури може мати наслідком порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) права на справедливий суд.

З огляду на таке суд, стосовно обставин цієї справи, звертає увагу на такі обставини.

Правові процедури, застосовані у кримінальному провадженні в цілому.

А……Стосовно наявності в державних органів повноважень на здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження суд акцентує увагу на такому.

І……Відповідно до приписів статті 214 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції, що діяла на момент здійснення цього кримінального провадження/:

Слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

/частина 1/

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

/частина 2/

Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.

/частина 3/

ІІ……З огляду на ці приписи діючого законодавства суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. Приводом для початку досудового розслідування цього кримінального провадження стала заява ОСОБА_8 від 07 січня 2019 року на ім`я начальника Снігурівського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області (номер реєстрації в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Снігурівського Відділу Поліції Головного Управління Національної Поліції в Миколаївській області - 83), у якій той зазначив:

«Прошу Вас притягнути до кримінальної відповідальності невідому мені особу, яка в ніч на 07.01.2019 р. намагалась незаконно проникнути у приміщення будинку за місцем мого проживання за адресою АДРЕСА_3 , шляхом пошкодження двох вікон у приміщенні мого будинку та отруєння собаки, з метою викрадення мого майна».

2. У наданому суду Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 0000022, що був сформований 07 січня 2019 року зазначається про таке.

2.1. Кримінальне провадження відносно обвинуваченого має номер НОМЕР_1 ; воно зареєстроване 07 січня 2019 року о 10:27:96.

2.2. Воно було зареєстровано відповідно до «повідомлення», яке було зареєстроване 07 січня 2019 року.

При цьому заявником зазначений ОСОБА_8 .

2.3. Обставинами, які розслідуються в межах цього кримінального провадження, визначались:

«07.01.2019 до Снігурівського ВП ГУ НП в Миколаївській області із заявою звернувся ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_3 з метою притягнення до кримінальної відповідальності невідому особу, яка в ніч на 07.01.2019 проникла на територію домоволодіння заявника, звідки намагалася вчинити крадіжку належного йому майна»

Правова кваліфікація цього кримінального правопорушення на момент формування цього витягу була визначена - стаття 15 частина 3 стаття 185 частина 3 Кримінального Кодексу України.

2.4. Досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні здійснюється Снігурівським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

2.5. Для здійснення досудового розслідування визначались слідчі та прокурори.

3. Далі, постановою старшого слідчого слідчого відділу Снігурівського відділу поліції Головного Управління Національної Поліції в Миколаївській області ОСОБА_12 від 06 червня 2019 року «склад кримінального правопорушення» у кримінальному провадженні № 0000022 був «перекваліфікований» з частини 3 статті 15 частини 3 статті 185 Кримінального Кодексу України на частину 3 статті 187 цього Кодексу.

Принагідно суд відзначає, що підставою для такої зміни кваліфікації «складу кримінального правопорушення» у постанові слідчого зазначається таке

під час розвитку подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження «потерпілий ОСОБА_8 , який розуміючи що йому, членам його сім`ї та житлу загрожує небезпека, взявши до рук гладко ствольну мисливську рушницю моделі «Иж-43Е», 12-го калібру, № НОМЕР_2 , вийшов з будинку та в кутку двору спостерігав за навколишньою обстановкою. Побачивши, що ОСОБА_6 через раніше пошкоджене ним же вікно намагається проникнути до будинку, ОСОБА_8 з метою припинення протиправного посягання наказав ОСОБА_6 зупинитись та лягти на землю.

У відповідь на вказану вимогу ОСОБА_6 , розуміючи, що він викритий господарем будинку, та бажаючи довести до кінця свій злочинний корисливий умисел, вирішив вчинити напад на потерпілого ОСОБА_8 . З цією метою, він повернувся та почав рухатись в бік ОСОБА_8 , при цьому у правій руці демонстративно утримував металевий ломик, який при підняв вгору, тим самим створивши реальну загрозу застосування вказаного лома для нанесення тілесних ушкоджень, небезпечних для життя і здоров`я потерпілого та членів його сім`ї»

4. В зв`язку з винесенням цієї постанови таким 06 червня 2019 року у Єдиний Реєстр Досудових Розслідувань у графі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення, що розслідується в межах кримінального провадження № 0000022 були внесені позначки про те, що це кримінальне правопорушення попередньо кваліфікується за частиною 3 статті 187 Кримінального Кодексу України.

Наведене доводить, що досудове розслідування обставин, що є предметом розгляду в межах цього кримінального правопорушення, здійснювалось з дотриманням передбачених законом умов.

Б......Діючий Кримінальний Процесуальний Кодекс України чітко стоїть на позиції необхідності дієвого судового контролю під час здійснення досудового розслідування. Та обставина, що здійснення такого контролю є необхідною умовою досудового розслідування у передбачених законом випадках є очевидною з тексту цього Кодексу. До того ж, в Пояснювальній записці до проекту Кодексу зазначалось, що одним з суттєвих недоліків попереднього Кодексу 1960 є: «неналежний судовий контроль щодо застосування у процесі досудового розслідування заходів, які обмежують права людини»

І......У Кримінальному Процесуальному Кодексі України інститут судового контролю є реалізованим шляхом запровадження інституту слідчого судді.

1. Відповідно до приписів пункту 18 частини 1 статті 3 Кримінального Процесуального Кодексу України

слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

2. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 34 Кримінального Процесуального Кодексу України

якщо потерпілий … працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду.

При цьому відповідно до приписів пункту 10 частини 1 статті 3 Кримінального Процесуального Кодексу України

кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

3. суд також враховує, що, як виснував Верховний Суд у постанові від 06 червня 2023 року у справі № 489/6721/21:

Суд вже неодноразово зазначав, що суд, який розглядає обвинувачення по суті, наділений повноваженнями досліджувати усі обставини для вирішення питань, важливих для виконання його завдань.

/пункт 24/

4. Відповідно до частини 1 статті 407 Кримінального Процесуального Кодексу України

За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1)залишити вирок або ухвалу без змін;

2)змінити вирок або ухвалу;

3)скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок;

4)скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу;

5)скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження;

6)скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до приписів частини 1 статті 415 Кримінального Процесуального Кодексу України

Суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо:

1)встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини 2 статті 412 цього Кодексу;

2)в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою;

3)судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Відповідно до частини 2 статті 412 Кримінального Процесуального Кодексу України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які в будь-якому випадку тягнуть скасування судового рішення, є, зокрема:

-ухвалення судового рішення незаконним складом суду /пункт 2/;

-порушення правил підсудності /пункт 6/

5. Суд також враховує процитовані вище приписи пункту 1 частини 2 статті 87 Кримінального Процесуального Кодексу України.

6. Суд враховує також процитовані вище приписи частини 6 статті 9 Кримінального Процесуального Кодексу України та настанови судової практики, що містяться у згаданих вище Постановах Великої Палати від 27.03.2018 року у справі № 910/17999/16; від 25.04.2018 року у справі № 925/3/7; від 25.04.2018 року у справі № 910/24257/16/.

ІІ......Наведені приписи діючого законодавства доводять таке.

1. Слідчий суддя є суддею суду першої інстанції, що спеціально уповноважується у передбачений законом спосіб на виконання визначених законом функцій щодо участі у здійсненні кримінального провадження під час досудового розслідування у формі судового контролю дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у цьому кримінальному провадження, й тому має дещо ширші повноваження, ніж інші судді відповідного суду.

2. Як й інші судді відповідного суду, він не може брати участь у кримінальному провадженні у разі, якщо потерпілий працював у суді, у якому працює слідчий суддя.

У такому випадку, відповідно до імперативних вимог діючого законодавства, кримінальне провадження для здійснення судового контролю має бути переданим до іншого суду.

3. Порядок дій суду у разі здійснення судового контролю слідчим суддею, який не мав повноважень щодо його здійснення, діючим законодавством не врегульований.

3.1. З огляду на таке з метою вирішення питання про порядок дій у такому випадку слід керуватись аналогією кримінального процесуального закону.

3.2. При цьому очевидним є те, що аналогічними нормами в такому випадку є норми, що регулюють наслідки розгляду кримінального провадження некомпетентним судом, а саме процитовані вище приписи статей 412, 415 Кримінального Процесуального Кодексу України.

3.3. Та з огляду на приписи цих норм у поєднанні з нормою процитованої вище статті 407 Кримінального Процесуального Кодексу України суд відзначає таке.

Системний аналіз цих норм доводить, що суд апеляційної інстанції має ухвалити у справі остаточне рішення з використанням результатів розгляду справи у суді першої інстанції окрім трьох прямо передбачених у статті 415 Кримінального Процесуального Кодексу України випадків (серед яких розгляд справи судом, що не мав на це повноважень), коли зобов`язаний призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Іншими словами, у передбачених у статті 415 Кримінального Процесуального Кодексу України випадках результати розгляду справи судом першої інстанції (зокрема у разі, якщо такий суд не мав повноважень щодо розгляду справи) не можуть бути використаними під час подальших стадій кримінального провадження.

Таке доводить, що у разі здійснення судового контролю слідчим суддею, який не мав право такий контроль здійснювати, результати такого контролю не можуть використовуватись під час подальших стадій кримінального провадження.

Іншими словами, у разі прийняття рішення слідчим суддею, який не мав право його приймати, під час подальших стадій кримінального провадження слід виходити з того, що рішення слідчого судді з передбаченого законом приводу не приймалось.

ІІІ......З огляду на таке суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, акцентує увагу на наступному.

1. Матеріали справи доводять, та сторони не заперечують того, що потерпілий у цьому кримінальному провадженні - ОСОБА_8 до 22 вересня 2016 року працював у Снігурівському районному суді Миколаївської області, більше того обіймав посаду голови цього суду.

2. Відповідно до процитованих вище приписів діючого законодавства за такого Снігурівський районний суд Миколаївської області не мав права здійснювати судовий контроль під час досудового розслідування цього кримінального провадження; з метою здійснення такого контролю кримінальне провадження мало бути переданим на розгляд іншого суду.

3. Між цим, матеріали кримінального провадження доводять, що судовий контроль під час здійснення цього кримінального провадження здійснював слідчий суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_13 ; слідчі судді інших судів судовий контроль за здійснення цього кримінального провадження не здійснювали.

Отже, слідчий суддя, який здійснював судовий контроль під час здійснення цього кримінального провадження, не мав повноважень щодо його здійснення.

4. При цьому під час досудового розслідування цей слідчий суддя, окрім іншого, приймав такі рішення

1)про дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого (від 08 січня 2019 року)

2)про арешт майна одягу, у якому перебував обвинувачений під час подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження (від 09 січня 2019 року);

3)про призначення судово-трасологічної експертизи (від 15 січня 2019 року);

4)про призначення експертизи зброї (від 05 лютого 2019 року);

5)про тимчасовий доступ до висновку експерта у кримінальному провадженні № 0000024 (від 11 квітня 2019 року);

6)про призначення експертизи з дослідження слідів зброї, слідів пострілу та ситуаційних обставин пострілу (від 15 травня 2019 року)

7)про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у певний час доби (від 12 червня 2019 року)

8)про призначення повторної судово-трасологічної експертизи (від 20 червня 2019 року);

9)про призначення додаткової судово-трасологічної експертизи (від 12 липня 2019 року);

10)про призначення комісійної судомо-медичної експертизи (від 12 липня 2019 року);

11)про тимчасовий доступ та виїмку оригіналу історії хвороби на ім`я ОСОБА_6 з Комунального некомерційного підприємства Міська лікарня № 4 (від 21 липня 2019 року);

12)про тимчасовий доступ та виїмку оригіналу історії хвороби на ім`я ОСОБА_6 з Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (від 21 липня 2019 року);

13)про відмову у задоволенні заяви про відвід слідчого (від 30 серпня 2019 року)

Така кількість рішень слідчого судді, що не мав право їх приймати, доводить, що в цьому випадку досудове розслідування цього кримінального провадження здійснювалось поза судовим контролем, який в цьому випадку був необхідним.

IV......Говорячи про загальні наслідки здійснення досудового розслідування поза судовим контролем, суд відзначає таке.

1. Такі наслідки, в аспекті допустимості доказів, є прямо передбаченими у процитованому вище пункті 1 частини 2 статті 87 Кримінального Процесуального Кодексу України та полягають ні в чому іншому, як у тому, що суд зобов`язаний виключити з числа доказів ті, для отримання яких попередній дозвіл слідчого судді є обов`язковим.

2. Що ж стосується інших наслідків відсутності судового контролю у випадках, за яких здійснення такого контролю є обов`язковим, то вони діючим законодавством не передбачені.

З огляду на таке, вирішуючи питання про такі наслідки суд в кожному випадку має, керуючись частиною 9 статті 6 Кримінального Процесуального Кодексу України, виходити з загальних засад кримінального провадження.

В……Діючим кримінальним процесуальним законодавством як обов`язковий елемент належної правової процедури під час здійснення досудового розслідування передбачений прокурорський нагляд за додержанням законів під час його /досудового розслідування/ проведення.

І......Повноваження прокурора під час здійснення досудового розслідування є врегульованими таким чином.

1. У частині 2 статті 36 Кримінального Процесуального Кодексу України закріплено, що прокурор

Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений:

1)починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

2)мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування;

3)доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування;

4)доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом;

5)доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам;

6)скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих;

7)ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування;

8)приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

9)погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання;

10)повідомляти особі про підозру;

11)пред`являти цивільний позов в інтересах держави та громадян, які через фізичний стан чи матеріальне становище, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права, у порядку, передбаченому цим Кодексом та законом;

12)затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання;

13)звертатися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності;

14)підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом;

…

19) оскаржувати судові рішення в порядку, встановленому цим Кодексом;

20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

2. Відповідно до частини 1 статті 37 Кримінального Процесуального Кодексу України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Об`єднана Палата Касаційного Кримінального Суду у Складі Верховного Суду у Постанові від 21 лютого 2021 року у справі № 754/7061/15 сформулювала висновок про застосування норм права, відповідно до якого:

«За змістом статей 36, 37, 110 КПК рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинно прийматись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень. Така постанова має відповідати передбаченим КПК вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у том числі, бути підписаною службовою особою, яка її прийняла.

Відсутність зазначеної постанови в матеріалах досудового розслідування або її непідписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень».

ІІ......З огляду на ці приписи діючого законодавства та настанови судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. На підтвердження повноважень прокурора на здійснення процесуального керівництва під час досудового розслідування стороною обвинувачення надана Постанова про призначення групи прокурорів.

У наданій постанові зазначається таке.

1.1. Вона була ухваленою 07 січня 2019 року.

1.2. Вона була ухваленою Першим заступником керівника Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_5 .

1.3. Нею для здійснення процесуального керівництва та підтримання обвинувачення у цьому кримінальному провадженні визначалась група прокурорів у складі: першого заступника керівника Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_5 (старший групи), начальника Снігурівського відділу Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_14 та прокурора цього ж відділу ОСОБА_15 .

1.4. Постанова містить підпис Першого заступника керівника Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_5 .

Отже, прокурор для здійснення цього кримінального провадження був призначений у встановленому законом порядку та з 07 січня 2019 року набув повноваження на здійснення цього кримінального провадження.

2. Відомостей про те, що вказані у цій постанові прокурори, зокрема ОСОБА_5 - не мала права брати участь у цьому кримінальному провадженні матеріали кримінального провадження не містять.

З огляду на наведене суд приходе до висновку, про те, що нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування цього кримінального провадження здійснювався належним чином.

Г……Відповідно до статті 40 Кримінального Процесуального Кодексу України досудове розслідування кримінального провадження безпосередньо здійснюється слідчим.

І......Порядок набуття слідчим повноважень на здійснення досудового розслідування у конкретному кримінальному провадженні є визначеним таким чином.

1. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 39 Кримінального Процесуального Кодексу України керівник відповідного органу досудового розслідування призначає слідчого (групу слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування.

Об`єднана Палата Касаційного Кримінального Суду у Складі Верховного Суду у Постанові від 04 жовтня 2021 року у справі № 724/86/20 сформулювала висновок про застосування норм права, відповідно до якого:

«За приписами статей 39, 110, ч. 1 ст. 214 КПК рішення про призначення (визначення) групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, обов`язково приймається у формі, яка повинна відповідати визначеним кримінальним процесуальним законом вимогам до процесуального рішення у формі постанови.

Відсутність такого процесуального рішення в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані неуповноваженою на те особою».

У Постанові від 25 серпня 2021 року у справі № 663/267/19 Верховний суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного Кримінального Суду сформулював висновок про застосування норм права, відповідно до якого прийняття керівником органу досудового розслідування письмового рішення про призначення слідчого у формі «доручення», а не у формі «постанови», у разі, якщо таке «доручення»: «Містить ті самі реквізити, що й постанова, зокрема: посада особи керівника органу досудового розслідування, час і місце складання доручення, підстави для його винесення (статті 39, 214 КПК), номер кримінального провадження, внесеного до ЄРДР, попередню правову кваліфікацію та вказівки щодо проведення якісного, ефективного і оперативного досудового розслідування …, не суперечить вимогам ст. 39 КПК і є достатнім документом для наділення такого слідчого повноваженнями здійснювати досудове розслідування у конкретному кримінальному провадженні».

2. Відповідно до частини 1 статті 77 Кримінального Процесуального Кодексу України

…слідчий … не має права брати участь у кримінальному провадженні:

1)якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;

2)якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;

3)якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Відповідно до статті 80 Кримінального Процесуального Кодексу України

За наявності підстав, передбачених [статтею 76] цього Кодексу, … слідчий … зобов`язаний заявити самовідвід.

/частина 1/

За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

/частина 2/

Відповідно до частини 1 статті 83 Кримінального Процесуального Кодексу України

У разі задоволення відводу слідчого … в кримінальному провадженні повинні бути невідкладно призначені відповідно інший слідчий - керівником органу досудового розслідування…

3. Відповідно до пункту 13 частини 3 статті 42 Кримінального Процесуального Кодексу України підозрюваний має право під час досудового розслідування, окрім іншого, заявляти відводи.

4. Відповідно до частини 2 статті 81 Кримінального Процесуального Кодексу України заяви про відвід слідчому під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя

5. Питання про наявність/відсутність підстав для відводу слідчого є врегульованим таким чином.

5.1. Відповідно до сталої практики Європейського Суду з прав людини, неупередженість слідчого розглядається, як елемент закріпленого у статті 6 Конвенції Про захист прав Людини та основних свобод права на розгляд справи незалежним та неупередженим судом1.

(а) Для вирішення питання про наявність/відсутність неупередженості, Європейський Суд з прав людини застосовує

-суб`єктивний підхід (спробу встановити переконання або особистий інтерес певної особи у відповідній справі);

-об`єктивний підхід (встановлення, чи надав відповідний учасник кримінального провадження достатні гарантії, які виключають будь-які правомірні сумніви з приводу відсутності в нього певних переконань або особистого інтересу)

При цьому Європейський Суд з Прав Людини наголошує на тому, що межа між цими двома поняттями «не є герметичною», оскільки не лише сама поведінка судді може, з точки зору зовнішнього спостерігача, породити об`єктивно виправдні сумніви у його неупередженості (об`єктивний підхід), але й може свідчити про його особисте переконання (суб`єктивний підхід). Тому застосування одного з цих критеріїв, або ж обох, залежатиме від конкретних обставин, пов`язаних із спірною поведінкою.

(б) Стосовно суб`єктивного підходу Європейський Суд з прав людини вважає, що: «Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного».

Стосовно виду необхідних доказів Європейський Суд з Прав людини перевіряє обґрунтованість тверджень про те, що учасник кримінального провадження виявляв будь-яку ворожість або, керуючись особистими мотивами, добився того, що справа була призначена саме йому.

(в) Стосовно об`єктивного підходу Європейський Суд з прав людини наголошує на необхідності поставити питання про те, чи є, незалежно від особистого ставлення учасника кримінального провадження, певні факти, котрі можна перевірити, що дозволяють піддати сумніву його безсторонність.

Для того, щоб вирішити, чи у даній справі є правомірні підстави сумніватись в неупередженості учасника кримінального провадження, слід взяти до уваги думку скаржника, якій, проте, не можна надавати вирішальної ролі. Визначальною є потреба встановити, чи його оцінка /сумніви/ можуть вважатись об`єктивно виправданими.

Далі Суд підкреслює, що: «З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться»

Наголошує суд й на тому, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві»

/див., окрім іншого, рішення у справах «Білуха проти України» /пункти 49-53/; «Бочан проти України» /пункт 66/; «Мироненко і Мартенко проти України» /пункт 66/,

а також рішення у справах «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v.

Belgium) /пункти 25, 26/; «Кастілло Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain) /пункт 45/, «Fey проти Австрії» /пункти 28 та 30/, «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) /пункти 42/; Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), Kyprianou проти Кіпру /пункт 118, 119, 121/; Micallef проти Мальти /пункти 93, 97/, Piersack проти Бельгії /пункт 30/; Grieves проти Сполученого Королівства /пункт 69/, Моріс проти Франції /пункт 73/, Hauschildt проти Данії /пункт 47/ , Ferrantelli і Santangelo проти Італії /пункт 58/; Padovani проти Італії /пункт 27/, Pullar проти Сполученого Королівства /пункт 38/ , Castillo Algar проти Іспанії /пункт 45/, Pfeifer і Plankl проти Австрії /пункт 6/; Oberschlick проти Австрії (№ 1) /пункт 50/; Pescador Valero проти Іспанії /пункти 24-29/ та інші/.

5.2. Відповідно до частини 4 статті 36 Цивільного Процесуального Кодексу України

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу

При цьому Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у Постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 442/2307/14 зазначив таке

Враховуючи, що принцип res judicata однаковою мірою стосується судових рішень будь-якої юрисдикції, Суд не бачить підстав вважати, що він не застосовується у кримінальному процесі

/пункт 11/

6. Суд враховує також наведені вище приписи частини 1 статті 415 Кримінального Процесуального Кодексу України, а також дороговкази, що містяться у процитованих вище пункті 15 Постанови Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 204/6541/16-к та Постанові Верховного суду від 28 січня 2020 року у справі № 359/7742/17.

Враховує суд також настанови, що містяться у пункті 56 Постанови Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 204/6541/16-к, відповідно до яких

не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час кримінального провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, зокрема й на допустимість доказів. Необґрунтовано тривале тримання під вартою або погані умови утримання можуть становити серйозне порушення фундаментальних прав особи, однак самі собою не впливають на допустимість доказів, отриманих під час кримінального провадження.

ІІ……Повертаючись до обставин цього кримінального провадження суд, з огляду на наведені приписи діючого законодавства та настанови судової практики, відзначає наступне.

1. На підтвердження повноважень слідчого у цьому кримінальному провадженні органи досудового розслідування та публічне обвинувачення надали доручення про проведення досудового розслідування

У наданому суду дорученні зазначається таке.

1.1. Воно було складеним 07 січня 2019 року.

1.2. Воно було виданим начальником слідчого відділу Снігурівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_16 .

1.3. Воно було адресованим слідчому слідчого відділу Снігурівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_12 .

1.4. У ньому зазначалось таке:

«Відповідно до вимог ст.ст. 39, 214 КПК України доручаю провести досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000022 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України

…

«Вимагаю вжити заходів щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та прийняти законні процесуальні рішення в передбачені кримінальним процесуальним законодавством строки»

1.5. Це доручення містить підпис начальника слідчого відділу Снігурівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_16 .

2. До матеріалів кримінального провадження також долучена постанова про здійснення досудового розслідування слідчою групою, у якій зазначається таке

2.1. Вона була ухваленою 07 січня 2019 року.

2.2. Вона була ухваленою заступником начальника відділу поліції - начальником слідчого відділу Снігурівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_17 .

2.3. Нею ухвалювалось:

У кримінальному провадженні № 0000022 здійснювати досудове розслідування групою у складі:

-слідчого СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 ;

-слідчого СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_18 ;

-слідчого СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_19 ;

-заступника начальника ВП начальника СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_16 ;

-слідчого СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_20 ;

-слідчого СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_21 ;

-слідчого СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_22 .

2.4. Постанова містить підпис начальника слідчого відділу Снігурівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_16 .

3. Далі, з залученої до матеріалів кримінального провадження копії ухвали слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_13 від 30 серпня 2019 року вбачається таке.

3.1. 21 серпня 2019 року ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області із заявою про відвід слідчого СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_12 , у кримінальному провадженні № 0000022, у якому він є підозрюваним, а також у кримінальному провадженні №0000024, у якому він є потерпілим, посилаючись на необ`єктивне та упереджене розслідування слідчим кримінальних проваджень, яке виражається у наданні очевидно неправильної правової оцінки його дій, фальсифікації справи, порушення принципу рівності перед законом, а саме не сприйняття його аргументів на противагу аргументів інших учасників кримінального провадження.

3.2. Ця заява була розглянута у судовому засіданні за участі ОСОБА_6 , його захисника, слідчого ОСОБА_12 та прокурора ОСОБА_23 .

3.3. Під час судового засідання з розгляду цієї заяви ОСОБА_6 заяву підтримав та:

«підтвердив, що всі надані ним пояснення слідчим зафіксовано у процесуальній формі та відповідають дійсним, заявлені ним клопотання розглядалися слідчим та по ним прийняті процесуальні рішення, відмов він не отримував».

3.4. Під час розгляду заяви про відвід слідчий суддя дійшов висновку про те, що: «посилання ОСОБА_6 щодо заінтересованості слідчого у кримінальному провадженні нічим не підтверджені»

При цьому слідчий суддя виходив з пояснень ОСОБА_6 , а також відомостей, що містяться у листі першого заступника керівника Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_5 від 08 серпня 2019 року на звернення ОСОБА_6 щодо належного розслідування, у якому прокурор зазначила, що : «слідчі дії у кримінальному провадженні проводяться згідно з вимогами чинного кримінально процесуального законодавства та у строки, визначені обсягами та специфікою процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування, вживаються заходи щодо повного, всебічного та неупередженого дослідження обставин злочину».

3.5. Слідчий суддя також акцентував увагу на тому, що

«Процесуальні дії слідчого у кримінальному провадженні не є підставою для його відводу. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог ст.40 КПК, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Питання щодо правильності правової кваліфікації слідчим кримінальних проваджень та оцінки доказів не є предметом розгляду у даній справі. Інші доводи, зокрема щодо фальсифікації справи слідчим, не доведені».

3.6. Зрештою, слідчий суддя ухвалила про відмову у задоволенні заяви обвинуваченого про відвід слідчого у цьому кримінальному провадженні.

ІІІ……Оцінюючи ці обставини, суд, перш за все, відзначає, що слідчі для здійснення цього кримінального провадження, зокрема слідча ОСОБА_12 були призначеними для здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження у встановленому законом порядку, зокрема на підставі постанови керівника органу досудового розслідування, що була винесеною у встановленому законом порядку.

IV……Далі, суд акцентує увагу на тому, що наведені вище докази поза розумним сумнівом доводять, що ОСОБА_24 під час досудового розслідування заявив відвід слідчому ОСОБА_12 .

1. Стосовно вказаних ОСОБА_6 підстав відводу судом отримані такі відомості.

1.1. З процитованих вище посилань в ухвалі слідчого судді від 30 серпня 2019 року вбачається, що підставами відводу заявник вказував упереджене розслідування слідчим кримінального провадження, яке виражається у такому

-надання очевидно неправильної правової оцінки його дій;

-фальсифікація справи;

-порушення принципу рівності перед законом, а саме неприйняття його аргументів на противагу аргументів інших учасників кримінального провадження.

1.2. Далі, ця ухвала слідчого судді досліджувалась під час судового розгляду, та захист не заявляв про те, що викладені в ухвалі слідчого судді підстави для відводу слідчого не відповідають тим, що дійсно викладались обвинуваченим або вказані обвинуваченим підстави для відводу в ухвалі слідчого судді викладені неповно.

1.3. Сторони, зокрема захист не просили суд про витребування додаткових матеріалів щодо обґрунтованості заявленого відводу, зокрема заяви обвинуваченого про відвід та матеріалів її розгляду у суді першої інстанції.

Повноваженнями ж щодо витребування цих матеріалів з власної ініціативи суд не наділений

З огляду на таке суд

-ґрунтуючись на засадах рівності сторін та диспозитивності;

-враховуючи, що запропоновані обвинуваченим підстави для відводу та їх усвідомлення іншими особами не є явищами, що об`єктивно існують в дійсності, але лише результатами суб`єктивної оцінки певних явищ

приходить до висновку про те, що вказані обвинуваченим підстави для відводу слідчого в ухвалі слідчого судді відображені вірно та повно.

2. З наведеного вище вбачається, що заява ОСОБА_6 про відвід слідчого розглядалась слідчим суддею Снігурівського районного суду Миколаївської області

При цьому, як вже доведено вище, слідчий суддя цього суду не мав права здійснювати судовий контроль у цьому кримінальному провадженні, зокрема розглядати заяву про відвід.

Як доведено вище, за такого під час подальших стадій кримінального провадження слід виходити з того, що рішення слідчого судді щодо розгляду цієї заяви не приймалось.

При цьому під час досудового розслідування заява про відвід слідчого може бути розглянутою лише та виключно слідчим суддею.

Наведене у сукупності доводить, що подана ОСОБА_6 під час досудового розслідування заява про відвід слідчого на тій стадії кримінального провадження розглянутою належним чином не була.

V……Вирішуючи, відповідно до дороговказів, що містяться у процитованих вище пункті 15 Постанови від 15 червня 2021 року у справі № 204/6541/16-к та Постанові Верховного суду від 28 січня 2020 року у справі № 359/7742/17.

З огляду на ці дороговкази під час оцінки цієї обставини суд не тільки вирішує питання про те, чи було допущене під час досудового розслідування порушення норм діючого законодавства, але й те, чи вплинули відповідні порушення на права учасників кримінального провадження та справедливість кримінального провадження в цілому.

В зв`язку із цим суд відзначає наступне.

1. Розгляд питання про відвід слідчого особою, яка не мала право її розглядати, поза розумним сумнівом є порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

2. Суд також відзначає, що таке порушення автоматично потягло за собою зведення нанівець права ОСОБА_6 заявляти відводи під час досудового розслідування, тобто потягло за собою порушення рівності сторін у кримінальному процесуальному змаганні.

VI……Далі, відповідно до дороговказів, що містяться у процитованому вище пункті 56 Постанови від 15 червня 2021 року у справі № 204/6541/16-к, суд має вирішити, чи мало встановлене вище порушення прав ОСОБА_6 вплив на справедливість кримінального провадження в цілому.

1. В зв`язку з такою перевіркою суд відзначає, що право заявляти відводи забезпечує справедливість судового розгляду не стільки тим, що надає особі можливість звернень до компетентних органів за вирішенням відповідного питання, але тим, що є механізмом усунення від прийняття істотних для кримінального провадження рішень осіб, які не є безсторонніми.

З огляду на таке, вирішуючи питання про вплив розгляду заяви ОСОБА_6 про відвід слідчого некомпетентною особою, суду слід вирішити питання про те, чи існували в дійсності передбачені законом підстави що виключали участь слідчого ОСОБА_12 у цьому кримінальному провадженні.

2. Вирішуючи це питання, суд виходе з такого.

2.1. Процитовані вище приписи пункту 3 частини 1 статті 77 Кримінального Процесуального Кодексу України доводять, що слідчий підлягає відводу, зокрема, у випадку його упередженості.

2.2. Вирішуючи питання про наявність/відсутність упередженості в слідчого ОСОБА_25 , суд керуються дороговказами, що містяться у процитованих вище рішеннях Європейського суду з прав Людини.

2.3. Далі, враховуючи, що принцип щодо безсторонності однаковою мірою стосується проваджень будь-якої юрисдикції, суд, відповідно до дороговказів, що містяться у процитованій вище Постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 442/2307/14, не бачить підстав вважати, що закріплена у процитованій вище нормі частини 4 статті 36 Цивільного Процесуального Кодексу України теза про те, що незгода з процесуальним рішеннями не може бути підставою для відводу, не може застосовуватись під час здійснення кримінального провадження.

2.4. Далі суд враховує таке.

(а) Як зазначалось вище, єдиним наслідком відводу слідчого на стадії досудового розслідування є ніщо інше, як призначення нового слідчого.

При цьому діюче законодавство не містить норм, що зобов`язували б нового слідчого проводити досудове розслідування з початку та повторно проводити всі або частину дій, що були вчинені попереднім слідчим.

Іншими словами, у разі задоволення відводу слідчого на стадії досудового розслідування таке розслідування продовжується, але іншою особою.

На відміну від цього, у разі, якщо суд під час розгляду кримінального провадження прийде до висновку про те, що слідчий, який здійснював досудове розслідування, підлягав відводу, досудове розслідування не може бути поновленим; наслідком такого є лише визнання результатів проведеного досудового розслідування такими, що не можуть бути використаними під час подальшого розгляду справи.

Таке об`єктивно призводе до висновку про те, що розгляд питання про наявність підстав для відводу слідчого на стадії судового розгляду має мати певні особливості.

(б) Далі, суд відзначає, що такі особливості діючим кримінальним процесуальним законом не визначені, в зв`язку з чим при вирішенні питання про наявність таких особливостей суд, відповідно до процитованих вище норм частини 6 статті 9 Кримінального має керуватись аналогією закону або аналогією права.

При цьому вирішуючи питання про те, які норми права є аналогічними, суд керується дороговказами, що містяться у процитованих вище Постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі № 910/17999/16; від 25.04.2018 року у справі № 925/3/7; від 25.04.2018 року у справі № 910/24257/16

З огляду на ці дороговкази суд відзначає таке.

По-перше, як зазначалось вище, стосовно вимог про відсутність упередженості слідчий є максимально наближеним до судді.

По-друге, направлення справи на новий розгляд судом апеляційної інстанції означає ніщо інше, як неможливість використання результатів розгляду судом першої інстанції на подальших стадіях кримінального провадження.

Таке дає підстави для висновку про те, що наслідки упередженості слідчого, виявленої на стадії судового розгляду, та наслідки упередженості судді першої інстанції, виявлені на стадії апеляційного розгляду, є тотожними - неможливість використання результатів діяльності упередженого суб`єкту під час подальших стадій кримінального провадження.

Наведене доводить, що під час вирішення на стадії судового розгляду питання про наявність підстав для відводу слідчого суд має керуватись дороговказами, що містяться у процитованому вище пункті 2 частини 1 статті 415 Кримінального Кодексу України.

Отже, вирішуючи питання про наявність упередженості слідчого на стадії судового розгляду суд має встановити не будь-які обставини, що викликають сумніви у неупередженості слідчого, але лише такі обставини, що з очевидністю викликали такі сумніви.

При цьому «очевидними» сумнівами є такі, які є безперечними2

3. З огляду на наведене суд, стосовно обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

3.1. Висновок про «правову оцінку» дій ОСОБА_6 слідчий ОСОБА_12 зробила у процесуальному рішенні згаданій вище постанові про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 06 червня 2019 року.

При цьому у згаданій постанові у процитованій вище частині вона навела відомості, які, як на її думку, свідчать про те, що зроблений нею висновок про кваліфікацію дій обвинуваченого є вірним.

Суд також відзначає, що ці відомості у постанові слідча виклала у спосіб, який дає можливість однозначно усвідомити зміст її аргументу на користь визначеної нею кваліфікації; цей аргумент, у разі його підтвердження матеріалами кримінального провадження, є доволі переконливим.

За такого підстави стверджувати про очевидну неправильність самої по собі правової оцінки дій обвинуваченого в цьому випадку є відсутніми.

Отже, ці посилання у заяві ОСОБА_6 про відвід слідчого не можуть слугувати підставою для висновку про наявність підстав, що виключали участь слідчого ОСОБА_12 у цьому кримінальному провадженні.

3.2. Стосовно ж обґрунтованості цієї постанови по суті суд наразі /для мети вирішення питання про наявність упередженості слідчого/ відзначає лише те, що ця постанова є процесуальним рішенням, незгода з яким (та навіть неправильність якого), як зазначалось вище, про упередженість слідчого сама по собі не свідчить.

3.3. Стосовно посилань ОСОБА_6 про фальсифікацію (тобто підроблення матеріалів або умисне викривлення або неправильне тлумачення тих чи інших явищ, подій, фактів справи3) суд відзначає таке.

(а) Про наявність в матеріалах кримінального провадження підроблених документів обвинувачений не посилається; під час розгляду кримінального провадження судом наявність таких документів встановленою не була.

(б) У разі ж сприйняття посилань, що аналізуються, як вказівку, ніби слідчий умисно невірно тлумачив факти цього кримінального провадження слід зазначити таке.

Посилання про невірне тлумачення фактів тісно межують із посиланнями про очевидно невірну «правову оцінку», які були докладно проаналізованими вище.

З огляду ж на те, що, як доведено вище, оскаржувана правова оцінка не є «очевидно» неправильною, підстави стверджувати про наявність в слідчого «злого умислу» на неправильне тлумачення обставин справи є відсутніми.

Отже, ці посилання у заяві ОСОБА_6 про відвід слідчого також не можуть слугувати підставою для висновку про наявність підстав, що виключали участь слідчого ОСОБА_12 у цьому кримінальному провадженні.

3.4. Стосовно посилань ОСОБА_6 про порушення принципу рівності суд відзначає таке.

(а) Міркування про те, що під час здійснення цього кримінального провадження принцип рівності порушується, ОСОБА_6 фактично підтримував під час усього часу здійснення кримінального провадження у суді.

Зокрема, посилався він про те, що показанням потерпілого є очевидно більше довіри, оскільки потерпілий є «поважною людиною», обіймав високу посаду, живе у великому будинку, тощо

(б) З огляду на такий зміст посилань обвинуваченого про порушення принципу рівності суд, відзначає, що дійсно досудове розслідування слідчим Снігурівського органу досудового розслідування обставин події, фігурантом якої є екс-голова Снігурівського районного суду, з огляду на порівняно незначну кількість населення міста Снігурівка цілком здатні виправдати побоювання у неупередженості такого розслідування.

(в) Поруч із цим, суд відзначає, що, як слідує з процитованих вище приписів статті 36 Кримінального Процесуального Кодексу України, слідчий не є особою, яка може повною мірою самостійно визначити напрямки досудового розслідування та приймати процесуальні рішення; ці дії слідчий має попередньо узгоджувати з прокурором.

При цьому, як доведено вище, прокурор для здійснення цього кримінального провадження був призначений у встановленому законом порядку; заяв про відвід прокурору під час досудового розслідування ОСОБА_6 не заявляв.

Таке не дозволяє вважати побоювання у небезсторонності слідчого «беззаперечними».

Отже, ці посилання у заяві ОСОБА_6 про відвід слідчого на цьому етапі кримінального провадження також не можуть слугувати підставою для висновку про наявність підстав, що виключали участь слідчого ОСОБА_12 у цьому кримінальному провадженні.

Наведене у сукупності дозволяє прийти до висновку про те, що передбачені законом підстави, що виключали участь слідчого ОСОБА_12 у цьому кримінальному провадженні, в дійсності не існували.

4. Окрім того суд враховує, що можливі проблеми з забезпеченням рівності сторін під час досудового розслідування повною мірою можуть бути компенсовані внаслідок подальшого змагального судового розгляду, під час якого обвинуваченому була надана можливість докладно навести свої доводи, внаслідок чого наразі суд є цілком здатним надати таким доводам належну правову оцінку.

Наведене у сукупності доводить, що в обставинах цього кримінального провадження участь у ньому слідчого ОСОБА_12 не вплинула на справедливість кримінального провадження в цілому.

Підсумовуючи, суд приходе до висновку про те, що обставини призначення слідчих (зокрема слідчого ОСОБА_12 ) для здійснення цього кримінального провадження не потягли за собою порушення права обвинуваченого на справедливий суд.

Правові процедури, застосовані для отримання окремих доказів.

А......На підтвердження обставин цього кримінального провадження органи досудового розслідування та публічне обвинувачення надали:

1)висновок експерта № 34 від 13 лютого 2019 року;

2)висновок експерта № 64 від 21 січня 2019 року;

3)висновок експерта № 485 від 27 червня 2019 року;

4)висновок експерта № 510 від 16 липня 2019 року;

5)висновок комісії експертів № 72-К від 24 липня 2019 року

6)висновок експертів № 181 від 31 травня 2019 року.

Зміст відомостей щодо шляхів отримання доказів.

І……На підтвердження належності шляхів отримання висновку експерта № 34 від 13 лютого 2019 року органи досудового розслідування та публічне обвинувачення надали:

-клопотання слідчого про призначення експертизи зброї;

-ухвалу слідчого судді про задоволення цього клопотання;

-висновок експерта № 34 від 13 лютого 2019 року

Зміст цих документів зводиться до такого

1. З клопотання про призначення експертизи зброї вбачається, що 04 лютого 2019 року слідчий СВ Снігурівського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_12 звернулась до слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_13 із клопотанням, у якому просила призначити експертизу зброї.

1.1. У клопотанні слідча, окрім іншого, зазначила, що

«07 січня 2019 року на підставі особистої заяви потерпілого ОСОБА_8 оглянуто та вилучено рушницю ІЖ-43 Є № 9161084 12 калібру та гільзу від патрона до рушниці, із якої потерпілий здійснив один постріл в особу, яка проникла на територію його домоволодіння та намагалася здійснити крадіжку майна. В ході огляду вказані речі були упаковані до поліетиленового пакету чорного кольору, який опечатано биркою «Пакет № 1» та вилучені до Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області»

1.2. Слідча просила поставити на вирішення експерта питання:

-«чи є вогнепальною зброєю наданий на експертизу предмет, схожий на двоствольну рушницю?

-до якого типу (виду) відноситься предмет схожий на рушницю?

-який спосіб його виготовлення предмет схожий на рушницю?

-чи придатний до стрільби предмет схожий на рушницю?

-чи стріляли з наданої на експертизу двоствольної рушниці після її останнього чищення і змазування? З якого із стволів здійснені постріли?

-яким порохом і якими снарядами (дробом, картеччю тощо) зроблений останній постріл (постріли) з наданої на експертизу рушниці?

-чи є наданий на експертизу предмет - гільзою?

-який його спосіб виготовлення?

-чи наявні на гільзі сліди зброї придатні для ідентифікації?

-чи відстріляна дана гільза з наданої на експертизу рушниці?»

1.3. Слідча просила надати експерту для дослідження ухвалу слідчого судді про призначення експертизи, поліетиленовий пакет чорного кольору, до якого прикріплено бирку Пакет №1, в якому знаходиться рушниця ІЖ-43 Є № НОМЕР_1 12 калібру та гільза від патрону до рушниці, із якої був здійснений один постріл та 12 патронів для проведення експериментального відстрілу наданої на експертизу рушниці.

1.4. Проведення експертного дослідження слідча просила доручити експертам Миколаївського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

1.5. Це клопотання було погодженим першим заступником керівника Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_5 .

2. З залученої до матеріалів кримінального провадження ухвали слідчого судді вбачається таке.

2.1. Вона була винесеною 05 лютого 2019 року.

2.2. Вона була винесеною слідчим суддею Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_13 .

2.3. Нею клопотання слідчого було задоволене повністю.

Слідчий суддя ухвалив про призначення у справі експертизи зброї, доручення виконання цієї експертизи експертам Миколаївського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України

Також слідчий суддя ухвалив поставити перед експертами запропоновані слідчим питання та завдання та надати експертам запропоновані слідчим матеріали.

3. У висновку експерта № 34 від 13 лютого 2019 року зазначається, окрім іншого, про таке.

3.1. Дослідження, за наслідками якого був складений цей висновок, проводилось на підставі ухвали слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 лютого 2019 року у Миколаївському Науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України

3.2. Вказана ухвала надійшла до Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України 11 лютого 2019 року.

3.3. Проведення експертизи було доручене судовому експертові сектору дослідження зброї ВКВД Миколаївського НДЕКЦ МВС України, ОСОБА_26 , який має вищу юридичну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення експертиз за експертними спеціальностями 3.1. «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї», 3.2. «Балістичне дослідження слідів зброї, слідів пострілу та ситуаційних обставин пострілу» (свідоцтво № НОМЕР_3 , видане ЕКК МВС України від 12.05.2017), стаж експертної роботи з травня 2017 року.

3.4. Перед початком дослідження експерт був попередженим про відповідальність за введення в оману суду або іншого уповноваженого органу та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України..

ІІ…… На підтвердження належності шляхів отримання висновку експерта № 64 від 21 січня 2019 року органи досудового розслідування та публічне обвинувачення надали:

-клопотання слідчого про призначення експертизи зброї;

-ухвалу слідчого судді про задоволення цього клопотання;

-висновок експерта № 64 від 21 січня 2019 року

Зміст цих документів зводиться до такого

1. З клопотання про проведення судово-трасологічної експертизи вбачається, що 14 січня 2019 року слідчий СВ Снігурівського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_12 звернулась до слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_13 із клопотанням, у якому просила призначити судово-трасологічну експертизу.

1.1. Слідча просила поставити на вирішення експерта питання:

-«Чи є на зовнішній стороні рам метало пластикових вікон будинку, розташованого по АДРЕСА_3 , сліди знарядь злому?

-У результаті яких дій утворились ці сліди (віджим, розріз, розруб тощо)?

-Якими знаряддями й інструментами утворені сліди злому?

-Чи придатні зазначені сліди для ідентифікації або встановлення групової приналежності знаряддя злому?

-Чи утворені сліди злому, виявлені на зовнішній стороні рам метало пластикових вікон будинку, розташованого по АДРЕСА_3 , металевим предметом (довжиною 48 см, з однієї сторони якого мається подвійне розмежування типу «виделка»), який вилучений під час огляду місця події?»

1.2. Слідча просила надати експерту для дослідження ухвалу слідчого судді про призначення експертизи, поліетиленовий пакет, до якого прикріплено бирку Пакет №1, в якому знаходиться металевий предмет вилучений при огляді місця події, а також: «надати експерту дозвіл на доступ до будинку (у межах, достатніх для проведення експертного дослідження) що розташований за адресою: АДРЕСА_3 ».

1.3. Проведення експертного дослідження слідча просила доручити експертам Миколаївського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

1.4. Це клопотання було погодженим першим заступником керівника Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_5 .

2. З залученої до матеріалів кримінального провадження ухвали слідчого судді вбачається таке.

2.1. Вона була винесеною 15 січня 2019 року.

2.2. Вона була винесеною слідчим суддею Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_13 .

2.3. Нею клопотання слідчого було задоволене повністю.

Слідчий суддя ухвалив про призначення у справі судово-трасологічної експертизи, доручення виконання цієї експертизи експертам Миколаївського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України

Також слідчий суддя ухвалив поставити перед експертами запропоновані слідчим питання та завдання та надати експертам запропоновані слідчим матеріали.

Окрім того, слідчий суддя надав експерту «дозвіл на доступ до будинку (у межах, достатніх для проведення експертного дослідження) що розташований за адресою: АДРЕСА_3 »

3. У висновку експерта № 64 від 21 січня 2019 року зазначається, окрім іншого, про таке.

3.1. Дослідження, за наслідками якого був складений цей висновок, проводилось на підставі ухвали слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_13 від 15 січня 2019 року у Миколаївському Науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України

3.2. Вказана ухвала надійшла до Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України 16 січня 2019 року.

3.3. Проведення експертизи було доручено старшому судовому експерту сектору трасо логічних видів досліджень відділу криміналістичних видів досліджень Миколаївського НДЕКЦ МВС України, ОСОБА_27 , який має вищу юридичну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення трасо логічної експертизи за експертною спеціальністю 4.2. «Дослідження знарядь, агрегатів, інструментів і залишених ними слідів, ідентифікація цілого за частинами», (свідоцтво № НОМЕР_4 , видане ЕКК МВС України від 04.10.1986 року, свідоцтво про підтвердження кваліфікації судового експерта № 286 від 16.04.2015), стаж експертної роботи з 1986 року.

3.4. Перед початком дослідження експерт був попередженим про відповідальність за введення в оману суду або іншого уповноваженого органу та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України..

ІІІ…… На підтвердження належності шляхів отримання висновку експерта № 485 від 27 червня 2019 року органи досудового розслідування та публічне обвинувачення надали:

-клопотання слідчого про призначення експертизи зброї;

-ухвалу слідчого судді про задоволення цього клопотання;

-висновок експерта № 485 від 27 червня 2019 року

Зміст цих документів зводиться до такого

1. З клопотання про проведення повторної судово-трасологічної експертизи вбачається, що 19 червня 2019 року слідчий СВ Снігурівського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_12 звернулась до слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_13 із клопотанням, у якому просила призначити повторну судово-трасологічну експертизу.

1.1. У клопотанні слідча, окрім іншого, зазначила, що

«В ході досудового розслідування призначалась судово-трасологічна експертиза з питань механізму утворення виявлених на метало пластикових рамах вікон будинку потерпілого ушкоджень та можливості її утворення від вилученого з місця події металевого предмету. На виконання суду отримано висновок експерта № 64 від 21.01.2019. Ретельним вивченням вказаного висновку встановлено, що він має суттєві недоліки. Так у дослідницькій частині висновку наявне посилання на зображення об`єктів в кількості 15 штук, із яких зображення об`єктів під № 7 та № 10 відсутні. Водночас у підсумковій частині висновку міститься посилання на вказані зображення. У зв`язку із відсутністю в дослідницькій частині висновку частині зображень, на які в подальшому експертом здійснено посилання у підсумковій частині висновку, виникла необхідність у призначенні повторної судово-трасологічної експертизи з тих же питань».

1.2. Слідча просила поставити на вирішення експерта питання:

-«Чи є на зовнішній стороні рам метало пластикових вікон будинку, розташованого по АДРЕСА_3 , сліди знарядь злому?

-У результаті яких дій утворились ці сліди (віджим, розріз, розруб тощо)?

-Якими знаряддями й інструментами утворені сліди злому?

-Чи придатні зазначені сліди для ідентифікації або встановлення групової приналежності знаряддя злому?

-Чи утворені сліди злому, виявлені на зовнішній стороні рам метало пластикових вікон будинку, розташованого по АДРЕСА_3 , металевим предметом (довжиною 48 см, з однієї сторони якого мається подвійне розмежування типу «виделка»), який вилучений під час огляду місця події?»

1.3. Слідча просила надати експерту для дослідження ухвалу слідчого судді про призначення експертизи, поліетиленовий пакет, до якого прикріплено бирку Пакет №1, в якому знаходиться металевий предмет вилучений при огляді місця події, а також: «надати експерту дозвіл на доступ до будинку (у межах, достатніх для проведення експертного дослідження) що розташований за адресою: АДРЕСА_3 ».

1.4. Проведення експертного дослідження слідча просила доручити експертам Миколаївського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

1.5. Це клопотання було погодженим першим заступником керівника Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_5 .

2. З залученої до матеріалів кримінального провадження ухвали слідчого судді вбачається таке.

2.1. Вона була винесеною 20 червня 2019 року.

2.2. Вона була винесеною слідчим суддею Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_13 .

2.3. Нею клопотання слідчого було задоволене повністю.

Слідчий суддя ухвалив про призначення у справі повторної судово-трасологічної експертизи, доручення виконання цієї експертизи експертам Миколаївського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України

Також слідчий суддя ухвалив поставити перед експертами запропоновані слідчим питання та завдання та надати експертам запропоновані слідчим матеріали.

Окрім того, слідчий суддя надав експерту «дозвіл на доступ до будинку (у межах, достатніх для проведення експертного дослідження) що розташований за адресою: АДРЕСА_3 »

3. У висновку експерта № 485 від 27 червня 2019 року зазначається, окрім іншого, про таке.

3.1. Дослідження, за наслідками якого був складений цей висновок, проводилось на підставі ухвали слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_13 від 20 червня 2019 року у Миколаївському Науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України

3.2. Вказана ухвала надійшла до Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України 24 червня 2019 року.

3.3. Проведення експертизи було доручено завідуючому сектору трасологічних видів досліджень відділу криміналістичних видів досліджень Миколаївського НДЕКЦ МВС України, ОСОБА_28 , який має вищу юридичну освіту, кваліфікацію судового експерта за експертною спеціальністю 4.2. «Дослідження знарядь, агрегатів, інструментів і залишених ними слідів, ідентифікація цілого за частинами», (свідоцтво № НОМЕР_5 , видане ЕКК МВС України від 18.05.2005 року, свідоцтво про підтвердження № 265, видане ЕКК МВС України від 16.04.2015), стаж експертної роботи з 2005 року.

3.4. Перед початком дослідження експерт був попередженим про відповідальність за введення в оману суду або іншого уповноваженого органу та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України..

ІV…… На підтвердження належності шляхів отримання висновку експерта № 510 від 16 липня 2019 року органи досудового розслідування та публічне обвинувачення надали:

-клопотання слідчого про призначення експертизи зброї;

-ухвалу слідчого судді про задоволення цього клопотання;

-висновок експерта № 510 від 16 липня 2019 року

Зміст цих документів зводиться до такого

1. З клопотання про проведення додаткової судово-трасологічної експертизи вбачається, що 12 липня 2019 року слідчий СВ Снігурівського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_12 звернулась до слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_13 із клопотанням, у якому просила призначити додаткову судово-трасологічну експертизу.

1.1. У клопотанні слідча, окрім іншого, зазначила, що

«В ході досудового розслідування, 20 червня 2019 року від підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надійшло клопотання із зазначенням питань, які він вважає за необхідне встановити під час досудового розслідування, а саме:

-чи можливо, намагаючись відчинити ломиком (довжиною 45 см) кватирку метало пластикового вікна, випадково (ненавмисно) розбити подвійний склопакет?

-чи можливо зовсім не поранити рук, якщо таким чином розбити скло?»

1.2. Слідча просила поставити на вирішення експерта вказані питання.

1.3. Слідча просила надати експерту для дослідження ухвалу слідчого судді про призначення експертизи та копії необхідних матеріалів кримінального провадження.

1.4. Проведення експертного дослідження слідча просила доручити експертам Миколаївського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

1.5. Це клопотання було погодженим першим заступником керівника Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_5 .

2. З залученої до матеріалів кримінального провадження ухвали слідчого судді вбачається таке.

2.1. Вона була винесеною 12 липня 2019 року.

2.2. Вона була винесеною слідчим суддею Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_13 .

2.3. Нею клопотання слідчого було задоволене повністю.

Слідчий суддя ухвалив про призначення у справі додаткової судово-трасологічної експертизи, доручення виконання цієї експертизи експертам Миколаївського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України

Також слідчий суддя ухвалив поставити перед експертами запропоновані слідчим питання та завдання та надати експертам ухвалу слідчого судді про призначення додаткової судової трасологічної експертизи та висновок повторної судово-трасологічної експертизи

3. У висновку експерта № 510 від 16 липня 2019 року зазначається, окрім іншого, про таке.

3.1. Дослідження, за наслідками якого був складений цей висновок, проводилось на підставі ухвали слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_13 від 12 липня 2019 року у Миколаївському Науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України

3.2. Вказана ухвала надійшла до Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України 15 липня 2019 року.

3.3. Проведення експертизи було доручено завідуючому сектору трасологічних видів досліджень відділу криміналістичних видів досліджень Миколаївського НДЕКЦ МВС України, ОСОБА_29 , яка має вищу юридичну освіту, кваліфікацію судового експерта за експертною спеціальністю 4.2. «Дослідження знарядь, агрегатів, інструментів і залишених ними слідів, ідентифікація цілого за частинами», (свідоцтво № НОМЕР_6 , видане ЕКК МВС України від 07.11.2014 року, рішення ЕКК МВС України про підтвердження кваліфікації судового експерта від 19.04.2019 № 1961), стаж експертної роботи з 2014 року.

3.4. Перед початком дослідження експерт був попередженим про відповідальність за введення в оману суду або іншого уповноваженого органу та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України..

V…… На підтвердження належності шляхів отримання висновку експерта № 72-К від 24 липня 2019 року органи досудового розслідування та публічне обвинувачення надали:

-клопотання слідчого про призначення комісійної судово-медичної експертизи;

-ухвалу слідчого судді про задоволення цього клопотання;

-висновок комісії експертів № 72-К від 24 липня 2019 року

Зміст цих документів зводиться до такого

1. З клопотання про призначення комісійної судово-медичної експертизи вбачається, що 10 липня 2019 року слідчий СВ Снігурівського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_12 звернулась до слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_13 із клопотанням, у якому просила призначити комісійну судово-медичну експертизу.

1.1. Слідча просила поставити на вирішення експертів такі питання:

1)«Які тілесні ушкодження були наявні у ОСОБА_6 , механізм їх утворення, характер, локалізація та давність спричинення?

2)До якого ступеню тяжкості відносяться тілесні ушкодження?

3)В результаті якого виду травмуючої дії (предмета) могли утворитися виявлені тілесні ушкодження?

4)Одним чи декількома травмуючими чинниками заподіяні вказані тілесні ушкодження, яка характеристика кожного з травмуючих предметів?

5)Чи могли виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження утворитись в результаті вогнепального поранення? Які саме?

6)Пострілом з якого виду (зразка) зброї спричинені ушкодження? Чи могли вони утворитися від пострілу з мисливської рушниці?

7)Яким вогнепальним снарядом (кулею, дробом, картеччю тощо) спричинені тілесні ушкодження?

8)Який характер мають вогнепальні поранення (наскрізний, сліпий чи дотичний)? Який напрямок ранового каналу (каналів)?

9)Які властивості (форма, калібр, матеріал тощо) травмуючого снаряду?

10)Одним чи кількома пострілами заподіяні тілесні ушкодження?

11)Якщо дані тілесні ушкодження були спричинені від пострілу з вогнепальної зброї, то яким було розташування ОСОБА_6 по відношенню до зброї з якої здійснювався постріл (обличчям, спиною, лівим чи правим боком) та в якому положенні він знаходився (стояв, йшов,біг, сидів чи лежав)?

12)Чи супроводжувалось поранення нижніх кінцівок ОСОБА_6 кровотечею? Якою були характер та інтенсивність кровотечі? Чи могла кровотеча виникнути не відразу, а через деякий час (декілька секунд, десятків секунд) після спричинення поранення? Якщо так, то чим це пояснюється?

13)Чи міг ОСОБА_6 пересуватись (йти, бігти) після заподіяння вогнепального поранення, що спричинило осколковий перелом зі зміщенням обох кісток лівої гомілки? Яку відстань він міг при цьому подолати?

14)Чи можливо встановити точне місце в якому знаходився ОСОБА_6 в момент заподіяння 07.01.2019 вогнепального поранення правої та лівої нижніх кінцівок та точне місце знаходження діючих осіб (особи, яка стріляла - ОСОБА_8 та особи якій заподіяно тілесне ушкодження ОСОБА_6 )?

15)Із урахуванням обставин встановлених у ході досудового розслідування та судово-медичних даних чи можливо встановити на якій відстані від зброї знаходився ОСОБА_6 в момент пострілу та спричинення тілесного ушкодження в області лівої нижньої кінцівки? Якою є ця відстань?

16)Чи можливе заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_6 у вигляді вогнепальних поранень правої та лівої нижніх кінцівок за обставин на які вказав при проведенні слідчого експерименту ОСОБА_8 :

-постріл здійснений із правого ствола двоствольної мисливської рушниці ІЖ-43Е 12 калібру, патроном 12 калібру виробництва фірми «ТАХО» зарядженим дробом «2» у ОСОБА_6 , який рухався в бік потерпілого, обличчям до останнього та у момент здійснення пострілу знаходився на відстані приблизно 3 м. 80 см. від місця з якого здійснено постріл. При цьому ствол рушниці був направлений в область ніг ОСОБА_6 та жодних перешкод між ОСОБА_6 і особою що стріляла ( ОСОБА_8 ) не було.

17)Чи можливе заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_6 у вигляді вогнепальних поранень правої та лівої нижніх кінцівок за обставин на які вказав при проведенні слідчого експерименту ОСОБА_6 :

-постріл здійснено з мисливської рушниці спорядженої дробовим зарядом в момент коли ОСОБА_6 наблизився до проходу між двома господарськими спорудами, які огороджені сіткою-рабицею. При цьому ОСОБА_6 рухався обличчям до будинку, а особа що стріляла знаходилась біля стіни будинку з права від нього ( ОСОБА_6 ) під кутом близько 45о ( ОСОБА_6 перебував правим боком до особи що стріляла) та постріл був здійснений з відстані від 5,2 м. до 8,1 м. Також зі слів ОСОБА_6 постріл проводився через сітку-рабицю якою з двох сторін під кутом 90о огороджена господарська споруда (курник)».

1.3. Слідча просила надати експерту для дослідження ухвалу слідчого судді про призначення судово-медичної експертизи, копію висновку експерта №1 від 11.03.2019 проведеної стосовно ОСОБА_6 , 1964 р.н. разом із схематичним зображенням тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_6 , 1964 р.н., матеріали проведених слідчих експериментів із потерпілим ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_6 , медичні документи ОСОБА_6 разом із рентген знімками останнього.

1.4. Проведення експертного дослідження слідча просила доручити експертам Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи.

1.5. Це клопотання було погодженим першим заступником керівника Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_5 .

2. З залученої до матеріалів кримінального провадження ухвали слідчого судді вбачається таке.

2.1. Вона була винесеною 12 липня 2019 року.

2.2. Вона була винесеною слідчим суддею Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_13 .

2.3. Нею клопотання слідчого було задоволене повністю.

Слідчий суддя ухвалив про призначення у справі комісійної судово-медичної експертизи, доручення виконання цієї експертизи експертам Миколаївського обласного бюро судово-медичних експертиз.

Також слідчий суддя ухвалив поставити перед експертами запропоновані слідчим питання та завдання та надати експертам запропоновані слідчим матеріали.

3. У висновку експертів № 72-К від 24 липня 2019 року зазначається, окрім іншого, про таке.

3.1. Дослідження, за наслідками якого був складений цей висновок, проводилось на підставі ухвали слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_13 від 12 липня 2019 року у Миколаївському обласному бюро судово-медичної експертизи.

3.2. Експертиза проводилась судово-медичною комісією в складі:

-голова комісії - ОСОБА_30 , заступник начальника Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи, лікар вищої кваліфікаційної категорії (свідоцтво № 120 від 25.04.2018), судовий експерт вищого класу (свідоцтво № 2 від 23.01.2019), стаж експертної роботи 21 рік;

-член комісії - ОСОБА_31 , в.о. завідувача відділу судово-медичної експертизи трупів, лікар першої кваліфікаційної категорії (свідоцтво № 3 від 26.04.2017), судовий експерт третього класу (свідоцтво № 25 від 23.01.2019), стаж експертної роботи 11 років;

-доповідач - ОСОБА_32 , начальник Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи, лікар вищої кваліфікаційної категорії (свідоцтво № 169 від 22.06.2016), судовий експерт вищого класу (свідоцтво № 1 від 23.01.2019), стаж експертної роботи 22 роки.

3.3. Перед початком дослідження експерти були попередженими про відповідальність за відмову або ухилення від надання висновку або за надання завідомо неправдивого висновку за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України..

VІ…… На підтвердження належності шляхів отримання висновку експерта № 181 від 31 травня 2019 року органи досудового розслідування та публічне обвинувачення надали:

-клопотання слідчого про призначення експертизи зброї;

-ухвалу слідчого судді про задоволення цього клопотання;

-висновок експерта № 181 від 31 травня 2019 року

Зміст цих документів зводиться до такого

1. З клопотання про проведення додаткової судово-трасологічної експертизи вбачається, що 13 травня 2019 року слідчий СВ Снігурівського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_12 звернулась до слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_13 із клопотанням, у якому просила призначити експертизу зброї (3.2. «Балістичне дослідження слідів зброї, слідів пострілу та ситуаційних обставин пострілу»).

1.1. У клопотанні слідча, окрім іншого, зазначила, що

«… в ході досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000022 з метою правильної кваліфікації дій особи, що проникла на територію домоволодіння потерпілого, виникла необхідність у проведенні ситуаційної експертизи обставин події (встановлення взаємного розташування потерпілого та особи, що проникла на територію домоволодіння в момент здійснення пострілу, відстані між вказаними особами, напрямку здійснення пострілу тощо)»

1.2. Слідча просила поставити на вирішення експерта питання:

1)Чи могли наявні тілесні ушкодження у ОСОБА_6 , 1964 р.н. утворитися від пострілу із рушниці моделі «Иж-43Е», 12-го калібру, №

НОМЕР_7 )Якщо так, то в якому положенні знаходилась особа, яка здійснювала постріл ( ОСОБА_8 ) та особа, в яку стріляли ( ОСОБА_6 ), як вони були розташовані один до одного та чи стояли вони на місці чи рухались?

3)Під яким кутом та в якому напрямку здійснювався постріл?

4)Скільки пострілів було здійснено?

5)Яка була відстань між особою, яка здійснювала постріл ( ОСОБА_8 ) та особа, в яку стріляли ( ОСОБА_6 )?

1.3. Слідча просила надати експерту для дослідження ухвалу слідчого судді про призначення експертизи, та матеріали кримінального провадження.

1.4. Проведення експертного дослідження слідча просила доручити експертам Миколаївського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

1.5. Це клопотання було погодженим прокурором Снігурівського відділу Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_15 .

2. З залученої до матеріалів кримінального провадження ухвали слідчого судді вбачається таке.

2.1. Вона була винесеною 15 травня 2019 року.

2.2. Вона була винесеною слідчим суддею Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_13 .

2.3. Нею клопотання слідчого було задоволене повністю.

Слідчий суддя ухвалила про призначення у справі експертизи зброї 3.1. (3.2. балістичне дослідження слідів зброї, слідів пострілу та ситуаційних обставин пострілу), доручення виконання цієї експертизи експертам Миколаївського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України

Також слідчий суддя ухвалив поставити перед експертами запропоновані слідчим питання та завдання та надати експертам запропоновані слідчим матеріали.

3. У висновку експерта № 181 від 31 травня 2019 року зазначається, окрім іншого, про таке.

3.1. Дослідження, за наслідками якого був складений цей висновок, проводилось на підставі ухвали слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15 травня 2019 року у Миколаївському Науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України

3.2. Вказана ухвала надійшла до Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України 20 травня 2019 року.

3.3. Проведення експертизи було доручене судовому експертові сектору дослідження зброї ВКВД Миколаївського НДЕКЦ МВС України, ОСОБА_26 , який має вищу юридичну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення експертиз за експертними спеціальностями 3.1. «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї», 3.2. «Балістичне дослідження слідів зброї, слідів пострілу та ситуаційних обставин пострілу» (свідоцтво № НОМЕР_3 , видане ЕКК МВС України від 12.05.2017), стаж експертної роботи з травня 2017 року.

3.4. Перед початком дослідження експерт був попередженим про відповідальність за введення в оману суду або іншого уповноваженого органу та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України..

Релевантні норми права.

1. Відповідно до статті 242 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, що діяла на момент досудового розслідування цього кримінального провадження/

Експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження або, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

/частина 1/

Слідчий або прокурор зобов`язані звернутися з клопотанням до слідчого судді для проведення експертизи щодо, зокрема, встановлення статевої зрілості потерпілої особи в кримінальних провадженнях щодо злочинів, передбачених статтею 155 Кримінального кодексу України.

/частина 2/

2. Відповідно до частини 1 статті 243 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, що діяла на момент досудового розслідування цього кримінального провадження/

Експерт залучається за наявності підстав для проведення експертизи за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження.

3. Далі, суд враховує процитовані вище настанови судової практики, що містяться у Постанові Великої Палати від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17.

Суд також враховує, що під час винесення цієї постанови Велика Палата Верховного Суду зробила й такий висновок про застосування норм права

У випадку призначення експертизи слідчим, який не входить до складу визначеної у кримінальному провадженні слідчої групи суд, вирішуючи питання про допустимість даних висновку експерта як доказів, повинен у межах доводів сторін перевірити, чи призвів спосіб призначення експертизи до порушення тих чи інших прав і свобод людини, передбачених Конвенцією та/або Конституцією України. У разі визнання доказів недопустимими суд має вмотивувати свої висновки про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зазначивши, які саме й чиї права і свободи було порушено і в чому це виражалося.

Суд також враховує, що у Постанові від 17 січня 2023 року у справі № 753/13113/18 Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду сформулював такі висновки про застосування норм права

Верховний Суд вже розглядав питання «належного суб`єкта» в контексті допустимості доказів у кримінальному провадженні. У своїй практиці Суд зазначав, що збирання доказів неуповноваженою особою є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті застосування приписів статей 412, 438 КПК. Також Суд робив висновок, що у випадку здійснення прокурором, який не визначений керівником органу прокуратури як такий, що здійснюватиме процесуальне керівництво у конкретному кримінальному провадженні, дій, передбачених статтею 36 КПК, то вони здійснюються неналежним суб`єктом, що обумовлює недопустимість доказів, зібраних під його процесуальним керівництвом.

/пункт 51/

Й далі

Суд, однак, відзначає, що він відступив від такого ригористичного підходу в оцінці допустимості доказів. У постанові від 31 серпня 2022 року Суд зазначив:

«У випадку призначення експертизи слідчим, який не входить до складу визначеної у кримінальному провадженні слідчої групи суд, вирішуючи питання про допустимість даних висновку експерта як доказів, повинен у межах доводів сторін перевірити, чи призвів спосіб призначення експертизи до порушення тих чи інших прав і свобод людини, передбачених Конвенцією та/або Конституцією України. У разі визнання доказів недопустимими суд має вмотивувати свої висновки про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зазначивши, які саме й чиї права і свободи було порушено і в чому це виражалося. Оцінюючи докази на предмет допустимості відповідно до критеріїв, встановлених кримінальним процесуальним законом, суд виходить з обставин конкретної справи і також повинен вмотивувати своє рішення».

В цій справі Суд також вважає, що правило «належного суб`єкта» не можна застосовувати без оцінки впливу «неналежності» на права і свободи сторін кримінального процесу і на справедливість провадження в цілому. Такий підхід перетворив б це правило на грубий і невибірковий інструмент, який суперечив би забезпеченню справедливості судового розгляду, що передбачає зважування конкуруючих інтересів захисту, потерпілого і свідків, а також зацікавленість суспільства в ефективному відправленні правосуддя.

/пункти 54 - 55/

Враховує суд й настанови судової практики, що містяться у згаданих вище Постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі № 910/17999/16; від 25.04.2018 року у справі № 925/3/7; від 25.04.2018 року у справі № 910/24257/16.

Оцінка суду.

З огляду на ці приписи діючого законодавства та настанови судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. З наведеного вище вбачається, що експертні дослідження, за наслідками яких були складені:

1)висновок експерта № 34 від 13 лютого 2019 року;

2)висновок експерта № 64 від 21 січня 2019 року;

3)висновок експерта № 485 від 27 червня 2019 року;

4)висновок експерта № 510 від 16 липня 2019 року;

5)висновок комісії експертів № 72-К від 24 липня 2019 року;

6)висновок експерта № 181 від 31 травня 2019 року

були проведеними на підставі відповідних ухвал слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області

При цьому, як вже доведено вище, слідчий суддя цього суду не мав права здійснювати судовий контроль у цьому кримінальному провадженні, зокрема розглядати клопотання слідчих та залучати експертів на підставі цих клопотань.

Як доведено вище, за такого під час подальших стадій кримінального провадження слід виходити з того, що рішення слідчого судді щодо залучення експертів не приймались.

При цьому діюче на той час законодавство передбачало, що для залучення експерта(експертів) стороною обвинувачення рішення слідчого судді є обов`язковим.

Наведене у сукупності доводить, що для отримання вказаних висновків експерти були залученими без належної ухвали слідчого судді.

2. Далі, суд відзначає, що ситуація, яка склалась під час розгляду цього кримінального провадження (залучення експерта слідчим суддею, що не мав право на його залучення) та, з приводу якої Верховним Судом був зроблений висновок про застосування норм права (залучення експерта «некомпетентним» слідчим), будучи ззовні подібними, в дійсності мають суттєві відмінності у суб`єкті правовідносин.

Так, у випадку, який розглядав Верховний Суд, мова йшла про суб`єкта збирання доказів слідчого.

На відміну від слідчого ж слідчий суддя не є «суб`єктом збирання доказів»; він є покликаним здійснювати судовий контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Отже, на випадок, коли питання, що виникали під час досудового розслідування, розглядались суддею, який не мав право здійснювати судовий контроль, не можуть розповсюджувати дороговкази, що стосуються «неналежного» суб`єкту збирання доказів.

3. Далі, суд нагадує, що відповідно до прямих приписів пункту 1 частини 2 статті 87 Кримінального Процесуального Кодексу України /про необхідність неухильного дотримання яких йдеться й у згаданій вище Постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17/ у разі здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього рішення суду, без такого рішення суд зобов`язаний визнати результати таких дій недопустимими доказами.

За такого суд не може не прийти до висновку про те, що

1)висновок експерта № 34 від 13 лютого 2019 року;

2)висновок експерта № 64 від 21 січня 2019 року;

3)висновок експерта № 485 від 27 червня 2019 року;

4)висновок експерта № 510 від 16 липня 2019 року;

5)висновок комісії експертів № 72-К від 24 липня 2019 року;

6)висновок експерта № 181 від 31 травня 2019 року

є недопустимими доказами, через що не можуть використовуватись під час подальшого доказування у цьому кримінальному провадженні.

Б......З метою підтвердження обставин цього кримінального провадження органи досудового розслідування та публічне обвинувачення, окрім інших документів, використали:

1)оригінал медичної картки стаціонарного хворого № 258/27 на ім`я ОСОБА_6 з Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Миколаївської міської ради;

2)оригінал медичної картки стаціонарного хворого № 922/27 на ім`я ОСОБА_6 з Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 4» Миколаївської міської ради;

Зміст відомостей щодо шляхів отримання доказів.

І……На підтвердження належності шляхів отримання медичної картки стаціонарного хворого № 258/27 на ім`я ОСОБА_6 з Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Миколаївської міської ради органи досудового розслідування та публічне обвинувачення надали:

-клопотання слідчого про тимчасовий доступ до цього документу;

-ухвалу слідчого судді про задоволення цього клопотання;

-протокол тимчасового доступу до цього документу

Зміст цих документів зводиться до такого

1. З клопотання про тимчасовий доступ до медичної картки стаціонарного хворого № 258/27 на ім`я ОСОБА_6 з Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Миколаївської міської ради вбачається, що 18 липня 2019 року слідчий СВ Снігурівського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_12 звернулась до слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області із клопотанням, у якому просила: «Надати дозвіл ... на тимчасовий доступ та виїмку оригіналу» вказаного документу.

1.1. У клопотанні слідча, окрім іншого, зазначила, що

«Ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду у кримінальному провадженні № 0000022 призначена комісійна судово-медична експертиза з питань наявності, ступеню тяжкості та обставин заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , 1964 р.н..

Для проведення вказаної експертизи у розпорядження експертів необхідно надати медичні документи, у т.ч. Історію хвороби 258/27 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка знаходиться у травматологічному відділенні Миколаївської міської лікарні швидкої медичної допомоги (МЛШМД).

Відповідно до ст. 93 КПК України органом досудового розслідування до Миколаївської ЛШМД скеровано запит про надання історії хвороби № 258/27 хворого ОСОБА_6 , однак у наданні вказаного документу відмовлено, оскільки відповідно до КПК України тимчасовий доступ до документів, що містять лікарську таємницю може бути надано лише на підставі ухвали суду.

Приймаючи до уваги, що без інформації, яка міститься в історії хвороби № 258/27 неможливо провести комісійну судово-медичну експертизу, виникла необхідність у вилученні оригіналу історії хвороби № 258/27...»

1.2. Слідча просила задовольнити клопотання.

1.3. Це клопотання було погодженим першим заступником керівника Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_5 .

2. З залученої до матеріалів кримінального провадження ухвали слідчого судді вбачається таке.

2.1. Вона була винесеною 21 липня 2019 року.

2.2. Вона була винесеною слідчим суддею Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_13 .

2.3. Вона була винесена у судовій справі № 485/34/19 (номер судового провадження 1-кс/485/544/19.

2.4. Нею клопотання слідчого було задоволене повністю.

Слідчий суддя ухвалила:

Надати старшому слідчому СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_12 у кримінальному провадженні №0000022 тимчасовий доступ та виїмку з Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (травматологічне відділення) ... оригіналу історії хвороби на ім`я ОСОБА_6 ...

3. Протоколі тимчасового доступу, окрім іншого, зазначається таке.

3.1. Під час тимчасового доступу був вилучений оригінал медичної карти стаціонарного хворого № 258/27

3.2. Цей тимчасовий доступ був проведений на підставі ухвали слідчого судді №1-кс/485/544/19 від 31 липня 2019 року.

ІІ……На підтвердження належності шляхів отримання медичної картки стаціонарного хворого № 922/27 на ім`я ОСОБА_6 з Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 4» Миколаївської міської ради органи досудового розслідування та публічне обвинувачення надали:

-клопотання слідчого про тимчасовий доступ до цього документу;

-ухвалу слідчого судді про задоволення цього клопотання;

-протокол тимчасового доступу до цього документу

Зміст цих документів зводиться до такого

1. З клопотання про тимчасовий доступ до медичної картки стаціонарного хворого № 922/27 на ім`я ОСОБА_6 з Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 4» Миколаївської міської ради вбачається, що 18 липня 2019 року слідчий СВ Снігурівського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_12 звернулась до слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області із клопотанням, у якому просила: «Надати дозвіл ... на тимчасовий доступ та виїмку оригіналу» вказаного документу.

1.1. У клопотанні слідча, окрім іншого, зазначила, що

«Ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду у кримінальному провадженні № 0000022 призначена комісійна судово-медична експертиза з питань наявності, ступеню тяжкості та обставин заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , 1964 р.н..

Для проведення вказаної експертизи у розпорядження експертів необхідно надати медичні документи, у т.ч. історію хвороби на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо лікування у КНП ММР «Міська лікарня № 4».

Відповідно до ст. 93 КПК України органом досудового розслідування до КНП ММР «Міська лікарня № 4» скеровано запит про надання історії хвороби ОСОБА_6 , однак у наданні вказаного документу відмовлено, оскільки відповідно до КПК України тимчасовий доступ до документів, що містять лікарську таємницю може бути надано лише на підставі ухвали суду.

Приймаючи до уваги, що без інформації, яка міститься в історії хвороби неможливо провести комісійну судово-медичну експертизу, виникла необхідність у вилученні оригіналу історії хвороби на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка знаходиться у комунальному некомерційному підприємстві Миколаївської міської ради (КНП ММР) «Міська лікарня № 4»

1.2. Слідча просила задовольнити клопотання.

1.3. Це клопотання було погодженим першим заступником керівника Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_5 .

2. З залученої до матеріалів кримінального провадження ухвали слідчого судді вбачається таке.

2.1. Вона була винесеною 21 липня 2019 року.

2.2. Вона була винесеною слідчим суддею Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_13 .

2.3. Вона була винесена у судовій справі № 485/34/19 (номер судового провадження 1-кс/485/543/19.

2.4. Нею клопотання слідчого було задоволене повністю.

Слідчий суддя ухвалила:

Надати старшому слідчому СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_12 у кримінальному провадженні №0000022 тимчасовий доступ та виїмку з Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня № 4» ... оригіналу історії хвороби на ім`я ОСОБА_6 ...

3. Протоколі тимчасового доступу, окрім іншого, зазначається таке.

3.1. Під час тимчасового доступу був вилучений оригінал медичної карти стаціонарного хворого № 922/27

3.2. Цей тимчасовий доступ був проведений на підставі ухвали слідчого судді №1-кс/485/543/19 від 31 липня 2019 року.

Релевантні норми права.

1. Відповідно до статті 159 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону України № 198-VIII, що діяла на момент досудового розслідування цього кримінального провадження)

Тимчасовий доступ до ... документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку

/частина 1/

Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

/частина 2/

2. Верховний суд колегіє суддів Першої судової палати касаційного кримінального суду у постанові від 09 квітня 2024 року у справі № 369/4929/19 зробив, зокрема, такий висновок про застосування норм права

...дозвіл на тимчасовий доступ становить собою наказ суду, адресований особі, у володінні якої знаходиться мобільний термінал, надати стороні кримінального провадження, доступ до такої інформації для зняття її копії.

/пункт 26/

3. Під час оцінки цих доказів суд враховує також процитовані вище настанови судової практики, що містяться у Постанові Великої Палати від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17.

Оцінка суду.

З огляду на ці приписи діючого законодавства та настанови судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. З наведеного вище вбачається, що:

1)оригінал медичної картки стаціонарного хворого № 258/27 на ім`я ОСОБА_6 з Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Миколаївської міської ради;

2)оригінал медичної картки стаціонарного хворого № 922/27 на ім`я ОСОБА_6 з Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 4» Миколаївської міської ради;

були отриманими завдяки тимчасовому доступу, що був наданий стороні обвинувачення на підставі відповідних ухвал слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області.

При цьому, як вже доведено вище, слідчий суддя цього суду не мав права здійснювати судовий контроль у цьому кримінальному провадженні, зокрема розглядати клопотання слідчих та залучати експертів на підставі цих клопотань.

Як доведено вище, за такого під час подальших стадій кримінального провадження слід виходити з того, що рішення слідчого судді щодо надання тимчасового доступу не приймались.

При цьому законодавство передбачає, що тимчасовий доступ до документів під час досудового розслідування може бути наданий виключно ухвалою слідчого судді.

Наведене у сукупності доводить, що вказані документи були отримані під час досудового розслідування за відсутності належного дозволу (наказу) слідчого судді.

2. З наведених посилань у клопотанні слідчого вбачається, що органи досудового розслідування не мали можливості отримати вказані документи без відповідного наказу слідчого судді.

3. Далі, суд нагадує, що відповідно до прямих приписів пункту 1 частини 2 статті 87 Кримінального Процесуального Кодексу України /про необхідність неухильного дотримання яких йдеться й у згаданій вище Постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17/ у разі здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього рішення суду, без такого рішення суд зобов`язаний визнати результати таких дій недопустимими доказами.

За такого суд не може не прийти до висновку про те, що

1)оригінал медичної картки стаціонарного хворого № 258/27 на ім`я ОСОБА_6 з Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Миколаївської міської ради;

2)оригінал медичної картки стаціонарного хворого № 922/27 на ім`я ОСОБА_6 з Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 4» Миколаївської міської ради;

є недопустимими доказами, через що не можуть використовуватись під час подальшого доказування у цьому кримінальному провадженні.

В……На підтвердження обставин цього кримінального провадження органи досудового розслідування та публічне обвинувачення надали копію висновку експерта № 1 від 09 січня 2019 року.

Зміст відомостей щодо шляхів отримання доказів.

І……На підтвердження належності шляхів отримання цього висновку досудового розслідування та публічне обвинувачення надали:

-клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей і документів;

-ухвалу слідчого судді про задоволення цього клопотання;

-протокол тимчасового доступу до речей і документів;

-копію висновку експерта № 1 від 09 січня 2019 року

Зміст цих документів зводиться до такого

1. З клопотання про тимчасовий доступ вбачається, що 08 квітня 2019 року слідчий СВ Снігурівського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_12 звернулась до слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області із клопотанням, у якому просила: «Надати дозвіл ... на тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження № 0000024 та виїмку копії висновку судово-медичної експертизи № 1 від 11.03.2019 проведеної стосовно ОСОБА_6 , 1964 р.н. разом зі схематичним зображенням тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_6 , 1964 р.н., яке перебуває у володінні (користуванні) слідчого відділення Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області…».

1.1. У клопотанні слідча, окрім іншого, зазначила таке

«07.01.2019 до Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області звернувся ОСОБА_8 із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності невідомої особи, яка в ніч на 07.01.2019 з метою заволодіння майном проникла на територію домоволодіння заявника.

Відомості про вказане правопорушення 07.01.2019 внесено до ЄРДР за № 0000022.

…

Окрім цього, 07.01.2019 до чергової частини Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області із Снігурівської ЦРЛ надійшло повідомлення про те, що 07.01.2019 о 6:40 до приймального відділення лікарні доставлено ОСОБА_6 , 1964 р.н., мешкання АДРЕСА_1 з тілесними ушкодженнями у вигляді вогнепального поранення лівої ноги.

Відомості про вказане правопорушення 07.01.2019 внесено до ЄРДР за № 0000024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 124 КК України.

…

В рамках кримінального провадження № 0000024 проведено судово-медичну експертизу ОСОБА_6 , 1964 р.н. та його медичних документів, за результатами якої отримано висновок експерта № 1 від 11.03.2019 р. разом із схематичним зображенням тілесних ушкоджень, виявлених у гр.. ОСОБА_6 , 1964 р.н.

На даний час в ході досудового розслідування по кримінальному провадженні № 0000022 з метою правильної кваліфікації дій особи, що проникла на територію домоволодіння потерпілого, виникла необхідність у проведенні ситуаційної експертизи обставин подій (встановлення взаємного розташування потерпілого та особи, що проникла на територію домоволодіння в момент здійснення пострілу, відстані між вказаними особами, напрямку здійснення пострілу тощо).

Для проведення вказаної експертизи необхідно дослідження ряду документів, у тому числі висновку № 1 від 11.03.2019 р. судово-медичної експертизи (з додатком) ОСОБА_6 .. Вказаний висновок має значення доказу у кримінальному провадженні № 0000022, оскільки в ньому експертом описані наявні у ОСОБА_6 тілесні ушкодження та їх розташування.

Приймаючи до уваги, що проведена в ходу досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000024 від 07.01.2019 судово-медична експертиза ОСОБА_6 (висновок експерта № 1 від 11.03.2019 разом зі схематичним зображенням виявлених тілесних ушкоджень) має вагоме значення для встановлення об`єктивних обставин у кримінальному провадженні № 0000022 та довести ці обставини іншим способом неможливо, виникла необхідність у її використанні при проведенні досудового розслідування кримінальному провадженні № 0000022.

Визначені кримінальним процесуальним законодавством підстави для об`єднання кримінальних проваджень № 0000022 та 0000024 відсутні.

Водночас, відповідно до частини 2 статті 159 КПК України органи досудового розслідування під час кримінального провадження, мають право отримувати тимчасовий доступ до документів на підставі ухвали суду або слідчого судді.»

1.2. Слідча просила задовольнити клопотання.

1.3. Це клопотання було погодженим першим заступником керівника Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_5 .

2. З залученої до матеріалів кримінального провадження ухвали слідчого судді вбачається таке.

2.1. Вона була винесеною 11 квітня 2019 року.

2.2. Вона була винесеною слідчим суддею Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_13 .

2.3. Вона була винесена у судовій справі № 485/34/19 (номер судового провадження 1-кс/485/284/19.

2.4. Нею клопотання слідчого було задоволене повністю; в обґрунтування такого слідчий суддя навела посилання, аналогічні процитованим вище посиланням клопотання.

2.5.Слідчий суддя ухвалила:

Надати слідчому СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_12 тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження №0000024 та виїмку копії висновку судово-медичної експертизи №1 від 11.03.2019 року проведеної стосовно ОСОБА_6 , 1964 р.н. разом зі схематичним зображенням тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_6 , 1964 р.н., яке перебуває у володінні/користуванні слідчого відділення Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області…

3. У протоколі тимчасового доступу, окрім іншого, зазначається таке.

3.1. Тимчасовий доступ був проведений на підставі ухвали слідчого судді №1-кс/485/284/19.

3.2. Тимчасовий доступ був отриманий 12 квітня 2019 року у період часу з 08 години 10 хвилин до 08 години 55 хвилин слідчим слідчого відділення Снігурівського відділу поліції Головного Управління Національної поліції ОСОБА_12 .

3.3. Під час тимчасового доступу слідча

«Ознайомилась із матеріалами кримінального провадження № 0000024 від 07 січня 2019 р. за ст.. 124 КК України за фактом того, що 07 січня 2019 до Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області з приймального відділення Снігурівської ЦРЛ надійшло повідомлення про те, що 07.01.2019 о 6:40 до приймального відділення лікарні доставлено ОСОБА_6 , 1964 р.н., мешкання АДРЕСА_1 з тілесними ушкодженнями у вигляді вогнепального поранення лівої ноги»

«При ознайомленні із змістом документів встановлено: під час ознайомлення із матеріалами кримінального провадження № 0000024 від 07.01.2019 р. встановлено, що в рамках вказаного провадження проводилась судово-медична експертиза ОСОБА_6 , 1964 р.н. та його медичних документів (висновок № 1 від 11.03.2019 р. на 4 аркушах із схематичним зображенням тілесних ушкоджень виявлених у гр.. ОСОБА_6 ).

Зазначений висновок № 1 від 11.03.2019 р. на 4 аркушах разом із схематичним зображенням до висновку на 1 аркуші відкопійовано та вилучено до матеріалів кримінального провадження № 0000022 від 07.01.2019 р., загалом на 5 аркушах»

3.4. Протокол містить підпис слідчої ОСОБА_12 .

3.5. Протокол не містить підпису особи, яка є володільцем документів.

3.6. До протоколу доданий опис вилучених речей і документів.

4. У копії висновку експерта № 1 від 09 січня 2019 року (дата закінчення експертизи 11.03.2019 року) зазначається, окрім іншого, про таке.

4.1. Дослідження, за наслідками якого був складений цей висновок, проводилось на підставі ухвали слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_13 від 08 січня 2019 року у Снігурівському МРВ МОБ СМЕ.

4.2. Експертиза була проведеною судово-медичним експертом ОСОБА_33 (1-ї кваліфікаційної категорії, із стажем роботи 16 років)

4.3. Перед початком дослідження експерт був попередженим про відповідальність за відмову або ухилення від дачі висновку експерта або за дачу свідомо неправдивого висновку експерта за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України..

Релевантні норми права.

1. Оцінюючи ці докази, суд враховує процитовані вище приписи статті 159 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону України № 198-VIII, що діяла на момент досудового розслідування цього кримінального провадження), а також настанови судової практики щодо їх тлумачення, що містяться у згаданій вище Постанові Верховного Суду від 09 квітня 2024 року у справі № 369/4929/19.

2. Враховує суд також процитовані вище приписи статей 242, 243 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, що діяла на момент досудового розслідування цього кримінального провадження/

3. Під час оцінки цих доказів суд враховує також процитовані вище настанови судової практики, що містяться у Постанові Великої Палати від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17.

4. Суд враховує також настанови судової практики, що містяться у:

-Постанові Верховного Суду від 17 січня 2023 року у справі № 753/13113/18

-у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17;

-у пункті 15 Постанови Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 204/6541/16-к.

5. Окрім того, суд враховує таке.

Верховний суд у Постанові від 26 січня 2021 року у справі № 127/25394/18 виснував таке:

базові докази, пов`язані з вилученням предметів інкримінованого [обвинуваченому] кримінального правопорушення … були здобуті в результаті проведення слідчих дій в іншому кримінальному провадженні щодо [іншої особи], з яким провадження щодо [обвинуваченого] не об`єднувалось та не виділялось, що унеможливлює подальше використання цих доказів в кримінальному провадженні щодо [обвинуваченого] та є безумовною підставою для визнання таких доказів недопустимими.

Оцінка суду.

З огляду на ці приписи діючого законодавства та настанови судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. Наведене доводить, що в цьому випадку висновок експерта № 1 від 09 січня 2019 року був отриманий для мети цього (про обвинувачення ОСОБА_6 ) кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області

При цьому, як вже доведено вище, слідчий суддя цього суду не мав права здійснювати судовий контроль у цьому кримінальному провадженні, зокрема розглядати клопотання слідчих та надавати дозвіл на тимчасовий доступ до будь-яких речей або документів.

Як доведено вище, за такого під час подальших стадій кримінального провадження слід виходити з того, що рішення слідчого судді щодо надання тимчасового доступу до цього висновку не приймались.

2. За відсутності ж цієї ухвали слід виснувати, що в цьому випадку цей висновок експерта був здобутим в результаті проведення слідчих дій в іншому кримінальному провадженні, з яким провадження, що наразі розглядається судом, не об`єднувалось та не виділялось.

Відповідно до процитованих вище настанов судової практики таке є безумовною підставою для визнання у кримінальному провадженні, що наразі розглядається судом, недопустимим доказом.

За такого суд не може не прийти до висновку про те, що висновок експерта № 1 від 09 січня 2019 року для мети цього кримінального провадження є недопустимим доказом, через що не може використовуватись під час подальшого доказування у цьому кримінальному провадженні.

Г......На підтвердження обставин цього кримінального провадження органи досудового розслідування та публічне обвинувачення, окрім інших документів, надали результати обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 .

Зміст відомостей щодо шляхів отримання доказів.

І……На підтвердження належності шляхів отримання відомостей внаслідок обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 органи досудового розслідування та публічне обвинувачення надали:

-клопотання слідчого про тимчасовий доступ до цього документу;

-ухвалу слідчого судді про задоволення цього клопотання;

-протокол обшуку за місцем проживання обвинуваченого

Зміст цих документів зводиться до такого

1. З клопотання про обшук вбачається, що 08 січня 2019 року слідчий СВ Снігурівського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_12 звернулась до слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_13 із клопотанням, у якому просила: «Винести ухвалу про дозвіл слідчому СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області ... на проведення обшуку в приміщенні будинку, господарських спорудах та присадибних земельних ділянок, за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , ... з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення даного кримінального правопорушення, а саме відшукання речовини, якою могла бути отруєна собака потерпілого ОСОБА_8 та комп`ютерної техніки на яку здійснюється запис з камер відео спостереження даного домоволодіння».

Це клопотання було погодженим першим заступником керівника Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_5 .

2. З залученої до матеріалів кримінального провадження ухвали слідчого судді вбачається таке.

2.1. Вона була винесеною 08 січня 2019 року.

2.2. Вона була винесеною слідчим суддею Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_13 .

2.3. Нею клопотання слідчого було задоволене повністю.

Слідчий суддя ухвалила:

Надати дозвіл на обшук в житловому будинку, спорудах господарського призначення чи іншого володіння особи та присадибних земельних ділянках за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення даного кримінального правопорушення, а саме відшукання речовини, якою могла бути отруєна собака потерпілого ОСОБА_8 та комп`ютерної техніки на яку здійснюється запис з камер відео спостереження даного домоволодіння.

3. У протоколі обшуку, окрім іншого, зазначається таке.

3.1. Обшук проводився 09 січня 2019 року у період часу з 14 год. 25 хв. до 16 год. 50 хв.

3.2. Обшук проводився слідчим слідчого відділення Снігурівського відділу поліції Головного Управління Національної Поліції в Миколаївській області ОСОБА_12 за участі спеціаліста, начальника Снігурівського ВП ГУ НП в Миколаївській області та власника житла та у присутності двох понятих.

3.3. Під час проведення обшуку використовувалась «відео зйомка відеокамерою Panasonic»»

3.3. За наслідку обшуку у приміщенні кухні ... виявлено пластмасову ємкість із надписом «Но-Шпа», в якій виявлено 33 пігулки»

3.4. Протокол містить підписи слідчого, власника житла, понятих, начальника Снігурівського ВП ГУ НП в Миколаївській області, а також оперативних працівників.

Релевантні норми права.

1. Під час оцінки цих доказів суд враховує процитовані вище приписи статей 84, 86, 87, 93, 98, 100 Кримінального Процесуального Кодексу України.

2.. Суд враховує також, що відповідно до статті 234 Кримінального Процесуального Кодексу України

Обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

/частина 1/

Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

/частина 2/

3. Під час оцінки цих доказів суд враховує також процитовані вище настанови судової практики, що містяться у Постанові Великої Палати від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17.

Оцінка суду.

З огляду на ці приписи діючого законодавства та настанови судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. З наведеного вище вбачається, що обшук за місцем проживання ОСОБА_6 був проведений на підставі ухвали слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області.

При цьому, як вже доведено вище, слідчий суддя цього суду не мав права здійснювати судовий контроль у цьому кримінальному провадженні, зокрема розглядати клопотання слідчих та залучати експертів на підставі цих клопотань.

Як доведено вище, за такого під час подальших стадій кримінального провадження слід виходити з того, що рішення слідчого судді щодо надання тимчасового доступу не приймались.

При цьому законодавство передбачає, що обшук може бути проведеним виключно на підставі ухвали слідчого судді.

Наведене у сукупності доводить, що в обставинах цього кримінального провадження обшук був проведеним за відсутності належного дозволу слідчого судді.

2. Далі, суд нагадує, що відповідно до прямих приписів пункту 1 частини 2 статті 87 Кримінального Процесуального Кодексу України /про необхідність неухильного дотримання яких йдеться й у згаданій вище Постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17/ у разі здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу суд зобов`язаний визнати результати таких дій недопустимими доказами.

За такого суд не може не прийти до висновку про те, що результати обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 є недопустимими доказами, через що не можуть використовуватись під час подальшого доказування у цьому кримінальному провадженні.

Ґ……Органи досудового розслідування та публічним обвинуваченням на підтвердження обставин цього кримінального провадження використали копію «історії хвороби № 258/27, виданої на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 »

На підтвердження належності цього документу органи досудового розслідування та публічне обвинувачення надали:

-«Протокол огляду предмету (медичної картки стаціонарного хворого № 922/74 виданої на ім`я ОСОБА_6 )»;

-постанова про визнання цих предметів речовими доказами.

Зміст цих джерел зводиться до такого

І……З залученого до матеріалів кримінального провадження протоколу огляду вбачається таке.

1. Огляд проводився 31 серпня 2019 року у період часу з 18 годин 00 хвилин до 18 години 50 хвилин.

2. Огляд проводився слідчим Слідчого відділу Снігурівського відділу поліції Головного Управління Національної Поліції в Миколаївській області ОСОБА_12 .

3. Огляд проводився за участі двох понятих, яким були роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.

4. Під час огляду застосовувався цифровий фотоапарат «Samsung»

5. Предметом огляду виступав: «оригінал медичної карти стаціонарного хворого № 922/74 (карта на 32 аркушах) на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця:

АДРЕСА_4 . Далі, у протоколі відображений перебіг огляду цього документу.

7. У протоколі також зазначається, що: «Із оригіналу історії хвороби виготовлено її копії, які долучені, як додаток, до протоколу огляду».

8. Протокол містить підписи слідчого та понятих.

9. До протоколу додані «копії історії хвороби» на 18 аркушах (з двох сторін).

ІІ……З залученої до матеріалів кримінального провадження постанови про визнання речовими доказами та залучення їх до кримінального провадження вбачається таке.

1. Ця постанова є винесеною слідчим Слідчого відділу Снігурівського відділу поліції Головного Управління Національної Поліції в Миколаївській області ОСОБА_12 в межах досудового розслідування № 0000022.

2. Під час винесення цієї постанови слідчий встановила, що

«Враховуючи … те, що копія медичної карти стаціонарного хворого № 922/74 (карта на 32 аркушах) видана на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця: АДРЕСА_1 , має значення речових доказів, де зазначені медичні записи лікарів, які мають суттєве значення по справі, у зв`язку із чим виникла необхідність у визнанні її як речового доказу»

3. Шляхом винесення цього документу слідчий постановила визнати «копію медичної карти стаціонарного хворого № 922/74 …» речовим доказом у кримінальному провадженні.

Релевантні норми права

1. При оцінці цих доказів суд враховує процитовані вище приписи статей 84, 93, 98, 100 та 237 Кримінального Процесуального Кодексу України.

2. Суд також враховує настанови судової практики, що містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі № 1-07/07.

Оцінка суду

Суд відзначає, що предметом згаданого огляду виступала медична картка, яка, як доведено вище, є недопустимим доказом та не може використовуватись під час доказування в межах цього кримінального провадження.

Та саме під час огляду була зроблена копія медичної картки (оригінал якої не може використовуватись під час подальшого доказування в межах цього кримінального провадження).

Відповідно до доктрини «плодів отруєного дерева» (fruit of the poisonous tree) за таких обставин ця копія також є недопустимим доказом та не може використовуватись в межах цього кримінального провадження.

Д…… Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням на підтвердження обставин цього кримінального провадження використовувався одяг, у який був вдягнутий обвинувачений під час подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

Джерело походження речових доказів

На підтвердження обставин отримання цих речових доказів органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням надані:

-заява хірурга Снігурівської ЦРБ ОСОБА_34 про їх /предметів одягу/ добровільну видачу;

-протокол огляду цих предметів;

-постанова про визнання цих предметів речовими доказами.

Зміст цих джерел зводиться до такого

І……З залученої до матеріалів кримінального провадження заяви вбачається таке.

1. Вона є складеною ОСОБА_35 , 07 січня 2019 року та адресованою слідчому Слідчого відділення Снігурівського відділу поліції Головного Управління Національної Поліції в Миколаївській області ОСОБА_21 .

2. У тексті заяви зазначається таке /мовою оригіналу/:

Я, ОСОБА_36 предварительно ознакомившись со статьями 18 УПК Украины «Свобода від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї» на 63 Конституции Украины выдаю для осмотра и дальнейшего изъятия вещи гр. Турутько Н. Который был госпитализирован в хирургическое отдел. Снигуривской ЦРБ 7.01.2019, а именно куртка коричневого цвета, спортивная куртка темно-коричневого цвета, свитер серого цвета, кроссовки черного цвета с белой подошвой, ремень коричневого цвета, кепка коричневого цвета, перчатки черного цвета и оранжевого цвета, носок черного цвета, спортивные штаны темно-синего цвета, металлический фонарик, очки, ситцевый платок»

3. Ця заява є прийнятою слідчим Слідчого відділення Снігурівського відділу поліції Головного Управління Національної Поліції в Миколаївській області ОСОБА_21

ІІ……З залученого до матеріалів кримінального провадження протоколу огляду предметів вбачається таке.

1. Огляд проводився 07 січня 2019 року у період часу з 14 годин 00 хвилин до 14 годин 40 хвилин.

2. Огляд проводився слідчим Слідчого відділення Снігурівського відділу поліції Головного Управління Національної Поліції в Миколаївській області ОСОБА_21 .

3. Огляд проводився за участі двох понятих, яким були роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки, а також свідка ОСОБА_37 .

4. Під час огляду застосовувався фотоапарат «Samsung»

5. Предметом огляду виступали: «особисті речі гр. ОСОБА_6 , 1964 р.н., якого 07.01.19 було госпіталізовано до хірургічного відділення ІНФОРМАЦІЯ_6 та які 07.01.2019 були добровільно видані для огляду лікарем-хірургом ІНФОРМАЦІЯ_6 »

6. Далі, у протоколі відображений перебіг огляду цих предметів.

7. У протоколі також зазначається, що зазначені речі були упаковані у п`ять пакетів та вилучені до Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області.

8. Протокол містить підписи слідчого, понятих та ОСОБА_21 .

9. До протоколу додана фото таблиця, яка містить результати фіксації наочних образів оглянутих предметів.

ІІІ……З залученої до матеріалів кримінального провадження постанови про визнання речовими доказами та залучення їх до кримінального провадження вбачається таке.

1. Ця постанова є винесеною слідчим Слідчого відділення Снігурівського відділу поліції Головного Управління Національної Поліції в Миколаївській області ОСОБА_12 в межах досудового розслідування № 0000022.

2. Під час винесення цієї постанови слідчий встановила, що

«В ході досудового розслідування допитаний в якості свідка ОСОБА_38 , який пояснив, що 07 січня 2019 року у хірургічне відділення було доставлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з вогнепальним пораненням лівої ноги, який знаходиться у вказаному відділенні.

Цього ж дня від ОСОБА_38 надійшла заява про добровільну видачу речей, в який був доставлений пацієнт ...

Вилучені речі мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки є доказами того, що саме вказана особа знаходилася у дворі домоволодіння потерпілого, була одягнена саме в цей одяг, частина речей є знаряддям вчинення злочину (металевий ліхтарик, дві пари рукавичок). Вилучені речі залишили на собі сліди від пострілу потерпілого з рушниці, а також могли залишитись залишки речовини, якою було отруєно собаку потерпілого. Вказані речі добровільно видав свідок ОСОБА_38 , які є тимчасово вилученим майном, які є та визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню».

3. Шляхом винесення цього документу слідчий постановила визнати речовими доказами у кримінальному провадженні чоловічу куртку коричневого кольору на змійці, на внутрішній стороні якої мається надпис «WERTHER», спортивну куртку темно-коричневого кольору з капюшоном на змійці, на боковій частині якої мається надпис зроблений нитками білого та сірого кольорів латинськими літерами «PESEARCH PS/80 GP», яка за зворотній стороні має хутро сірого кольору, светр сірого кольору, не передній стороні якого мається малюнок у вигляді ромбів темно-синього кольору, чоловічі спортивні кросівки чорного кольору із шнурками білого кольору, на яких виявлені плями бурого кольору зовні схожі на кров, одну пару рукавичок чорного кольору, носову хустинку синьо-фіолетового кольору, чоловічу кепку темно-коричневого кольору в дрібну смужку білого кольору, одну пару робочих рукавичок помаранчевого кольору, які візуально брудні, шкарпетки сірого кольору, у верхній частині яких мається візерунок біло-чорного кольору, окуляри для зору, металевий ліхтарик, спортивні чоловічі штани, які мають пошкодження у вигляді розрізу на дві частини, на лівій штанині маються плями бурого кольору, зовні схожі на кров, шкіряний пояс коричневого кольору з металевою бляхою.

Релевантні норми права

1. При оцінці цих доказів суд враховує процитовані вище приписи статей 84, 86, 87, 93, 98, 100, 234 та 237 Кримінального Процесуального Кодексу України.

2. Суд враховує також настанови судової практики, що містяться, зокрема, у процитованому вище пункті 15 Постанови Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 204/6541/16-к.

3. Враховує суд й настанови, що містяться у процитованій вище Постанові Великої Палати від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17.

4. Окрім цього, суд враховує такі настанови судової практики.

4.1. Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у Постанові від 03 жовтня 2023 року у справі № 596/509/22 зазначив таке

КПК не вимагає від слідчого здійснювати збирання доказів виключно шляхом отримання тимчасового доступу до них. У разі, коли особа, у розпорядженні якої знаходяться речі, документи та інші матеріали, які мають доказове значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, висловлюючи своє волевиявлення, добровільно надає їх слідчому, це не свідчить про здобуття таких доказів органом досудового розслідування у позапроцесуальний спосіб та не є підставою для визнання їх недопустимими.

4.2. У своїй практиці Верховний Суд неодноразово розтлумачував питання розмежування обшуку та огляду місця події.

Зокрема, у Постанові від 29 серпня 2023 року у справі № 378/856/21 Верховний Суд зазначив таке

обшук - це слідча дія, що полягає в примусовому обстеженні приміщень, споруд, ділянок місцевості та інших об`єктів, які перебувають у віданні певних осіб з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду за наявності ймовірних даних про те, що розшукуване приховане в певному місці чи в певної особи.

У той же час огляд місця події це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів. За змістом статей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

Оцінка суду

З огляду на ці приписи діючого законодавства та настанови судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням шляхом отримання речей, у які був одягнутий ОСОБА_6 під час подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, визначене їх добровільне надання лікарем ОСОБА_35 .

З цього приводу суд відзначає наступне.

1.1. Діюче кримінально-процесуальне законодавство дійсно не вимагає від слідчого здійснювати збирання доказів виключно шляхом проведення процесуальних /слідчих/ дій; у разі, коли особа, у розпорядженні якої знаходяться речі, документи та інші матеріали, які мають доказове значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, висловлюючи своє волевиявлення, добровільно надає їх слідчому, це не свідчить про здобуття таких доказів органом досудового розслідування у позапроцесуальний спосіб.

В той же час, особа, яка надає докази слідчому, має мати ці докази у своєму розпорядженні; можливість надання доказів особою, яка не має їх у своєму розпорядженні, діючим законодавством не передбачена.

1.2. Та з огляду на це суд відзначає, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_38 особисто отримав у своє розпорядження будь-які речі обвинуваченого, більше того, очевидною є та обставина, що ці речі ОСОБА_38 у своє розпорядження не отримував; вони /речі/ лише опинились на території лікарні в зв`язку із зверненням туди обвинуваченого.

Наведене доводить, що волевиявлення ОСОБА_34 не є передбаченим законом способом отримання речей, у які був вдягнутий ОСОБА_6 під час подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, для мети доказування.

2. Далі, суд, керуючись дороговказами, що містяться у процитованому вище пункті 15 Постанови Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 204/6541/16-к, виходе з того, що характеристика фактично вчиненої слідчої дії стороною обвинувачення не є обов`язковою для суду.

З огляду на таке під час оцінці обставин вилучення одягу, у який був вдягнутим обвинувачений під час подій, що є предметами розгляду в межах цього кримінального провадження, суд зважає не лише на формальні ознаки документів, в яких ці обставини зафіксовані, але також на дійсні обставини справи, та визначає правову природу процесуальної дії на підставі її суттєвих ознак.

2.1. Керуючись таким підходом, суд відзначає, що в цьому випадку обставини отримання цього одягу під час досудового розслідування є відображеними у згаданих вище:

-заяві ОСОБА_34 ;

-протоколі огляду предметів одягу.

Таке дає підстави для висновку про те, що в цьому випадку цей одяг був виявлений під час «слідчої дії», елементи якої передбачали виявлення одягу у відомому працівникам правоохоронних органів місці (за допомогою ОСОБА_34 ) та його послідуючий огляд.

2.2. З огляду на таке суд зауважує, що відповідно до процитованих вище настанов судової практики слідча дія щодо виявлення певних речей, яка проводиться за наявності ймовірних даних про те, що розшукуване приховане в певному місці чи в певної особи, є обшуком.

Натомість огляду це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину; підставою для його проведення слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

2.3. Та з огляду на це суд зауважує, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей про будь-яку «подію», що відбулась у приміщенні Снігурівської ЦРЛ та потребувала б вчинення дій щодо її /події/ розслідування; в обставинах цього кримінального провадження очевидним є те, що така подія в дійсності відсутня.

Отже, підстави вважати фактично вчинену слідчу дію оглядом місця події є відсутніми.

Наведене у сукупності не дозволяє не прийти до висновку про те, що фактично вчинена слідча дія в цьому випадку є обшуком.

3. Далі, суд наголошує на тому, що обшук проводиться лише на підставі ухвали слідчого судді.

З огляду на таке суд відзначає, що така ухвала в цьому випадку не виносилась.

Відповідно до прямих приписів пункту 1 частини 2 статті 87 Кримінального Процесуального Кодексу України за таких обставин суд зобов`язаний визнати результати проведеної слідчої дії недопустимим доказом.

Наведене у сукупності не дозволяє не прийти до висновку про те, що одяг, у який був одягнутий обвинувачений під час подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, був отриманим для мети досудового розслідування з порушенням встановленого порядку та прав обвинуваченого, отже є недопустимим доказом.

Окрема оцінка кожного з наданих суду доказів.

Показання потерпілого.

Під час судового розгляду кримінального провадження потерпілий пояснив таке.

І……06 січня 2019 року він разом зі своєю дружиною ОСОБА_39 перебував вдома. При цьому він дивився телевізор у прихожій, а дружина в залі сиділа за комп`ютером.

При цьому вікна зали виходили на вулицю Декабристів та крізь них можна було побачити, хто підходе до калитки.

IІ……Далі ж події розвивались таким чином.

1. Близько 18 години в калитку подзвонив телефон.

Він подумав, що це діти прийшли посівати. За такого він вдягнув верхній одяг та вийшов до калитки. При цьому до калитки він підійшов приблизно через півтори хвилини після того, як почув дзвоник.

Але, коли він вийшов, він нікого не побачив.

2. З огляду на це та враховуючи, що протягом 2018-2019 років у Снігурівці було скоєно ряд крадіжок з будинків приватних підприємців та посадових осіб, ситуація, що виникла, його насторожила.

З огляду на таке він закрив калитку та випустив мисливську собаку, яка була на той час у вольєрі, з тим, щоб та «бігала периметром» та у випадку чого подала б голос.

Після цього він повернувся до будинку та продовжив дивитись телевізор.

Його дружина тим часом продовжила сидіти за комп`ютером.

3. Приблизно через годину-півтори до них знов подзвонили.

Тоді він вже не виходив, але сказав жінці, щоб та виглянула у вікно та подивилась, чи є хтось перед калиткою.

Дружина виглянула у вікно та сказала, що перед калиткою нікого немає.

4. Ця ситуація його насторожила, адже, за словами потерпілого, такі обставини свідчать про те, що якась особа просто пройшла понад воротами, понад забором так, щоб її не було видно, та здійснила дзвінок.

Але він /потерпілий/ вдруге вже не виходив, оскільки вважав таке непотрібним, бо для нього було очевидно, що в дійсності ніхто до них не приходив.

5. Ще через деякий час, через незначний проміжок часу, залаяла собака.

Він попросив дружину глянути у вікно. Та подивилась і сказала, що нікого немає.

Але так сталося, що з вікна, біля якого та сиділа, нічого не було видно, але з вікна кімнати, у якій був він, він побачив у світлі ліхтаря, який з вулиці світить на його будинок, як пройшов якийсь чолов`яга, у якому він пізніше впізнав ОСОБА_6 по куртці.

6. Потім вони продовжили відпочивати. Приблизно о 9 годині він ліг спати, через незначний проміжок часу до нього прийшла й дружина. Потім вони заснули.

7. Біля 24 години він почув, як жалібно завиває собака. Коли він вийшов, то побачив, що собака отруєна - в неї йшла піна та кров та вона нічого не бачила та билася головою у загорожі та квіти.

Він спробував її покликати, але собака його команд не виконувала.

Потім вийшла його дружина, вони разом включили світло в усьому будинку та на вулиці та взялись ловити собаку.

ОСОБА_40 зрештою почав вмирати, та вони поклали його біля входу на матрац та накрили ковдрою. При цьому він зрозумів, що врятувати собаку вже не вдасться.

З цим пройшла приблизно година, за цей час він взяв мисливську рушницю, бо вже зрозумів, що готується щось погане.

8. Далі вони погасили світло, жінка лягла, а він залишився у залі чатувати, тримаючи рушницю при собі.

При цьому він задрімав.

9. Далі події розвивались таким чином.

9.1. Через деякий час його розбудила дружина, запитавши, що коїться.

Він відповів, що нічого не відбувається, але дружина наполягала, що чула незвичайний «щелчок». Він припустив, що це був «щелчок» від котла опалення, але наразі він усвідомлює, що то був звук від того, що обвинувачений намагався відкрити перше вікно.

У ту ніч же вони з дружиною встали, включили світло, передивились всі вікна, але нічого підозрілого не побачили.

При цьому вікно, яке в дійсності розбив обвинувачений, вони не помітили, оскільки воно було у прибудові, та вони забули його перевірити.

9.2. Далі світло вони виключили, дружина лягла спати, а він залишився чатувати в залі.

9.3. Десь в районі третьої години ночі він почув скрегіт, як хтось намагається щось зробити з вікном.

(а) Він тихесенько встав, світло не включав, сказав дружині, щоб та викликала поліцію, а сам пішов до вікна, з району якого лунав цей скрегіт.

(б) Там він став /зсередини/ під вікном та побачив на тій стороні чолов`ягу, як з`ясувалось потім - ОСОБА_6 , який стояв з зовнішньої сторони вікна, був в шапці, в рукавицях, ліхтарик в нього в руках був, й ще якийсь предмет в руці.

При цьому потерпілий уточнив, що ліхтарик не був включеним; те, що предмет, який він тоді побачив, був ліхтарем, він зрозумів пізніше, коли вже затримав ОСОБА_6 та побачив вміст його карманів.

Іншим предметом, який він /потерпілий/ тоді побачив, як він знов таки зрозумів потім, був ломик для видалення цвяхів.

(в) При цьому, за словами потерпілого, коли він побачив ОСОБА_6 на вікні, той «чаклував» над вікном.

(г) Далі він / ОСОБА_8 / почув «цок» - та хвіртка вікна відкрилась.

(ґ) Та у цей момент до кімнати зайшла його дружина з включеним мобільним телефоном та починає його / ОСОБА_8 / про щось перепитувати.

(д) Далі потерпілий вказував, що обвинувачений побачив включений телефон та, вірогідно, почув розмову дружини, з огляду на що розвернувся та пішов геть городом.

(е) Тоді він сказав дружині, що та спугнула злодія та не дала його затримати.

Після цього відправив дружину до спальні, а сам вирішив чатувати далі.

9.4. Далі він вдягнувся, взяв рушницю, вийшов на двір та став у закутку, в якому з усіх боків його закривали стіни та був відкритий лише єдиний прохід.

9.5. Далі події розвивались таким чином.

(а) Не пройшло й десяти хвилин, як він побачив ОСОБА_6 , який вільно пройшов городом, вийшов на доріжку, що веде від городу до його будинку, та цією доріжкою пішов в бік його /потерпілого/ будинку.

(б) Він же /потерпілий/ у цей час продовжував спостерігати. При цьому він стояв в темному кутку та прагнув залишатись непоміченим.

(в) Обвинувачений «прямою наводкою» підходе до вікна, на якому потерпілий щойно його бачив та у якому квартирка вже була відкритою, та почав чи то - залазити у вікно, чи то - намагатись зсередини відкрити вікно повністю.

(г) Він / ОСОБА_8 / надав обвинуваченому команду: «Стоять, лягай на землю і брось, що ти маєш у руці!».

(ґ) ОСОБА_6 цю команду не виконує , але - розвертається та з якимось предметом починає рухатись в його / ОСОБА_8 ./ напрямку; між ними була відстань приблизно в 5 метрів.

При цьому він /потерпілий/ не бачив, який предмет мав в руках ОСОБА_6 , бачив лише, що це був продовгуватий предмет довжиною сантиметрів 20-25.

(д) Оскільки ОСОБА_6 команду не виконав, та, маючи можливість йти в бік виходу, пішов в його /потерпілого/ сторону та тримав в руці напоготові якийсь предмет, він / ОСОБА_8 / з мисливської рушниці зробив постріл під ноги обвинуваченому.

(е) Тоді ОСОБА_6 , злякавшись пострілу, почав тікати. Але ОСОБА_8 наздогнав його та прикладом рушниці збив його з ніг.

10. Далі, він /потерпілий/ забрав в обвинуваченого ломик для видалення цвяхів та інші предмети, та вони почали з`ясовувати стосунки.

Релевантні норми права.

1. Відповідно до статті 95 Кримінального Процесуального Кодексу України

Показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження

/частина 1/

Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право давати показання під час досудового розслідування та судового розгляду

/частина 2/.

Свідок зобов`язаний давати показання слідчому, прокурору, слідчому судді та суду, а експерт - слідчому судді та суду в установленому цим Кодексом порядку

/частина 3/

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них

/частина 4/.

2. Відповідно до статті 353 Кримінального Процесуального Кодексу України

Перед допитом потерпілого головуючий встановлює відомості про його особу та з`ясовує стосунки потерпілого з обвинуваченим. Крім того, головуючий з`ясовує, чи отримав потерпілий пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, чи зрозумілі вони йому, і в разі необхідності роз`яснює їх, а також попереджає його про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання

/частина 1/.

Допит потерпілого проводиться з дотриманням правил, передбачених частинами другою, третьою, п`ятою - чотирнадцятою статті 352 цього Кодексу

/частина 2/.

3. Відповідно до частини 2 статті 352 Кримінального Процесуального Кодексу України перед допитом потерпілий складає присягу.

4. Відповідно до інших приписів статті 352 Кримінального Процесуального Кодексу України

Свідка обвинувачення першим допитує прокурор, а свідка захисту - захисник, якщо обвинувачений взяв захист на себе обвинувачений (прямий допит). Під час прямого допиту не дозволяється ставити навідні запитання, тобто запитання, у формулюванні яких міститься відповідь, частина відповіді або підказка до неї.

/частина 5/

Після прямого допиту протилежній стороні кримінального провадження надається можливість перехресного допиту свідка. Під час перехресного допиту дозволяється ставити навідні запитання.

/частина 6/

Під час допиту свідка сторонами кримінального провадження головуючий за протестом сторони має право зняти питання, що не стосуються суті кримінального провадження.

/частина 7/

Оцінка суду.

1. Оцінюючи ці показання потерпілого, суд відзначає, що вони були наданими потерпілим у встановленому законом порядку.

Так, потерпілий надав їх під час судового засідання; перед їх наданням він був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу заздалегідь неправдивих показань та склав присягу.

Окрім того, йому було роз`яснене його право не свідчити проти себе.

2. Окрім того суд відзначає, що під час перехресного допиту захист мав можливість поставити потерпілому запитання, внаслідок чого - перевірити достовірність та надійність показань потерпілого та продемонструвати суду результати такої перевірки.

3. Разом з таким, суд відзначає, що під час подій, що є предметом розгляду в межах кримінального провадження, ОСОБА_8 є не тільки потерпілим від дій обвинуваченого, але сам вчинив дії, що потягли заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_6 .

Таке дає підстави під час оцінки показань потерпілого враховувати наявність в нього додаткового особистого інтересу, який полягає ні в чому іншому, як у виправдуванні дій щодо заподіяння шкоди обвинуваченому.

З огляду на це суд зазначає, що остання обставина є цілком здатною певною мірою знизити вагомість показань потерпілого під час їх оцінки сукупно з іншими зібраними у справі доказами.

Менше з тим, наведені показання є допустимим доказом та, з урахуванням наведеного застереження, можуть використовуватись під час подальшого доказування в межах цього кримінального провадження.

Показання свідків

Під час судового розгляду цього кримінального провадження за клопотанням сторони обвинувачення були допитані свідки:

1) ОСОБА_39 ;

2) ОСОБА_41 ;

3) ОСОБА_42

Релевантні норми права.

Оцінюючи показання цих свідків суд враховує такі приписи діючого законодавства.

1. Відповідно до частини 1 статті 352 Кримінального Процесуального Кодексу України

Перед допитом свідка головуючий встановлює відомості про його особу та з`ясовує стосунки свідка з обвинуваченим і потерпілим. Крім того, головуючий з`ясовує чи отримав свідок пам`ятку про права та обов`язки свідка, чи зрозумілі вони йому, і в разі необхідності роз`яснює їх, а також з`ясовує, чи не відмовляється він з підстав, встановлених цим Кодексом, від давання показань, і попереджає його про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання.

2. Далі суд враховує процитовані вище приписи частин 2; 5-7 Кримінального Процесуального Кодексу України.

З огляду на ці приписи діючого законодавства суд стосовно показань кожного з допитаних свідків відзначає таке.

А……Будучи допитаною під час судового розгляду кримінального провадження, свідок ОСОБА_39 - дружина потерпілого - показала таке.

І……06 січня 2019 року вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_8 перебувала вдома. При цьому її чоловік дивився телевізор у прихожій, а вона в залі сиділа за комп`ютером.

При цьому вікна зали виходили на вулицю Декабристів та крізь них можна було побачити, хто підходе до калитки.

IІ……Далі ж події розвивались таким чином.

1. Близько 18 години в калитку подзвонив телефон.

Вона подивилась на вулицю через вікно, але нікого біля калитки не побачила та сказала, що вона нікого не бачить.

Але чоловік вдягнувся й вийшов до калитки. Проте, коли він повернувся, він сказав, що нікого не побачив.

2. Після цього чоловік продовжив дивитись телевізор, а вона - «сидіти» в Інтернеті.

3. Приблизно через годину-півтори до них знов подзвонили.

Чоловік сказав їй виглянути у вікно; вона подивилась на вулицю, нікого там не побачила та сказала про таке чоловіку.

Той вирішив більше не виходити.

4. Проте, після першого дзвінка він випустив у двір собаку.

5. Приблизно о 9 годині чоловік ліг спати, через незначний проміжок часу вона теж прийшла до нього, та вони заснули.

6. Прокинулись вони від того, що почули, як жалібно завиває собака. Коли вони вийшли, то побачили, що з собакою творилось щось погане - вона метушилась по всій ділянці, та, ймовірно нічого не бачачи, обдиралась об забори та кущі, при цьому жалібно подавала голос.

Вони спробували її спіймати, але таке їм вдалося не відразу.

Зрештою, собака вгамувався, вони поклали її на матрац та накрили ковдрою.

З цим пройшла приблизно година.

Та після цього вони зрозуміли, що готується щось погане.

8. Тоді чоловік взяв рушницю та пішов чатувати в залі, а вона / ОСОБА_39 / лягла спати в кімнаті.

9. Далі події розвивались таким чином.

9.1. Через деякий час вона прокинулась від того, що почула якийсь тріск.

Вона пішла до чоловіка, але той припустив, що вона почула «щелчок» від котла опалення.

Проте, вони вирішили в усьому переконатися, з огляду на що встали, включили світло, передивились всі вікна, але нічого підозрілого не побачили.

При цьому наразі вона розуміє, що в дійсності вікно у прибудові тоді було розбите. Але вона такого не побачила, оскільки вікно складається з трьох слоїв скла, пошкодженими були тільки два а третє - внутрішнє - залишилось цілим. Та надворі було темно, через що вона побачила тільки внутрішнє скло та вирішила, що вікно в цілому не є пошкодженим.

9.2. Далі світло вони виключили, вона лягла спати, а чоловік залишився чатувати в залі.

9.3. Далі вона прокинулась від того, що чоловік тряс її за плече.

Чоловік сказав /далі - мовою оригіналу/: «Лен, к нам там воры лезут, звони-вызывай милицию».

Вона встала, але автоматично пішла за чоловіком та зайшла слідом за ним з включеним телефоном у кімнату. Там ззовні вікна вона побачила якусь постать.

А чоловік сказав їй, що вона злякала злодія, коли той ліз до них у вікно, та таке завадило йому злодія затримати.

9.4. Далі чоловік сказав їй, щоб вона не виходила з будинку, не включала світла ніде, а він піде на вулицю подивитись, що там відбувається.

Потім чоловік вдягнувся, взяв рушницю та вийшов.

9.5. Вона ж залишилась у будинку та дивилась у вікно. Через вікно вона побачила, як «на зустріч будинку» йде якийсь чолов`яга.

Потім вона почула, як її чоловік крикнув /далі - мовою оригіналу/: «Бросай все, что у тебя в руках, ложись на землю!».

Далі вона почула постріл.

10. Потім вона вибігла на вулицю. та побачила ОСОБА_6 , який був метрів за 5 від будинку - у тому ж місці, з якого його забрала бригада «Швидкої медичної допомоги».

Потім всі почали з`ясовувати стосунки. При цьому ОСОБА_6 поводився зухвало.

11. Свідок також уточнила, що в подальшому під час огляду території будинку з`ясувалось, що ОСОБА_6 зняв з вікон будинку протимоскітні сітки.

12. Свідок також зауважила, що вважає, що в ОСОБА_6 була одна мета - за будь-яку ціну потрапити у будинок. Та вона була дуже наляканою такою можливістю та досі вважає можливість такого загрозливою для її життя та здоров`я.

Оцінка суду

1. Оцінюючи ці показання свідка ОСОБА_39 , суд відзначає, що вони були наданими у встановленому законом порядку.

Так, свідок надала їх під час судового засідання; перед їх наданням вона була попередженою про кримінальну відповідальність за дачу заздалегідь неправдивих показань та склала присягу.

Окрім того, їй було роз`яснене її право не свідчити проти себе та своїх близьких родичів, зокрема проти свого чоловіка ОСОБА_8 ..

2. Окрім того суд відзначає, що під час перехресного допиту захист мав можливість поставити цьому свідку запитання, внаслідок чого - перевірити достовірність та надійність показань цього свідка та продемонструвати суду результати такої перевірки.

3. Разом з таким, суд відзначає таке.

3.1. Під час подій, що є предметом розгляду в межах кримінального провадження, ОСОБА_39 об`єктивно є не тільки (а можливо не скільки) свідком подій, але «жертвою» дій обвинуваченого.

На таке вказує, окрім іншого, зміст її ж показів, під час надання яких вона зазначала, що особисто відчувала острах за своє життя.

3.2. Цей свідок є дружиною ОСОБА_8 , який, як зазначалось вище, сам вчинив дії, що потягли заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_6 .

Таке дає підстави під час оцінки показань свідка ОСОБА_39 враховувати наявність в неї додаткового особистого інтересу, який полягає ні в чому іншому, як у виправдуванні дій її чоловіка щодо заподіяння шкоди обвинуваченому.

Та ці обставини у їх сукупності є цілком здатними певною мірою знизити вагомість показань цього свідка під час їх оцінки сукупно з іншими зібраними у справі доказами.

Менше з тим, наведені показання є допустимим доказом та, з урахуванням наведеного застереження, можуть використовуватись під час подальшого доказування в межах цього кримінального провадження.

Б……Будучи допитаним під час судового розгляду кримінального провадження, свідок ОСОБА_41 - син потерпілого - засвідчив, що в ніч з 6 на 7 січня 2019 року йому зателефонувала мати та сказала, що до них в будинок намагались проникнути злодії.

Він одразу ж вдягнувся та поїхав до батьків.

Там він побачив ОСОБА_6 , який лежав на городі.

Потім усі почали з`ясовувати стосунки; при цьому обвинувачений поводився вкрай зухвало.

Оцінка суду

1. Оцінюючи ці показання свідка ОСОБА_41 , суд відзначає, що вони були наданими у встановленому законом порядку.

Так, свідок надав їх під час судового засідання; перед їх наданням він був попередженим про кримінальну відповідальність за дачу заздалегідь неправдивих показань та склав присягу.

Окрім того, йому було роз`яснене його право не свідчити проти себе та своїх близьких родичів, зокрема проти своїх батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_43 .

2. Окрім того суд відзначає, що з огляду на обсяг відомої цьому свідку інформації про події, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, «доказова вага» його показань є вкрай незначною та його показання вочевидь самостійно не можуть використовуватись для встановлення фактичних обставин цього кримінального провадження.

Менше з тим, наведені показання є допустимим доказом та, з урахуванням наведеного застереження, можуть використовуватись під час подальшого доказування в межах цього кримінального провадження.

В……Будучи допитаною під час судового розгляду, свідок ОСОБА_42 - сусідка потерпілого засвідчила таке.

1. В ніч з 06 на 07 січня 2019 року вона перед ранком прокинулась та у своєму будинку пішла до господарської частини, де набирала вугілля.

2. Коли вона набрала вугілля, почула «бах», але вирішила, що це була петарда.

3. Після цього вона ще почула, що її сусід питав: «Хто ти такий».

4. Значення цим обставинам вона не надала та пішла собі спати.

На наступний день вона в магазині дізналась, що її сусіда хтіли пограбувати, але той затримав злодія.

5. Свідок також зазначила, що до звуку пострілу ніяких покриків, команд або попереджень вона не чула.

Оцінка суду

1. Оцінюючи ці показання свідка ОСОБА_44 , суд відзначає, що вони були наданими у встановленому законом порядку.

Так, свідок надала їх під час судового засідання; перед їх наданням вона була попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та дачу заздалегідь неправдивих показань, а також - склала присягу.

2. Далі суд відзначає, що під час перехресного допиту сторони та потерпілий мали можливість поставити цьому свідку запитання, внаслідок чого - перевірити достовірність та надійність показань цього свідка та продемонструвати суду результати такої перевірки.

3. Суд також відзначає, що відомостей, які давали б підстави для сумнівів у неупередженості цього свідка, матеріали кримінального провадження не містять; сторони на наявність особистої зацікавленості цього свідка в результатах кримінального провадження не посилаються.

Наведене у сукупності доводить, що показання цього свідка є допустимим доказом та, з огляду на що можуть використовуватись під час подальшого доказування в межах цього кримінального провадження.

Матеріали слідчих експериментів.

Надані суду докази.

Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням на підтвердження обставин, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, надані:

1)результати слідчого експерименту, проведеного 12 червня 2019 року за участі обвинуваченого /на той час - підозрюваного/ ОСОБА_6 ;

2)результати слідчого експерименту, проведеного 10 січня 2019 року за участі потерпілого ОСОБА_8 ;

3)результати слідчого експерименту, проведеного 31 серпня 2019 року за участі потерпілого та свідка ОСОБА_39

Релевантні норми права.

Оцінюючи ці докази, суд виходе з таких законодавчих приписів та настанов судової практики.

1. Відповідно до статті 240 Кримінального Процесуального Кодексу України

З метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань /частина 1/

За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу /частина 2/.

До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник /частина 3/.

…

Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту /частина 6/.

2. Об`єднана Палата Касаційного Кримінального Суду Верховного Суду у своїй Постанові від 14 вересня 2020 року у справі № 740/3597/17 зробила такі висновки про застосування норм права

«Приписи ч. 4 ст. 95 КПК про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст. 95 КПК. Показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів протоколом слідчого експерименту.

Заперечення обвинуваченим у судовому засіданні відомостей, які слідчий, прокурор перевіряв або уточнював за його участю під час слідчого експерименту, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту.

Легітимна мета слідчого експерименту за участю підозрюваного, обвинуваченого досягається дотриманням встановленого порядку його проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому.

Проведення слідчого експерименту у формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, належить розцінювати як допит, що не має в суді доказового значення з огляду на зміст ч. 4 ст. 95 КПК.»

У цій же Постанові Об`єднана Палата Касаційного Кримінального Суду Верховного Суду також зауважила, що

Метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю підозрюваного слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на відміну від допиту, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.

Нормативна модель слідчого експерименту передбачає безпосередню участь підозрюваного у проведенні дій, спрямованих на досягнення легітимної мети цієї слідчої дії, а саме у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань. Шляхами досягнення мети слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК є проведення слідчим, прокурором відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Отримання від підозрюваного, обвинуваченого відомостей під час проведення слідчого експерименту (з дотриманням встановленого законом порядку) є складовою належної правової процедури цієї процесуальної дії, що разом з іншими її сутнісними компонентами дозволяє досягнути її мети і вирішити поставлені завдання. При цьому відомості, які надаються під час слідчої (розшукової) дії - слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол цієї слідчої (розшукової) дії, що в розумінні ч. 2 ст. 84 та п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК є документом.

3. Під час оцінки цих доказів суд враховує й процитовані вище приписи статі 9 Кримінального Процесуального Кодексу України, частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», а також - настанови, що містяться у згаданих вище постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі № 910/17999/16; від 25.04.2018 року у справі № 925/3/7; від 25.04.2018 року у справі № 910/24257/16.

З огляду на ці приписи діючого законодавства суд стосовно результатів кожного з проведених слідчих експериментів, відзначає таке.

А……Джерелом відомостей, що отримані під час проведення 12 червня 2019 року у період часу з 10:55 до 14:56 години слідчого експерименту за участі ОСОБА_6 , є

-протокол проведення слідчого експерименту;

-електронні документи, що зберігаються на цифровому носії інформації Micro SD -картці.

І……У протоколі слідчого експерименту зазначено про таке.

1. Цей слідчий експеримент проводився за участі обвинуваченого /на той час - підозрюваного/, його захисника, потерпілого, слідчої ОСОБА_12 та прокурора ОСОБА_5 у присутності двох понятих; до проведення цього слідчого експерименту залучався, як спеціаліст, старший ДОП Снігурівського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_45 ; під час проведення слідчого експерименту здійснювалось фіксування його перебігу за допомогою відеокамери «PANASONIK».

2. На початку проведення цього слідчого експерименту ОСОБА_6 /на той час - підозрюваному/, його захиснику, спеціалісту та понятим були роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.

Ці особи також були повідомленими про застосування технічних засобів фіксації перебігу відповідної процесуальної дії.

3. Після цього ОСОБА_6 повідомив свою версію подій, що відбувались за його участі вночі з 06 на 07 січня 2019 року, виклавши аналогічні повідомленим у суді відомості про ці події.

4. Після цього ОСОБА_6 продемонстрував викладені ним обставини на місці, де відбувались події, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

5. Отриманий за допомогою технічних засобів відео образ подій, що відбувались під час слідчого експерименту, був переглянутий його учасниками, та ті підтвердили його достовірність.

5. Електронні документи, що містять у собі аудіо - та відеозапис слідчого експерименту, були скопійовані на цифровий носій інформації - лазерний диск, який був залучений до матеріалів цього кримінального провадження.

6. Наприкінці слідчої дії був складений її протокол, з яким учасники слідчої дії також біли ознайомлені та який усіма учасниками слідчої дії був підписаний без зауважень.

ІІ……На наданому суду «цифровому носії інформації - лазерному диску - містяться три електронні документи:

-«:///00000»;

-«:///00001»;

-«:///00002»;

1. Електронний документ ««:///00000»« (hash - сума за протоколом MD5 - B54B0BD3EFB12995349DC12BB3F0396F) містить відео-образ перебігу вчинених під час слідчого експерименту дій, що вчинялись у службовому кабінеті слідчого, розташованого в приміщенні Снігурівського ВП ГУ НП в Миколаївській області.

Зміст відомостей, що містить цей відео образ, відповідає змісту відомостей, що наведені у відповідній частині протоколу слідчого експерименту.

2. Електронний документ ««:///00001»« (hash - сума за протоколом MD5 - 2F1B9C10AC1FC378F26A241C5EF5C9AE) містить відео-образ перебігу вчинених під час слідчого експерименту дій, що вчинялись на місці подій, які є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

2.1. Часом початку цих дій є 11:53; відео образ містить інформацію про дії, що вчинялись протягом 08 хвилин 08 секунд з цього моменту.

2.2. Відомості цього відео образу можуть бути викладеними таким чином.

(а) Вулиця, на якій розташований будинок с адресою: АДРЕСА_3 надалі - будинок потерпілого/, являє собою не асфальтовану ділянку місцевості, по якій накатана ґрунтова дорога.

По обидві боки цієї дороги розташовані житлові будинки та прилеглі до них земельні ділянки.

(б) Будинок потерпілого звернутий до цієї дороги стіною, у якій влаштовані три вікна. Вхід до будинку на цій стіні не влаштований.

(в) Праворуч від будинку /як дивитись в напрямку будинку/ розташована присадибна земельна ділянка.

(г) Земельна ділянка, на якій розташований будинок потерпілого, відмежована від дороги парканом, який складається з цегляних та металевих елементів.

Біля будинку паркан складається з металевих елементів червоного кольору та цегельних елементів. На цій ділянці у цьому заборі влаштовані залізні ворота та окрема калитка.

Далі - в районі початку присадибної ділянки - паркан продовжується праворуч /як дивитись в напрямку будинку/ та відмежовує від дороги присадибну ділянку. На цьому відрізку він складається лише з металевих елементів зеленого кольору.

Далі праворуч зелений паркан закінчується, примикаючи до паркану зі штахетника, який відмежовує сусідську земельну ділянку.

(ґ) ОСОБА_6 (на той час - підозрюваний) пояснив, що він підійшов до будинку потерпілого з початку дороги, з лівого /як дивитись в напрямку будинку/ її /дороги/ боку.

Далі він пройшов вздовж будинку потерпілого зліва направо, після цього повернувся та пройшов повз цей же будинок з права наліво.

Проходячи повз будинок, він подзвонив у дзвоник та пройшов у тому ж напрямку далі - повз декілька будинків, розташованих вздовж дороги - аж до її /дороги/ початку.

При цьому ОСОБА_6 зазначив, що перед вчиненням цих дій він, не бачачи у будинку ані - світла, ані - бодай, відблиску телевізору або інших екранів, зробив для себе висновок, що в будинку нікого немає.

Вказував він й про те, що у місці, до якого дійшов за вказаних вище обставин, він стояв приблизно протягом 10 хвилин, але ніхто не вийшов.

(д) Далі ОСОБА_6 пояснив, що під час, коли в другий раз підходив до будинку потерпілого поводився так само; ба більше, кинув каміння у вікно.

Вказував він й про те, що ніякої реакції на такі його дії не було, що ще раз переконало його у тому, що людей в будинку немає.

При цьому за наполяганням прокурора було зафіксоване, що з того місця, з якого ОСОБА_6 кидав каміння, було видно крайнє ліве вікно на звернутої в бік дороги стороні будинку.

(е) Далі ОСОБА_6 пояснив, що в цей раз він помітив собаку, яка бігала городом.

Далі він зайшов додому, взяв пігулки, начинив ними ковбасу та, повернувшись до будинку потерпілого, підкинув собаці отруту.

Він показав й місце, де підкинув отруту - праворуч від будинку у протилежному від будинку місці, де закінчується зелений паркан, який відмежовує присадибну ділянку будинку потерпілого, перед початком сусідської огорожі зі штахетника

(є) Далі ОСОБА_6 пояснив, що наступного разу прийшов вже із ломиком для видалення цвяхів.

Також він пояснив, що проник на присадибну ділянку будинку потерпілого у місці, де зелений паркан примикає до огорожі зі штахетнику. При цьому скористався тим, що штахетник є значно нижчим, а між ділянкою, будинку потерпілого та сусідньою (що відмежована від дороги огорожею із штахетника) реальної огорожі немає.

(ж) Далі ОСОБА_6 пояснив, що, проникнувши на присадибну ділянку до будинку потерпілого, він пройшов навпростець через город в напрямку самого будинку.

3. Електронний документ ««:///00002»« (hash - сума за протоколом MD5 - 2F63AC01B8E0FA8C718E57387CFA6EF70) містить відео-образ перебігу подальших дій, вчинених під час слідчого експерименту.

Відомості цього відео образу можуть бути викладеними таким чином.

3.1. Як зазначалось вище, праворуч /якщо дивитись з вулиці в бік будинку/ від будинку потерпілого, розташована присадибна ділянка.

Сам будинок звернутий в бік присадибної ділянки стіною, к якій влаштовані вікна; двері у цій стіні не влаштовані.

3.2. На присадибній ділянці влаштована доріжка, яка примикає до будинку потерпілого під кутом приблизно 90о/надалі - доріжка/.

(а) З правого боку від доріжки /якщо дивитись з присадибної ділянки в бік будинку/ влаштоване вікно у стіні будинку, далі розташований блок кондиціонеру, далі - закінчення стіни будинку. В цій частині вздовж будинку влаштований вузький прохід, який з одного боку обмежений стіною будинку, з іншого - огорожею у вигляді сітки-рабиці, що є вищою за зріст людини.

З лівого боку від доріжки /якщо дивитись з присадибної ділянки в бік будинку/ влаштоване ще одне вікно у стіні будинку; вздовж стіни будинку також влаштований прохід в бік дороги вулиці.

(б) В напрямку від будинку вглиб прибудинкової території доріжка проходе до господарської будівлі («дровнику»), далі під прямим кутом відхиляється праворуч, йде вздовж «дровника» до кінця його паралельної стіні будинку стіни, після цього - відхиляється ліворуч вздовж іншої стіни «дровника» під прямим кутом, далі - відхиляється праворуч на одну плитку та далі по лінії, паралельній стіні будинку, йде вглиб присадибної ділянки.

(в) З правого боку доріжки /як йти від «дровнику» в бік будинку/ також наявна огорожа у вигляді сітки-рабиці, що є вищою за зріст людини.

(г) Сам «дровник» являє собою споруду у формі, наближеної до паралелепіпеду, заввишки приблизно у 2/3 зросту людини.

3.3. ОСОБА_6 пояснив, що, коли вперше проник до ділянки будинку потерпілого, діставшись городом до доріжки, пішов нею в сторону будинку.

3.4. Далі, діставшись доріжкою стіни будинку, він підійшов до вікна, що влаштоване в стіні будинку потерпілого праворуч /по ходу його руху/ від доріжки, та почав його руйнувати.

При цьому він наочно показав, як саме руйнував вікно за допомогою ломика для видалення цвяхів, спочатку - його гострим кінцем, потім - його тупим кінцем.

При цьому ОСОБА_6 пояснив, що зняв з вікна проти москітну сітку, та пояснити ці свої дії фактично не спромігся.

3.5. Далі ОСОБА_6 пояснив, що після цього, злякавшись шуму, що він накоїв, він територію присадибної ділянки потерпілого покинув тим самим способом, що й проник до неї.

3.6. Далі ОСОБА_6 пояснив, що після цього вдруге проник на присадибну ділянку будинку потерпілого.

При цьому зазначив, що проник в цей раз так саме, як й у перший раз, доріжкою дістався будинку потерпілого, але підійшов до вікна, що влаштоване в стіні будинку потерпілого ліворуч /по ходу його руху/ від доріжки, та почав його руйнувати.

При цьому він наочно показав, як саме руйнував вікно за допомогою ломика для видалення цвяхів, зокрема - що наніс удар його гострим кінцем, та гострий кінець слизнув під нижню раму хвіртки. Далі він намагався витягнути ломика, та внаслідок його спроб хвіртка відкрилась.

При цьому ОСОБА_6 пояснив, що зняв з вікна проти москітну сітку, та пояснити ці свої дії фактично не спромігся.

3.7. Далі ОСОБА_6 пояснив, що після цього, злякавшись шуму, що він накоїв, він територію присадибної ділянки потерпілого покинув тим самим способом, що й проник до неї.

При цьому він пояснив, що покинув місце події, злякавшись шуму, що він накоїв, та підкреслив, що на той момент був певен у тому, що людей в будинку потерпілого немає.

3.8. Далі ОСОБА_6 пояснив, що після цього третє проник на присадибну ділянку будинку потерпілого.

(а) При цьому зазначив, що проник в цей раз так саме, як й у перший раз, та так саме дістався до доріжки.

(б) Далі, доріжкою він йшов в бік будинку, дійшов до «дровника», далі пройшов доріжкою вздовж лівої /по ходу його руху/ стіни «дровника» та вийшов доріжкою ж до передньої стінки «дровника».

Та коли він був на доріжці в районі /по ходу його руху/ переднього лівого кута «дровника» (точка «1»), в нього влучив постріл.

ОСОБА_6 також пояснив, що впав майже на тому ж місці, де в нього влучив постріл.

(в) При цьому людина, яка в нього стріляла перебувала у проході, що йде вздовж стіни будинку, з правого /по ходу його руху/ боку від доріжки, правіше від розташованого на стіні будинку блоку кондиціонеру (точка «2»).

(г) При цьому:

1)між точками «1» та «2» можливо провести пряму лінію, біля якої може пролягати траєкторія пострілу;

2)між цими точками розташовані два ряди огорожі у вигляді сітки - рабиці;

3)відстань між цими точками становить (згідно проведених під час слідчого експерименту замірів) 5,2 - 8,1 метри;

4)відстань між точкою «1» та задньою стіною житлового будинку складала 4,7 - 6,8 метри

(ґ) ОСОБА_6 наполягав й на тому, що жодної команди від потерпілого, що передувала пострілу, не чув.

Оцінка суду.

Оцінюючи цей доказ, суд відзначає таке.

1. В цьому випадку вказаний слідчий експеримент був проведеним з дотриманням правової процедури, передбаченої статтями 240 Кримінального Процесуального Кодексу України та з дотриманням передбачених законом гарантій прав та свобод їх учасників.

Окрім того, в наведеній вище частині проведена слідча дія передбачала не тільки проголошення відповідних показань, але ще й відтворення події злочину та проведення відповідних вимірювань та спостережень

2. До того ж, перебіг та результати проведеного слідчого експерименту є зафіксованими у складеному відповідним чином протоколі та додатках до нього - електронних документах.

Наведене доводить, що результати цього слідчого експерименту є належним та допустимим доказом, з огляду на що можуть використовуватись під час подальшого доказування по суті справи.

Принагідно суд відзначає, що наведені вище відомості про елементи місця події, що зафіксовані у проаналізованих вище електронних документах, є за своєю природою об`єктивними, через що й мають бути покладеними у підґрунтя судового рішення.

Б…… Джерелом відомостей, що отримані під час проведення 10 січня 2019 року у період часу з 11:30 до 14:40 години слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_8 є:

-протокол проведення слідчого експерименту;

-додатки до цього протоколу у вигляді фототаблиці;

-додаток до цього протоколу у вигляді плану-схеми.

І……У протоколі слідчого експерименту зазначено про таке.

1. Цей слідчий експеримент проводився за участі потерпілого, слідчої ОСОБА_12 у присутності двох понятих.

2. На початку проведення цього слідчого експерименту потерпілому та понятим були роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.

3. Після цього ОСОБА_8 повідомив свою версію подій, що відбувались за його участі вночі з 06 на 07 січня 2019 року, виклавши аналогічні повідомленим у суді відомості про ці події.

4. Після цього ОСОБА_8 продемонстрував викладені ним обставини на місці, де відбувались події, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, що було зафіксовано за допомогою фотоапарату.

5. Наприкінці слідчої дії був складений її протокол, з яким учасники слідчої дії також біли ознайомлені та який усіма учасниками слідчої дії був підписаний без зауважень.

ІІ……Результати проведеного слідчого експерименту, що відображені у протоколі, фототаблиці та на плані-схемі, можуть бути викладеними таким чином.

1. Будинок потерпілого розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

1.1. Він є звернутим в бік проходу загального користування однією з бокових частин.

1.2. На задній стороні будинку влаштовані три вікна.

1.3. Вздовж задньої сторони будинку влаштований прохід.

1.4. Між другим (рахуючи з звернутої в бік вулиці бокової частини будинку) та третім влаштованими на задній стороні будинку вікнами до будинку під кутом 90о примикає доріжка.

З правого боку (якщо дивитись в сторони будинку) ця доріжка обмежена огорожею у вигляді сітки - рабиці, що є вищою за зріст людини.

1.5. Прохід, що йде праворуч від доріжки вздовж задньої сторони будинку, якщо дивитись праворуч від доріжки:

-на початку - обмежений:

-з лівого боку - задньою стіною будинку;

-з правого боку - огорожею у вигляді сітки-рабиці, що є вищою за зріст людини.

-по завершенню задньої стіни будинку:

-з лівого боку - не огороджений;

-з правого боку - обмежений огорожею у вигляді сітки-рабиці, що є вищою за зріст людини

-далі впирається у закуток, що обмежений з правого боку шифером /надалі - закуток/.

1.6. Через огорожу у вигляді сітки - рабиці з боку будинку проглядається господарська будівля з шиферу - «дровник», що являє собою споруду у формі, наближеної до паралелепіпеду, заввишки приблизно у 2/3 зросту людини.

2. Вікно, яке було пошкоджене злочинцем першим, є розташованим на задній стіні будинку потерпілого праворуч (якщо дивитись в бік будинку) від доріжки /фото № 3 фототаблиці; позначка № 1 на плані-схемі/

3. Вікно, яке було пошкоджене злочинцем другим, є розташованим на задній стіні будинку потерпілого ліворуч (якщо дивитись в бік будинку) від доріжки /фото № 4 на фототаблиці; позначка 2 на плані-схемі/

При цьому у цьому вікні злочинцю вдалось відчинити хвіртку.

Потерпілий також пояснював, що саме в кімнаті, у якій влаштоване це вікно, він чатував з рушницею, не включаючи світла, та з цієї кімнати через вікно він бачив, як злочинець відчинив хвіртку стороннім предметом.

З огляду на таке, він чекав злочинця у кімнаті із тим, щоб затримати його після проникнення, але до кімнати зайшла його / ОСОБА_8 / дружина з включеним мобільним телефоном, після чого злочинець зник.

Потерпілий також вказував, що, як на його переконання, його дружина «спугнула» злочинця.

4. Далі, потерпілий вказав, що після зникнення злочинця він, тримаючи рушницю, вийшов на двір, став у закутку та почав спостерігати за обстановкою.

При цьому він вказав місце, з якого стежив за обстановкою /фото № 2 фототаблиці, позначка № 3 на плані-схемі/.

5. Далі потерпілий вказав, що він побачив, як доріжкою йде злочинець.

При цьому потерпілий вказав, що побачив злочинця в районі «дровнику»

/фото №№ 5 - 8/

6. Далі потерпілий вказав, що бачив, як злочинець пройшовши доріжкою до будинку, повернув праворуч - на прохід вздовж задньої стіни будинку, підійшов до вікна, позначеного на плані-схемі під номером 2, у якому раніше спромігся відкрити хвіртку, та намагався проникнути через це вікно всередину будинку.

При цьому проведеними відтворюваннями та замірами встановлено, що відстань між місцем розташування потерпілого (позначка 3 на плані-схемі) та місцем знаходження злочинця (позначки 2 та 6 на плані-схемі) в цей час становила 8 м. 10 см. та потерпілий мав можливість спостерігати за діями злочинця.

/фото 9 - 11 фототаблиці/

При цьому потерпілий вказував, що саме рухаючись доріжкою в бік будинку, злочинець тримав сторонній предмет на поготові /арк. 2зв. протоколу слідчого експерименту; фото № 16/.

7. Як вказував далі потерпілий, після того, як він пересвідчився, що злочинець намагається проникнути до нього в будинок, він вийшов з закутку, підійшов ближче до вікна, у яке намагався влізти злочинець /позначка 7 на плані-схемі/ та надав злочинцю команду лягти на землю та викинути усі предмети, що є в того в руках.

При цьому проведеними замірами встановлено, що відстань між місцем, де в цей момент знаходився потерпілий /позначка 7 на плані-схемі/ та місцем, де в цей момент знаходився злочинець /позначки 2 та 6 на плані схемі/ становить 6 м. 54 см.

8. Далі у протоколі зазначається, що потерпілий пояснював, що: «Почувши його команду, злочинець повернувся до нього та почав намагатись, утримуючи у правій руці продовгуватий предмет, який він підняв у руці…» [далі фраза у протоколі не закінчена].

В той же час, у пояснювальних написах у фототаблиці зазначається, що в цей час злочинець намагався тікати із металевим предметом в руках /надписи на фото №№ 12 та 15/.

Таке дає підстави для висновку про те, що слідчим експериментом зрештою було встановлено, що після наказу, за словами потерпілого, злочинець намагався втекти з місця вчинення злочину.

9. Далі з матеріалів слідчого експерименту вбачається, що потерпілий пояснив, що: «Коли злочинець із піднятим у правій руці предметом та рухаючись в його напрямку, досяг проходу на город між господарськими спорудами, які огороджені сіткою-рабицею [доріжки], то він з метою припинення нападу на нього здійснив один постріл в область ніг нападаючого».

Місце де в момент пострілу знаходився злочинець, позначене на плані-схемі позначкою «8».

Відстань між потерпілим та обвинуваченим в момент пострілу становила 3 м. 80 см.

/фото № 17/.

10. Далі потерпілий зазначив, що злочинець почав бігти доріжкою в бік від житлового будинку, але він / ОСОБА_8 / наздогнав його в районі дальнього правого (якщо дивитись з боку будинку) кута «дровника», вдарив прикладом в задню частину голови, від чого злочинець впав.

/фото №№ 18-19/.

11. З позначок на плані-схемі також вбачається, що злочинець підходив до вікна та відходив від нього, відповідно до наданих потерпілим відомостей, одним й тим же маршрутом.

Оцінка суду.

Оцінюючи цей доказ, суд відзначає таке.

І……Оцінюючи наведені вище відомості, отримані під час проведення слідчого експерименту за участі потерпілого, суд враховує таке.

Правовідносини, що склались в зв`язку з оцінкою цього доказу та ті, що розглядались Об`єднаною Палатою Касаційного Кримінального Суду у складі Верховного Суду в межах справи № 740/3597/17:

1)мають тотожних суб`єктів, якими є орган досудового розслідування та учасник кримінального провадження;

2)мають тотожний об`єкт - відносини, що виникають під час збирання доказів шляхом проведення слідчих дій, а саме - шляхом проведення слідчого експерименту;

3)регулюються одними нормами права, а саме - статтею 240 Кримінального Процесуального Кодексу України.

Відмінність між ними в частині випадків полягає лише у процесуальному статусі учасника кримінального провадження - в межах цієї справи таким учасником є свідок, а в межах справи № 740/3597/17 таким учасником був обвинувачений.

В той же час, наведений вище висновок Об`єднаної Палати Касаційного Кримінального Суду у складі Верховного Суду України стосувався не особливостей участі учасників кримінального провадження у проведенні слідчого експерименту, як окремої процесуальної дії.

За такого стосовно обставин цієї справи відносини, що склались в зв`язку з оцінкою результатів згаданих вище слідчих експериментів та ті, що були предметом розгляду в межах кримінальної справи № 740/3597/17, є подібними.

З огляду на таке висновки про застосування норм права, що викладені у постанові Об`єднаної Палати Касаційного Кримінального Суду у складі Верховного Суду у справі № 740/3597/17 мають застосовуватись під час оцінки результатів проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_8 ..

ІІ……З огляду на наведене, під час оцінки результатів слідчих експериментів, проведених в межах цього кримінального провадження, суд враховує таке.

1. В цьому випадку вказаний слідчий експеримент був проведеним з дотриманням правової процедури, передбаченої статтями 240 Кримінального Процесуального Кодексу України та з дотриманням передбачених законом гарантій прав та свобод їх учасників.

Окрім того, в наведеній вище частині проведена слідча дія передбачала не тільки проголошення відповідних показань, але ще й відтворення події злочину та проведення відповідних вимірювань та спостережень

2. До того ж, перебіг та результати проведеного слідчого експерименту є зафіксованими у складеному відповідним чином протоколі та додатках до нього.

Наведене доводить, що результати цього слідчого експерименту є належним та допустимим доказом, з огляду на що в цілому можуть використовуватись під час подальшого доказування по суті справи.

ІІІ……Поруч із цим, суд відзначає, що відомості про елементи місця події, що зафіксовані у згаданому вище плані-схемі, який є додатком до протоколу проведеного за участі потерпілого слідчого експерименту, частково не відповідають відомостям про такі елементи, що містяться у електронних документах, які є додатками до протоколу проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_46 .

З огляду на цю обставину, суд відзначає наступне.

1. Відомості, про елементи місця події, що зафіксовані у щойно згаданих електронних документах, за своєю природою є об`єктивними.

В той же час, відомості, нанесені на план-схему, за своєю природою відображають результати суб`єктивного сприйняття автором плану - схеми елементів місця події та відтворення таких документів на плані. Отже, ці відомості за своєю природою є суб`єктивними.

При цьому очевидним є те, що більш достовірними є об`єктивні відомості.

З огляду на таке, відомості про елементи місця події, що відображені у плані-схемі, що аналізуються, як недостовірні, не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення.

2. В той же час, незважаючи на хиби у схематичному зображенні елементів місця події, додана до протоколу слідчого експерименту план-схема повною мірою здатна проілюструвати відомості, викладені потерпілим під час слідчого експерименту, а також - результати проведених під час слідчого експерименту вимірювань.

Наведене доводить, що відомості, що містяться у цьому плані-схемі, можуть використовуватись у подальшому доказуванні лише для полегшення сприйняття наданих потерпілим під час слідчого експерименту відомостей та отриманих внаслідок слідчого експерименту результатів.

В той же час, ці відомості не можуть використовуватись під час подальшого доказування для встановлення елементів місця події, їх розташування та параметрів.

В…… Джерелом відомостей, що отримані під час проведення 31 серпня 2019 року у період часу з 23:00 до 00:40 години слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_39 є:

-протокол проведення слідчого експерименту;

-додатки до цього протоколу у вигляді фототаблиці;

-додаток до цього протоколу у вигляді план-схеми.

І……У протоколі слідчого експерименту зазначено про таке.

1. Цей слідчий експеримент проводився за участі потерпілого, свідка ОСОБА_39 та слідчої ОСОБА_12 за участі спеціаліста - експерта-криміналіста ОСОБА_47 та у присутності двох понятих.

2. На початку проведення цього слідчого експерименту потерпілому, свідку, понятим та спеціалісту були роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.

3. На початку проведення слідчого експерименту його учасником також було роз`яснено про застосування під час його проведення технічних засобів фіксації, а саме - цифрового фотоапарату «Samsung».

4. Після цього ОСОБА_8 повідомив свою версію подій, що відбувались за його участі вночі з 06 на 07 січня 2019 року, виклавши аналогічні повідомленим у суді відомості про ці події.

5. Далі ОСОБА_8 та ОСОБА_39 продемонстрували частину викладених потерпілим обставин на місці, де відбувались події, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

Зокрема, вони продемонстрували стан кімнати, у якій відпочивав ОСОБА_39 перед кульмінаційним моментом подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, а також - як саме ОСОБА_39 із включеним мобільним телефоном заходила в кімнату, у якій потерпілий, за його словами, спостерігав за злочинцем.

Під час слідчого експерименту також була перевірена можливість спостерігати за рухами злочинця на прилеглій до будинку потерпілого земельній ділянці у темний час доби.

6. Наприкінці слідчої дії був складений її протокол, з яким учасники слідчої дії також біли ознайомлені та який усіма учасниками слідчої дії був підписаний без зауважень.

ІІ……Результати проведеного слідчого експерименту, що відображені у протоколі та фототаблиці, можуть бути викладеними таким чином.

1. З відомостей фото № 2 вбачається, що всередині кімнати, у якій ОСОБА_8 дивився телевізор, можливо було спостерігати за екраном телевізора.

2. З відомостей фото № 3 вбачається, що всередині кімнати, до якої зайшла ОСОБА_39 із включеним мобільним телефоном, можливо було побачити її та світ екрану мобільного телефону.

3. У тексті протоколу зазначається, що: «Слідчим експериментом встановлено, що із вулиці проглядається відблиск від мобільного телефону та візуально видно, що у кімнаті хтось є.

4. На підтвердження цієї тези надана фото № 4, на якій зафіксований візуальний образ того, що спостерігається з прибудинкової території через вікно будинку у разі знаходження у кімнаті людини із ввімкнутим мобільним телефоном.

Проте вивченням цього образу встановлено, що на ньому зафіксована лише світла пляма розмірами, наближеними до крапки, невизначеної форми та незначне посвітління розмірами, знов таки наближеними до крапки, невизначеної форми.

5. З відомостей фото № 5 вбачається, що в районі «дровника» з району будинку в темний час доби можливо було побачити силует злочинця, який йшов доріжкою в напрямку будинку.

Оцінка суду.

Оцінюючи цей доказ, суд відзначає таке.

І……Відомості, що містяться у наданих протоколі слідчого експерименту та фототаблиці до нього, містять певні суперечності.

Зокрема, очевидним є те, що наведене вище твердження протоколу не узгоджується з зафіксованими на фототаблиці відомостями візуального образу.

1. Оцінюючи ці обставини, суд враховує те, що відомості, які зафіксовані на фототаблиці, за своєю природою є об`єктивними, адже були отримані у спосіб, що виключає суб`єктивний фактор під час їх фіксації (а саме - за допомогою відповідного технічного засобу).

При цьому технічний засіб застосовувався у встановленому законом порядку та з дотриманням передбачених законом гарантій, а саме - учасники слідчої дії були вчасно попередженими про його застосування та самі технічні засоби застосовувались особою, яка має відповідні знання та відповідні спеціальні навички у її застосуванні.

Суд враховує й те, що зауважень щодо якості або правильності отриманих наочних образів матеріали кримінального провадження не містять.

Отже, відомості, отримані за допомогою технічних засобів, є повністю достовірними.

2. Що ж стосується позначок у протоколі, то вони носять суб`єктивний характер, адже являють собою результати суб`єктивного сприйняття слідчим та іншими учасниками слідчого експерименту встановлених під час його проведення обставин та відповідного відтворення таких результатів у письмовому документі.

З огляду на наведене, відомості, що містяться у наданій суду фототаблиці, суд вважає достовірними.

Що ж стосується позначок у протоколі, які суперечать таким відомостям, то суд вважає їх недостовірними, з огляду на що у подальшому доказуванні їх не використовує.

ІІ……Далі суд відзначає, що відомості про елементи місця події, що зафіксовані у згаданому вище плані-схемі, який є додатком до протоколу проведеного за участі потерпілого та свідка ОСОБА_39 слідчого експерименту, здебільшого не відповідають відомостям про такі елементи, що містяться у електронних документах, які є додатками до протоколу проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_46 .

З огляду на цю обставину, суд відзначає наступне.

Відомості, про елементи місця події, що зафіксовані у щойно згаданих електронних документах, за своєю природою є об`єктивними.

В той же час, відомості, нанесені на план-схему, за своєю природою відображають результати суб`єктивного сприйняття автором плану - схеми елементів місця події та відтворення таких документів на плані. Отже, ці відомості за своєю природою є суб`єктивними.

При цьому очевидним є те, що більш достовірними є об`єктивні відомості.

З огляду на таке, відомості про елементи місця події, що відображені у плані-схемі, що аналізуються, є недостовірними, через що судом у подальшому доказуванні не використовуються.

ІІІ……Стосовно відомостей, що містяться у фототаблиці та відповідних їм позначок у протоколі проведення слідчого експерименту суд відзначає таке.

1. В цьому випадку вказаний слідчий експеримент був проведеним з дотриманням правової процедури, передбаченої статтями 240 Кримінального Процесуального Кодексу України та з дотриманням передбачених законом гарантій прав та свобод їх учасників.

2. Окрім того, в наведеній вище частині проведена слідча дія передбачала не тільки проголошення відповідних показань, але ще й відтворення події злочину та проведення відповідних вимірювань та спостережень

3. До того ж, перебіг та результати проведеного слідчого експерименту фіксувались у встановленому законом порядку.

Наведене доводить, що результати цього слідчого експерименту лише в частині, що відображена у фототаблиці та відповідним їй позначкам у протоколі проведення слідчого експерименту є належним та допустимим доказом, з огляду на що можуть використовуватись під час подальшого доказування по суті справи.

Матеріали оглядів місця події.

Надані суду докази.

Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням на підтвердження обставин, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, надані результати оглядів місця події домоволодіння АДРЕСА_3 :

1)від 07 січня 2019 року;

2)від 31 серпня 2019 року.

Релевантні норми права.

Оцінюючи ці докази, суд виходе з таких законодавчих приписів та настанов судової практики.

1. Відповідно до статті 237 Кримінального Процесуального Кодексу України

З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів

/частина 1/

Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

/частина 2/

...

При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

/частина 5/

…

При огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

/частина 7/

2. Верховний Суд у своїй практиці розтлумачував зміст правових норм, що регулюють проведення огляду, неодноразово.

2.1. Так, у постанові від 07 червня 2018 року у справі № 740/5066/15-к Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати зробив такі висновки про застосування норм права:

За змістом статей 214, 223, 237 КПК огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені КПК, а також відповідальність, встановлена законом. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду.

Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається.

2.2. Частково уточнюючи цей висновок, у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 518/203/17 Верховний суд колегією суддів Другої судової палати зазначив таке:

огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину.

3. Відповідно до статті 233 Кримінального Процесуального Кодексу України

Ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді…

/частина 1/

…Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

/частина 2/

4. Відповідно до статті 236 Кримінального Процесуального Кодексу України

Ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи може бути виконана слідчим чи прокурором. Для участі в проведенні обшуку може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в обшуку має право запросити спеціалістів. Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення обшуку осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Незалежно від стадії цієї слідчої дії слідчий, прокурор, інша службова особа, яка бере участь у проведенні обшуку, зобов`язані допустити на місце його проведення захисника чи адвоката, повноваження якого підтверджуються згідно з положеннями статті 50 цього Кодексу.

/частина 1/

…

Обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку…

/частина 5/

Слідчий, прокурор під час проведення обшуку має право відкривати закриті приміщення, сховища, речі …

/частина 6/

При обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження…

/частина 7/

Особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку.

/частина 8/

…

Обшук житла чи іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді в обов`язковому порядку фіксується за допомогою аудіо- та відеозапису.

/частина 10/

5. Відповідно до статті 104 Кримінального Процесуального Кодексу України

У випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.

/частина 1/

У випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі.

…

Запис, здійснений за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів під час проведення слідчим, прокурором обшуку, є невід`ємним додатком до протоколу. Дії та обставини проведення обшуку, не зафіксовані у записі, не можуть бути внесені до протоколу обшуку та використані як доказ у кримінальному провадженні.

/частина 2/

6. Відповідно до статті 107 Кримінального Процесуального Кодексу України

…

Виконання ухвали слідчого судді, суду про проведення обшуку в обов`язковому порядку фіксується за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів.

Право безперешкодного фіксування проведення обшуку за допомогою відеозапису надається стороні захисту.

/частина 1/

Про застосування технічних засобів фіксування процесуальної дії заздалегідь повідомляються особи, які беруть участь у процесуальній дії.

/частина 2/

У матеріалах кримінального провадження зберігаються оригінальні примірники технічних носіїв інформації зафіксованої процесуальної дії, резервні копії яких зберігаються окремо.

/частина 3/

…

Незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів, за винятком випадків, якщо сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними.

/частина 6/

7. Верховний суд колегією суддів Третьої судової палати у постанові від 05 серпня 2020 року у справі № 334/5670/18 зробив такі висновки про застосування норм права

Згідно з частинами 1, 2 статті 237 КПК з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до змісту частини 10 статті 236 КПК та частини 1 статті 107 КПК обшук житла чи іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді в обов`язковому порядку фіксується за допомогою аудіо- та відеозапису.

У випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі.

Запис, здійснений за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів під час проведення слідчим, прокурором обшуку, є невід`ємним додатком до протоколу. Дії та обставини проведення обшуку, не зафіксовані у записі, не можуть бути внесені до протоколу обшуку та використані як доказ у кримінальному провадженні (частина 2 статті 104 КПК).

Згідно із частиною 6 статті 107 КПК незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів, за винятком випадків, якщо сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними.

Аналізуючи зазначені вище норми кримінального процесуального законодавства, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Вимоги, передбачені частиною 10 статті 236 КПК, частиною 2 статті 104 КПК, частинами 1 та 6 статті 107 КПК, спрямовані на удосконалення порядку проведення обшуку житла чи іншого приміщення органами досудового розслідування, зокрема коли до протоколів слідчих дій вноситься недостовірна інформація про докази, отримані під час їх проведення.

З огляду на зміст частини 6 статті 107 КПК негативні наслідки у виді визнання процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів недійсними можуть наступати лише у разі незастосування технічних засобів фіксування.

Проте, навіть у цьому випадку це не є безумовною підставою для визнання доказів, отриманих під час обшуку, недопустимими, оскільки частиною 6 статті 107 КПК передбачені винятки з цього правила, коли підстави визнання фактичних даних недопустимими як докази, можуть бути «переборені» консенсусом сторін кримінального провадження (так звані, умовно-консенсуальні підстави визнання фактичних даних допустимими як докази).

Отже, ситуацію, при якій не здійснювалася відеофіксація обшуку не слід ототожнювати з ситуацією, при якій сторона обвинувачення не надала в суді відеозапис як обов`язковий додаток до протоколу.

…

Ненадання відеозапису огляду місця події, який є невід`ємним додатком до протоколу, стороною обвинувачення під час судового розгляду становить порушення вимог частини 2 статті 104 КПК.

Оцінюючи істотність такого порушення Суд, з огляду на положення статті 87 КПК, не вважає, що існують безумовні підстави для визнання результатів огляду місця події та похідних слідчих (розшукових) дій недопустимими як докази.

Щодо існування інших (умовних) підстав для визнання доказів недопустимими, судам необхідно у кожному конкретному кримінальному провадженні з`ясувати, до яких наслідків порушення вимог кримінального процесуального закону призвели і чи є ці наслідки незворотними (тобто такими, що не можуть бути усунені під час судового розгляду). Якщо мова йде про визнання доказів, отриманих під час слідчих (розшукових) дій, недопустимими, це здебільшого стосується наявності сумнівів у достовірності відомостей, отриманих в результаті їх проведення.

8. Суд враховує також процитовані вище приписи статті 214 Кримінального Процесуального Кодексу України.

З огляду на ці приписи діючого законодавства суд стосовно результатів кожного з проведених оглядів місця події відзначає таке.

А……Місця події домоволодіння АДРЕСА_3 - вперше було оглянутим 07 січня 2019 року у період часу з 06:00 до 07:20 години.

За наслідками проведеного тоді огляду були складені

-протокол огляду місця події;

-фототаблиця до нього;

-план-схема.

Зміст наданих суду джерел доказів зводиться до такого

І……Огляд місця події проводився 07 січня 2019 року в період часу з 06:00 до 07:20 години слідчим СВ Снігурівського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_12 за участі потерпілого ОСОБА_8 й спеціаліста (криміналіста ОСОБА_48 ) та у присутності двох понятих.

Перед початком огляду вказаним особам були роз`яснені їх права та обов`язки.

ІІ……Об`єктом огляду була територія домоволодіння, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

На вказаній ділянці розташовані житловий будинок із господарськими спорудами.

ІІІ……Перед початком огляду потерпілий ОСОБА_8 надав дозвіл на «вхід та огляд» належного йому домоволодіння.

IV……В процесі огляді застосовувався цифровий фотоапарат «Samsung»

V……За результатами огляду було встановлено таке

1. Територія домоволодіння з боку вулиці Декабристів огороджена кам`яним забором, що оздоблений залізними воротами, хвірткою та воротами для гаражу.

Вхід на територію домоволодіння здійснюється через залізну хвіртку.

2. При вході на територію домоволодіння оснащений двір, який з правого боку обмежений житловим будинком.

Фасад житлового будинку є звернутим в бік двору; його ліва бокова частина є звернутою в бік вулиці.

3. З тильної частини житловий будинок оздоблений трьома металопластиковими вікнами.

Стосовно двох з цих вікон у протоколі зазначене таке

3.1. «За будинком на відстані 4 метра від кутка наявне одностворчате металопластикове вікно, яке на момент огляду відчинене, а саме відкрита форточка. Москітна сітка із вікна знаходиться біля будинку на землі. Зазначене вікно було оброблене темним дактилоскопічним порошком та під час огляду ніяких слідів виявлено не було. Далі було зроблено заміри метало пластикового вікна, його розміри: 80 ширина, довжина 124 см.

У верхній частині на момент огляду пошкоджено /нерозбірливо, ймовірно - скло/ у вигляді розбиття. На підвіконні наявні залишки від розбитого скла».

Наочний вигляд цього вікна зафіксований у фототаблиці на фото № 13.

Цей наочний образ зафіксований методом вузлової фотозйомки.

У зафіксованому наочному образі спостерігається частина стіни будинку та прилеглої до цієї частини стіни частина доріжки, що йде вздовж будинку.

На зафіксованій частині стіни спостерігаються зовнішній блок кондиціонеру, частина метало пластикового вікна, зовнішні відкоси та підвіконня цього вікна. Спостерігається, що вікно вбудоване у стіну; його /вікна/ верхня частина вікна повністю не спостерігається. Також спостерігається, що верхня частина вікна закрита.

На підвіконні спостерігаються уламки скла.

На доріжці в районі вікна спостерігається москітна сітка, що кинута на доріжку.

У пояснювальному написі до цього фото зазначається: «Металопластикове вікно зі сторони кухні, яке пошкоджене, москітна сітка із якого знаходиться на землі»

3.2. У протоколі також зазначається: «Далі, прямо за будинком на відстані 4 метри наявне аналогічне металопластикове вікно, в якому верхня частина форточки відчинена та поруч із яким на цементованій підлозі знаходиться москітна сітка. Зовнішніх пошкоджень зазначене вікно не має. Зазначене вікно розміром наступним: ширина 79 см., висота 107»

Наочний вигляд цього вікна зафіксований у фототаблиці на фото № 14.

Цей наочний образ зафіксований методом вузлової фотозйомки.

У зафіксованому наочному образі спостерігається частина стіни будинку та прилеглої до цієї частини стіни частина доріжки, що йде вздовж будинку.

На зафіксованій частині стіни спостерігаються метало пластикове вікно, зовнішні відкоси та підвіконня цього вікна. Спостерігається, що вікно вбудоване у стіну; його /вікна/ верхня частина відкрита.

На доріжці біля району вікна спостерігається москітна сітка, що приставлена до стіни.

У пояснювальному написі до цього фото зазначається: «Металопластикове вікно зі сторони житлової кімнати, яке відчинене та москітна сітка також знаходиться на землі»

3.3. У іншому місці протоколу стосовно цих елементів місця події зазначається: «Повернувшись до попередньо оглянутих вікон ми зафіксували сліди віджиму стороннім предметом на двох метало пластикових вікнах. Зазначені сліди було зафіксовано за допомогою цифрового фотоапарату «Samsung»«

4. Як зазначається у протоколі, «навпроти вікна № 1, яке пошкоджене, наявний прохід до присадибної земельної ділянки та йдучи по цементованій алеї на відстані 7 метрів від входу на цементованій плитці виявлені плями бурого кольору зовні схожі на кров, із яких за допомогою марлевого тампону (бинта) було зроблено змиви, які поміщено до паперового конверту «Пакет № 2», який вилучено до Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області»

З матеріалів огляду вбачається, цей прохід облаштований майже перпендикулярно до стіни будинку.

5. Поруч з цими «плямами» /фото № 15 18/ був виявлений, як підписано у фото таблиці, «металевий предмет, який знаходився в руках злочинця та був ним залишений на місці події».

Місце виявлення цього предмету в протоколі не зазначене, проте протокол містить позначки про те, що він був вилучений. Під час опису вилученого предмету зазначене, що він є «металевим», зовні схожим на «монтировку, яка довжиною 48 см.»

6. Перед входом у житловий будинок на матраці була виявлена: «мисливська собака, яка вкрита ковдрою, яка на момент огляду місця події має признаки отруєння, а саме: із ротової порожнини та із заднього отвору наявні кров`янисті та піневі виділення. біля ротової порожнини знаходиться кров» /фото № 11 фототаблиці, доданої до протоколу огляду («Загальний вигляд собаки без ознак життя»).

7. Будь-яких слідів пострілу під час цього огляду виявлено не було.

VІ……За наслідками проведеного огляду з місця події були вилучені:

-металевий предмет, схожий на «монтировку» /упакований до пакету № 1/;

-змив з плями з речовиною бурого кольору /упакований до пакету № 2/.

VІІ……Технічний носій інформації зафіксованої процесуальної дії до матеріалів кримінального провадження не доданий.

VIII……Будь-яких фотографій, на яких були б «зафіксовані» «сліди віджиму стороннім предметом на двох металопластикових вікнах… за допомогою цифрового фотоапарату «Samsung»« матеріали огляду місця події не містять; у доданій до протоколу фото таблиці результати такої фіксації відсутні.

Оцінка суду

1. З наведених вище відомостей, що характеризують обставини початку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, вбачається, що 07 січня 2019 року органи досудового розслідування отримали відомості про те, що в ніч на 07 січня 2019 року невідома особа намагалась проникнути в будинок АДРЕСА_3 .

Отже, цей огляд місця події був проведений за наявності до того передбачених законом підстав.

2. Суд також зауважує, що огляд, результати якого аналізуються, був проведений до внесення до Єдиного Реєстру Досудових Розслідувань відомостей про вчинення відповідного злочину.

Проте, обставини проведення цього огляду доводять його невідкладність. Так, відкладання у проведенні огляді в цьому випадку могло потягнути за собою спотворення обстановки на місці події

Та за таких обставин сам по собі факт проведення огляду до внесення відомостей до Єдиного Реєстру Досудових Розслідувань узгоджується із вимогами статті 214 Кримінального Процесуального Кодексу України та не здатен поставити під сумнів законність проведення огляду.

3. Далі, суд акцентує увагу на тому, що предметом огляду в цьому випадку було володіння ОСОБА_8 .

З огляду на цю обставину суд зауважує про таке.

3.1. З матеріалів огляду вбачається, що ОСОБА_8 у недвозначній формі надав дозвіл на проникнення до свого володіння та проведення його /володіння/ огляду.

Цю обставину під час судового розгляду кримінального провадження потерпілий не заперечував; проти можливості використання результатів цього огляду під час доказування в межах цього кримінального провадження він також не заперечував.

З огляду на таке суд вважає, що порядок проникнення на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , порушеним не був.

3.2. Далі, суд відзначає, що всупереч процитованих вище приписів частини 10 статті 236, частини 2 статті 104, частини 1 статті 107 Кримінального Процесуального Кодексу України технічні засоби відео - та аудіо фіксації перебігу огляду місця події в цьому випадку не застосовувались.

Але з цього приводу суд відзначає, що під час судового розгляду ані сторона захисту (зокрема обвинувачений), ані - потерпілий проти достовірності результатів цієї слідчої дії не заперечували, так само, як й проти можливості використання таких результатів під час подальшого доказування в межах цього кримінального провадження.

Отже, в цьому випадку передбачені законом підстави для виключення результатів цього огляду були «переборені» консенсусом сторін.

4. Насамкінець суд відзначає, що в цьому випадку огляд був проведений компетентною особою, його результати знайшли своє закріплення у складеному за його наслідками протоколі та доданій до нього фото таблиці.

Наведене у сукупності доводить, що самі по собі обставини проведення 07 січня 2019 року огляду місця події не дають підстав для виключення його результатів з числа доказів, в зв`язку із чим такі результати можуть використовуватись під час подальшого доказування у цьому кримінальному провадженні.

Б…… Місця події домоволодіння АДРЕСА_3 - додатково було оглянутим 31 серпня 2019 року у період часу з 07:00 до 10:15 години.

За наслідками проведеного тоді огляду були складені

-протокол огляду місця події;

-фототаблиця до нього;

-план-схема.

Зміст наданих суду джерел доказів зводиться до такого

1. Огляд місця події проводився 31 серпня 2019 року в період часу з 07:00 до 10:15 години слідчим СВ Снігурівського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_12 за участі потерпілого ОСОБА_8 та у присутності двох понятих.

Перед початком огляду вказаним особам були роз`яснені їх права та обов`язки.

2. Об`єктом огляду була територія домоволодіння, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

На вказаній ділянці розташовані житловий будинок із господарськими спорудами.

3. Перед початком огляду потерпілий ОСОБА_8 надав дозвіл на «вхід та огляд» належного йому домоволодіння.

4. В процесі огляді застосовувався цифровий фотоапарат «Samsung»

5. Під час огляду були уточнені розміри об`єктів, розташованих на території домоволодіння, лінійні розміри між ними, а також - відстань між вулицею Декабристів та звернутими в її бік вікнами.

6. Жодних слідів злочину або пострілів під час цього огляду виявлено та вилучено не було.

Оцінка суду

1. Додатковий огляд, матеріали якого аналізуються, був проведений після внесення до Єдиного Реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, отже - за наявності до того передбачених законом підстав.

2. Далі, суд акцентує увагу на тому, що предметом огляду в цьому випадку було володіння ОСОБА_8 .

З огляду на цю обставину суд зауважує про таке.

2.1. З матеріалів огляду вбачається, що ОСОБА_8 у недвозначній формі надав дозвіл на проникнення до свого володіння та проведення його /володіння/ огляду.

Цю обставину під час судового розгляду кримінального провадження потерпілий не заперечував; проти можливості використання результатів цього огляду під час доказування в межах цього кримінального провадження він також не заперечував.

З огляду на таке суд вважає, що порядок проникнення на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , порушеним не був.

2.2. Далі, суд відзначає, що всупереч процитованих вище приписів частини 10 статті 236, частини 2 статті 104, частини 1 статті 107 Кримінального Процесуального Кодексу України технічні засоби відео - та аудіо фіксації перебігу огляду місця події в цьому випадку не застосовувались.

Але з цього приводу суд відзначає, що під час судового розгляду ані сторона захисту (зокрема обвинувачений), ані - потерпілий проти достовірності результатів цієї слідчої дії не заперечували, так само, як й проти можливості використання таких результатів під час подальшого доказування в межах цього кримінального провадження.

Отже, в цьому випадку передбачені законом підстави для виключення результатів цього огляду були «переборені» консенсусом сторін.

3. Насамкінець суд відзначає, що в цьому випадку огляд був проведений компетентною особою, його результати знайшли своє закріплення у складеному за його наслідками протоколі та доданій до нього фото таблиці.

Наведене у сукупності доводить, що самі по собі обставини проведення 31 серпня 2019 року огляду місця події не дають підстав для виключення його результатів з числа доказів, в зв`язку із чим такі результати можуть використовуватись під час подальшого доказування у цьому кримінальному провадженні.

Документи.

А……Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням на підтвердження обставин цього кримінального провадження надані:

1)заява потерпілого про долучення до матеріалів кримінального провадження, зокрема, копії паспорта мисливської собаки та копії дозволу на зброю;

2)копія паспорта на собаку мисливської породи;

3)копія дозволу на зберігання та носіння зброї;

4)заява потерпілого про долучення до матеріалів кримінального провадження протоколу розтину трупа тварини;

5)протокол розтину трупа тварини № 1 від 07 січня 2019 року;

6)акт клінічного огляду від 07 січня 2019 року.

Зміст джерел доказів

І……З залученої до матеріалів кримінального провадження заяви вбачається таке.

1. Вона є складеною ОСОБА_8 07 січня 2019 року та адресованою слідчому Слідчого відділу Снігурівського відділу поліції Головного Управління Національної Поліції в Миколаївській області

2. Під час її складання потерпілому було роз`яснене право не свідчити проти себе, членів сім`ї та близьких родичів.

3. У надані заяві потерпілий просив долучити до матеріалів кримінального провадження, зокрема, копію «паспорта мисливської собаки» та копію дозволу на зброю

ІІ……З залученої до матеріалів кримінального провадження копії паспорта на собаку мисливської породи вбачається таке.

1. Цей паспорт був виданий Федерацією мисливського собаківництва України 09 червня 2016 року за № НОМЕР_8 .

2. У ньому зазначалось, що мисливська собака породи « ІНФОРМАЦІЯ_7 » по кличці «Andra» належить ОСОБА_49 .

3. У паспорті зазначається, що ця собака народилась 10 жовтня 2013 року.

4. У паспорті також зазначалось походження цієї собаки.

ІІІ……З залученої до матеріалів кримінального провадження копії паспорта на собаку мисливської породи вбачається таке.

1. Цей паспорт був виданий Федерацією мисливського собаківництва України 09 червня 2016 року за № НОМЕР_8 .

2. У ньому зазначалось, що мисливська собака породи «німецький Дратхаар» по кличці «Andra» належить ОСОБА_49 .

3. У паспорті зазначається, що ця собака народилась 10 жовтня 2013 року.

4. У паспорті також зазначалось походження цієї собаки.

ІV……З залученої до матеріалів кримінального провадження копії дозволу вбачається таке.

1. Цей дозвіл був виданий Снігурівським РВ УМВС України в Миколаївській області 22 квітня 2014 року за № 183463.

2. Цей дозвіл був виданий на ім`я ОСОБА_8 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

3. Цим дозволом ОСОБА_8 надавався дозвіл на право зберігання та носіння такої зброї:

4)«ИЖ-43» 12/2 № НОМЕР_9 ;

5)«Fausti Stefano» 12/2 №

НОМЕР_10 . Строк дії дозволу встановлювався до 22 квітня 2020 року.

V……З залученої до матеріалів кримінального провадження заяви потерпілого вбачається таке.

1. Вона є складеною ОСОБА_8 07 січня 2019 року та адресованою слідчому Слідчого відділу Снігурівського відділу поліції Головного Управління Національної Поліції в Миколаївській області

2. У надані заяві потерпілий просив долучити до матеріалів кримінального провадження протокол розтину трупа собаки та акт клінічного огляду.

VI……У залученому до матеріалів кримінального провадження акті клінічного огляду зазначається про таке.

1. 07 січня 2019 року о 08.00 годині начальником Снігурівської районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_50 була оглянута собака породи «Дратхаар» по кличці « ОСОБА_51 », яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 .

2. Огляд проводився в присутності власника собаки ОСОБА_8 та його /власника/ сусіда ОСОБА_52 .

3. В акті зазначалось, що власник звернувся до Снігурівської районної державної лікарні ветеринарної медицини о «8 годині ранку 07.01.2019 р.»

4. «При обстеженні собаки виявлено наступне: температура тіла 35° С; собака лежить на лівому боці, дихання пригнічене, тремтіння, параліч тварини, із ротової та носової порожнини кров`яні виділення, сеча з кров`ю. Оболонка очей гіпермійовані, темно-вишневого кольору».

5. «Тварині надана лікарська допомога, але лікарська допомога не дає ефекту, лікарська допомога повинна була надана на протязі 30 хвилин 1 години після отруєння. На даний час собаки стан важкий»

6. За наслідками обстеження лікарем був виставлений діагноз: «Підозра на отруєння діючою речовиною протитуберкульозного препарату (ізоніазід)»

7. Акт містить підписи лікаря, ОСОБА_8 та ОСОБА_53

VII……У залученому до матеріалів кримінального провадження протоколі розтину трупа тварини № 1 від 07 січня 2019 року зазначається про таке.

1. 07 січня 2019 року о 08.00 годині начальником Снігурівської районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_50 в присутності ОСОБА_54 був проведений розтин собаки породи « ІНФОРМАЦІЯ_7 ».

2. Про стан собаки було повідомлено в Снігурівську районну державну лікарню ветеринарної медицини, за наслідками обстеження був виставлений діагноз: Підозра на отруєння діючою речовиною із протитуберкульозного препарату (ізоміазіда).

3. Під час розтину були виявлені ознаки гострого отруєння (легені набряклі, гостра застійна гіперемія світло-червоного кольору, а в деяких ділянках вишневого кольору, з просвіту бронхів виділяється пінисто-кровяниста рідина).

4. За наслідками розтину був виставлений патолого-анатомічний діагноз: «підозра на отруєння. Дані ознаки у собаки у разі попадання в організм діючої речовини з протитуберкульозного препарату (ізоніазід)»

Діагноз не був остаточно підтверджений через те, що «в лабораторії відсутні реактиви для визначення діючої речовини препарату ізоніазіда».

Релевантні норми права

1. При оцінці цих доказів суд враховує процитовані вище приписи статей 84 та 93 Кримінального Процесуального Кодексу України.

2. Суд враховує також, що відповідно до частини 1 статті 99 Кримінального Процесуального Кодексу України

Документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Оцінка суду

1. Оцінюючи надані джерела відомостей, суд відзначає, що вказані:

-дозвіл

-паспорт на собаку мисливської породи;

-акт клінічного огляду;

-протокол розтину тварини

були отриманими для мети цього кримінального провадження у встановленому законом порядку, а саме були зібрані стороною обвинувачення шляхом їх отримання від потерпілого.

2. Далі суд відзначає, що оригінал згаданого паспорта на собаку мисливської породи був створений відповідною громадською організацією під час реалізації своїх завдань, а його копія була спеціально виготовленою потерпілим для мети цього кримінального провадження.

Оригінал дозволу на зберігання та носіння зброї був створений відповідним державним органом під час реалізації ним своїх функцій, а його копія була спеціально виготовленою потерпілим для мети цього кримінального провадження.

Що ж стосується згаданих вище акту клінічного дослідження та протоколу розтину тварин, то вони були створені у відповідному ветеринарному закладі під час виконання покладених на цей заклад функцій.

Отже, ці документи можуть бути джерелом доказів у кримінальному провадженні.

3. Далі суд відзначає, що ці документи містять відомості, які можуть використовуватись для встановлення обставин справи.

4. Суд також відзначає, що достовірність відомостей, викладених у цих документах, сторонами кримінального провадження, зокрема - захистом - не заперечується.

Наведене у сукупності доводить, що вказані

-копія паспорту на собаку мисливської породи;

-копія дозволу на зберігання та носіння зброї;

-акт клінічного огляду;

-протокол розтину тварини

є належними та допустимими доказами, з огляду на що кожен з цих документів може використовуватись для подальшого доказування в межах цього кримінального провадження.

Речові докази.

А……Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням на підтвердження обставин цього кримінального провадження надані:

-змив з плями з речовиною бурого кольору;

-металевий предмет, схожий на «монтировку» (ломик)

Джерело походження речових доказів.

1. Як зазначалось вище, ці докази були отриманими внаслідок огляду місця події домоволодіння за адресою:

АДРЕСА_2 . До того ж, з залученої до матеріалів кримінального провадження постанови про визнання речовими доказами та залучення їх до кримінального провадження вбачається таке.

2.1. Ця постанова є винесеною слідчим Слідчого відділу Снігурівського відділу поліції Головного Управління Національної Поліції в Миколаївській області ОСОБА_12 в межах досудового розслідування № 0000022.

2.2. Під час винесення цієї постанови слідчий встановила, що вказаний металевий ломик має значення для кримінального провадження.

3. Шляхом винесення цього документу слідчий постановила визнати цей металевий ломик речовим доказом у кримінальному провадженні.

Релевантні норми права

1. При оцінці цих доказів суд враховує процитовані вище приписи статей 84 та 93 Кримінального Процесуального Кодексу України.

2. Суд враховує також, що відповідно до частини 1 статті 98 Кримінального Процесуального Кодексу України

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

3. До того ж, відповідно до частини 2 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України

Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

Оцінка суду

1. Суд відзначає, що вказані матеріальні об`єкти поза розумним сумнівом містять відомості, які можуть бути використаними, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

2. Далі суд відзначає, що вони були отриманими внаслідок огляду місця події.

При цьому, як доведено вище, підстав для виключення результатів огляду місця події з числа доказів є відсутніми, в зв`язку із чим такі результати можуть використовуватись під час подальшого доказування у цьому кримінальному провадженні.

Наведене у сукупності доводить, що вказані

-змив з плями з речовиною бурого кольору;

-металевий предмет, схожий на «монтировку» (ломик)

є належними та допустимими доказами, з огляду на що кожен з них може використовуватись для подальшого доказування в межах цього кримінального провадження.

Б……Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням на підтвердження обставин цього кримінального провадження використовувались:

-двоствольна гладко ствольна мисливська рушниця моделі «ИЖ-43Е», 12-го калібру, № НОМЕР_2 ;

-стріляна гільза від цієї рушниці

Джерело походження речових доказів

На підтвердження обставин отримання цих речових доказів органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням надані:

-заява потерпілого ОСОБА_8 про їх /предметів/ добровільну видачу;

-протокол огляду цих предметів;

-постанова про визнання цих предметів речовими доказами.

Зміст цих джерел зводиться до такого

І……З залученої до матеріалів кримінального провадження заяви вбачається таке.

1. Вона є складеною ОСОБА_8 07 січня 2019 року та адресованою слідчому Слідчого відділу Снігурівського відділу поліції Головного Управління Національної Поліції в Миколаївській області ОСОБА_12 .

2. Надана заява містить позначки про те, що потерпілий на момент її подання є ознайомленим зі статтею 63 Конституції України та статтею 18 Кримінального Процесуального Кодексу України (про наявність в нього права не свідчити проти себе)

3. У наданій заяві потерпілий заявив про своє бажання надати для огляду та послідуючого вилучення «рушницю ІЖ-43 № 9161084 12 калібра та гільзу від патрона до рушниці».

4. Ця заява є прийнятою слідчим Слідчого відділу Снігурівського відділу поліції Головного Управління Національної Поліції в Миколаївській області ОСОБА_12

ІІ……З залученого до матеріалів кримінального провадження протоколу огляду предметів вбачається таке.

1. Огляд проводився 07 січня 2019 року у період часу з 12 годин 00 хвилин до 12 години 50 хвилин.

2. Огляд проводився слідчим Слідчого відділу Снігурівського відділу поліції Головного Управління Національної Поліції в Миколаївській області ОСОБА_12 .

3. Огляд проводився за участі двох понятих та потерпілого ОСОБА_8 , яким були роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.

4. Під час огляду застосовувався цифровий фотоапарат «Samsung»

5. Предметом огляду виступали: «мисливська гладко ствольна рушниця двухствольна ІЖ-43Є 12 калібру із № НОМЕР_2 та гільза від патрона рушниці, які добровільно видав для огляду та подальшого вилучення потерпілий ОСОБА_8 »

6. Далі, у протоколі відображений перебіг огляду цих предметів.

7. У протоколі також зазначається, що: «Зазначена рушниця поміщена до шкіряного чохлу, упакований пакет чорного кольору, до якого прикріплено бирку «пакет № 1» та вилучено до Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області разом із гільзою від патрона…»

8. Протокол містить підписи слідчого, понятих та ОСОБА_8 .

9. До протоколу додана фото таблиця, яка містить результати фіксації наочних образів оглянутих предметів.

ІІІ……З залученої до матеріалів кримінального провадження постанови про визнання речовими доказами та залучення їх до кримінального провадження вбачається таке.

1. Ця постанова є винесеною слідчим Слідчого відділу Снігурівського відділу поліції Головного Управління Національної Поліції в Миколаївській області ОСОБА_12 в межах досудового розслідування № 0000022.

2. Під час винесення цієї постанови слідчий встановила, що

«07 січня 2019 року від потерпілого ОСОБА_8 надійшла заява в якій зазначено, що він бажає добровільно видати для огляду та подальшого вилучення рушницю ІЖ-43 Є № 9161084 12 калібру та гільзу від патрона до рушниці, які були оглянуті протоколом огляду, упаковані до поліетиленового пакету до якого прикріплено бирку « ІНФОРМАЦІЯ_9 » та вилучені до Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області.

Вилучені речі мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, так як потерпілий саме із вказаної рушниці та патронам здійснив один постріл у особу, яка намагалася проникнути в приміщення його будинку»

3. Шляхом винесення цього документу слідчий постановила визнати вказані предмети речовими доказами у кримінальному провадженні.

Релевантні норми права

При оцінці цих доказів суд враховує процитовані вище приписи статей 84, 93, 98, 100 та 237 Кримінального Процесуального Кодексу України.

Оцінка суду

1. Суд відзначає, що вказані матеріальні об`єкти поза розумним сумнівом містять відомості, які можуть бути використаними, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

2. Далі суд відзначає, що вони були отриманими у встановленому законом порядку, а саме добровільно видані потерпілим, оглянуті слідчим та у встановленому порядку долученими до матеріалів кримінального провадження.

Наведене у сукупності доводить, що вказані

-двоствольна гладко ствольна мисливська рушниця моделі «ИЖ-43Е», 12-го калібру, № НОМЕР_2 ;

-стріляна гільза від цієї рушниці

є належними та допустимими доказами, з огляду на що кожен з них може використовуватись для подальшого доказування в межах цього кримінального провадження.

В……Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням на підтвердження обставин цього кримінального провадження використовувались рентгенівські знімки обвинуваченого.

Джерело походження речових доказів

На підтвердження обставин отримання цих речових доказів органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням надані:

-заява обвинуваченого про надання рентгенівських знімків;

-протокол огляду рентгенівських знімків;

-постанова про визнання рентгенівських знімків речовими доказами.

Зміст цих джерел зводиться до такого

І……З залученої до матеріалів кримінального провадження заяви вбачається таке.

1. Вона є складеною ОСОБА_6 13 липня 2019 року та адресованою слідчому Слідчого відділу Снігурівського відділу поліції Головного Управління Національної Поліції в Миколаївській області ОСОБА_12 .

2. У надані заяві обвинувачений зазначив

«Відповідно до наданого Вами запиту надаю Вам наявні в мене рентген-знімки лівої ноги в кількості 4 штук»

ІІ……З залученого до матеріалів кримінального провадження протоколу огляду предметів вбачається таке.

1. Огляд проводився 31 серпня 2019 року у період часу з 21 годин 00 хвилин до 21 години 50 хвилин.

2. Огляд проводився слідчим Слідчого відділу Снігурівського відділу поліції Головного Управління Національної Поліції в Миколаївській області ОСОБА_12 .

3. Огляд проводився за участі двох понятих, яким були роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.

4. Під час огляду застосовувався цифровий фотоапарат «Samsung»

5. Предметом огляду виступали: «рентген знімки лівої ноги видані на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 »

6. Далі, у протоколі відображений перебіг огляду цих предметів.

7. Протокол містить підписи слідчого та понятих.

8. До протоколу додана фото таблиця, яка містить результати фіксації наочних образів рентгенівських знімків.

ІІІ……З залученої до матеріалів кримінального провадження постанови про визнання речовими доказами та залучення їх до кримінального провадження вбачається таке.

1. Ця постанова є винесеною слідчим Слідчого відділу Снігурівського відділу поліції Головного Управління Національної Поліції в Миколаївській області ОСОБА_12 в межах досудового розслідування № 0000022.

2. Під час винесення цієї постанови слідчий встановила, що

«Враховуючи ... те, що ренгензнімки в кількості 4 (чотирьох) штук мають значення речових доказів...»

3. Шляхом винесення цього документу слідчий постановила визнати вказані предмети речовими доказами у кримінальному провадженні.

Релевантні норми права

При оцінці цих доказів суд враховує процитовані вище приписи статей 84, 93, 98, 100 та 237 Кримінального Процесуального Кодексу України.

Оцінка суду

1. Суд відзначає, що вказані матеріальні об`єкти поза розумним сумнівом містять відомості, які можуть бути використаними, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

2. Далі суд відзначає, що вони були отриманими у встановленому законом порядку, а саме шляхом їх витребування в обвинуваченого; оглянутими слідчим та у встановленому порядку долученими до матеріалів кримінального провадження.

Наведене у сукупності доводить, що вказані рентгенівські знімки є належними та допустимими доказами, з огляду на що можуть використовуватись для подальшого доказування в межах цього кримінального провадження.

Мотиви неврахування окремих доказів

А……Як доведено вище, відомості, що містяться у:

1)висновку експерта № 34 від 13 лютого 2019 року;

2)висновку експерта № 64 від 21 січня 2019 року;

3)висновку експерта № 485 від 27 червня 2019 року;

4)висновку експерта № 510 від 16 липня 2019 року;

5)висновку комісії експертів № 72-К від 24 липня 2019 року

6)висновку експертів № 181 від 31 травня 2019 року.

7)оригіналі медичної картки стаціонарного хворого № 258/27 на ім`я ОСОБА_6 з Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Миколаївської міської ради;

8)оригіналі медичної картки стаціонарного хворого № 922/27 на ім`я ОСОБА_6 з Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 4» Миколаївської міської ради;

9)копії висновку експерта № 1 від 09 січня 2019 року.

10)копії «історії хвороби № 258/27, виданої на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 »

а також - одяг, у який був вдягнутий обвинувачений під час подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження,

- не можуть не можуть використовуватись в межах цього кримінального провадження, як недопустимі.

За такого під час ухвалення вироку по суті цього кримінального провадження ці докази не враховуються.

Б......Органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням на підтвердження обставин цього кримінального провадження надані пігулки у кількості 33 штук, що були вилученими під час обшуку за місцем проживання обвинуваченого

Джерело походження речових доказів.

1. Як зазначалось вище, ці докази були отриманими внаслідок обшуку, що був проведеним 09 січня 2019 року у будинку АДРЕСА_1 .

2. До того ж, з залученої до матеріалів кримінального провадження постанови про визнання речовими доказами та залучення їх до кримінального провадження вбачається таке.

2.1. Ця постанова є винесеною слідчим Слідчого відділу Снігурівського відділу поліції Головного Управління Національної Поліції в Миколаївській області ОСОБА_12 в межах досудового розслідування № 0000022.

2.2. Під час винесення цієї постанови слідчий встановила, що

«Під час проведення обшуку в приміщенні будинку було виявлено пластмасову ємкість, в якій малося 33 пігулки, які поміщено до спеціального пакету ЕХР 0151699 та вилучені до Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївської області.

Вилучені 33 пігулки мають значення речового доказу у кримінальному провадженні, оскільки є доказами того, що зазначені пігулки є «Ізоніозідом», за допомогою яких ОСОБА_6 отруїв собаку потерпілого ОСОБА_8 »

2.3. Шляхом винесення цього документу слідчий постановила визнати вказані пігулки речовими доказами у кримінальному провадженні.

Релевантні норми права

1. При оцінці цих доказів суд враховує процитовані вище приписи статей 84, 86, 87, 93, 98, 100 Кримінального Процесуального Кодексу України.

2. Суд враховує також настанови судової практики, що містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі № 1-07/07.

Оцінка суду

Суд відзначає, що вказані матеріальні об`єкти були отримані безпосередньо під час обшуку, результати якого, як доведено вище, є недопустимим доказом.

Відповідно до доктрини «плодів отруєного дерева» (fruit of the poisonous tree) за таких обставин ці предмети також є недопустимим доказом.

В......На підтвердження обставин цього кримінального провадження органи досудового розслідування та публічне обвинувачення надали:

-постанову старшого слідчого слідчого відділення Снігурівського відділу поліції Головного Управління Національної Поліції в Миколаївській області ОСОБА_12 від 29 листопада 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000024 від 07 січня 2019 року за фактом спричинення ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення;

-постанову Миколаївського апеляційного суду від 10 березня 2020 року, якою скарга обвинуваченого на ухвалу слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2020 року про залишення без змін вказаної постанови слідчого була залишеною без задоволення.

Зміст джерел доказів.

1. У постанові слідчого від 29 листопада 2019 року зазначається, окрім іншого, що в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні провадження № 0000024 від 07 січня 2019 року, окрім іншого, зазначається про таке

«Виходячи із обставин кримінального провадження, ОСОБА_8 в конкретній обстановці, що склалась (спори проникнути у житло та напад ОСОБА_6 , що був озброєний металевим ломиком, якого утримував у руці у припіднятом стані, та стрімко рухався у його напрямку), зазнав суспільно небезпечного посягання з боку ОСОБА_6 , яке створювало реальну загрозу заподіяння шкоди життю і здоров`ю як його особисто, так і його дружини, та не мав іншого способу зупинити напад, аніж здійснення пострілу із належної йому мисливської рушниці»

2. У постанові Миколаївського апеляційного суду від 10 березня 2020 року, окрім іншого, зазначається таке

«З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_8 в даній конкретній обстановці вимушений був захищатися від реальної загрози заподіяння шкоди його здоров`ю та його дружини протиправними діями ОСОБА_6 , що виразилось у неодноразовому ціле направленому та невідступному проникненні на територію належного ОСОБА_8 . домоволодіння протягом ночі, незважаючи на усвідомлення того, що власники вдома, та він міг бути ними помічений, у зв`язку з чим прикрив обличчя та озброївся металевим ломиком, після чого знову проник на територію двору ОСОБА_8 маючи на меті за будь-що заподіяти йому та його дружині шкоду, при цьому не припинив своїх дій навіть будучи остаточно викритим, а почав рух назустріч ОСОБА_8 , який сприйняв такі дії ОСОБА_6 як реальний напад та застосував зброю, яку мав при собі, не маючи іншої можливості у той момент припинити посягання у інший спосіб.

Релевантні норми права.

1. Під час оцінці цих доказів суд враховує процитовані вище приписи статей 84, 85, 99, Кримінального Процесуального Кодексу України.

2. Суд враховує також, що відповідно до статті 90 Кримінального Процесуального Кодексу України

Рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів.

3. Суд враховує також процитовані вище приписи частини 9 статті 6 Кримінального Процесуального Кодексу України та згадані вище настанови, що містяться у Постановах Великої палати Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі № 910/17999/16; від 25.04.2018 року у справі № 925/3/7; від 25.04.2018 року у справі № 910/24257/16.

Та з огляду на ці приписи суд враховує приписи пункту 6 частини 1 статті 284 Кримінального Процесуального Кодексу України, відповідно до яких кримінальне провадження підлягає закриттю, зокрема, у разі, якщо

існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню

4. Суд також враховує, що Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у Постанові від 06 червня 2023 року у справі № 489/6721/21 виснував, зокрема, таке

Суд також враховує підхід законодавця, сформульований у статті 198 КПК, що висновки слідчого судді щодо обставин, на підставі яких приймається рішення про запобіжний захід, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду, і вважає його застосовним у певних випадках до інших рішень слідчого судді.

Такий підхід зумовлений особливим характером рішень слідчого судді, які призначені для негайного втручання судової влади в ситуацію, що загрожує порушенням прав і свобод людини.

/пункти 26 27/

Оцінка суду.

З огляду на ці приписи діючого законодавства та настанови судової практики суд, зауважує наступне.

1. Діюче кримінальне процесуальне законодавство не містить будь-яких вказівок про те, що навіть остаточні судові рішення мають преюдиціальне значення щодо обставин, які підлягають перевірці під час розгляду справ про інше обвинувачення.

Наведені норми діючого законодавства дають підстави стверджувати лише про те, що преюдиціальне значення мають остаточні висновки щодо обставин справи по тому самому обвинуваченню, яке перебуває на розгляді, або ж щодо порушень прав людини та основних свобод.

Що ж стосується рішень слідчих суддів (так саме, як й рішень судів апеляційної інстанції під час їх перегляду), то вони, за загальним правилом, не мають преюдиціального значення під час розгляду справи по суті, що зумовлено особливим характером таких рішень.

2. З огляду на таке суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає, що згадані постанова слідчого про закриття кримінального провадження та постанова суду щодо перегляду постанови слідчого є ухваленими у справі про геть інше обвинувачення.

До того ж, надані прокурором рішення є такими, що через їх особливий характер преюдиціального значення під час розгляду справи по суті не мають та не можуть мати.

3. Не маючи ж преюдиціального значення та будучи такими, що стосуються іншого обвинувачення, ці рішення слідчого та апеляційного суду в обставинах кримінального провадження, що наразі розглядається судом, не мають закріпленої у статті 85 Кримінального Процесуального Кодексу України ознаки належності

За такого згадані

-постанова старшого слідчого слідчого відділення Снігурівського відділу поліції Головного Управління Національної Поліції в Миколаївській області ОСОБА_12 від 29 листопада 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000024 від 07 січня 2019 року за фактом спричинення ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення;

-постанова Миколаївського апеляційного суду від 10 березня 2020 року, якою скарга обвинуваченого на ухвалу слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2020 року про залишення без змін вказаної постанови слідчого була залишеною без задоволення.

як неналежні докази, не можуть використовуватись під час подальшого доказування в межах цього кримінального провадження.

Оцінка сукупності доказів.

І……Як доведено вище, належними та допустимими доказами, які можуть використовуватись під час цього кримінального провадження, є лише:

-показання обвинуваченого;

-показання потерпілого;

-показання свідків:

-ОСОБА_39 ;

-ОСОБА_41 ;

-ОСОБА_44

-результати слідчого експерименту, проведеного за участі обвинуваченого ОСОБА_6 ;

-результати слідчого експерименту, проведеного за участі потерпілого ОСОБА_8 ;

-результати слідчого експерименту, проведеного за участі потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_39 ;

-результати оглядів місця події;

-речові докази:

-ломик;

-змив речовини бурого кольору;

-рушниця;

-гільза;

-рентгенівські знімки ОСОБА_6

-документи:

-дозвіл на зберігання та носіння зброї;

-паспорт на собаку мисливської породи;

-акт клінічного огляду собаки;

-протокол розтину трупу собаки.

ІІ……Зміст кожного з цих доказів був докладено описаним вище.

Стосовно доказової ваги кожного з цих доказів суд відзначає таке.

1. Найбільш інформативними джерелами відомостей про обставини, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, є показання обвинуваченого та показання потерпілого.

1.1. З огляду на таке суд відзначає, що ці показання багатьох випадках збігаються між собою.

1.3. Зокрема, збігаються вони у тому, що під час подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, ОСОБА_8 здійснив постріл з рушниці, яким влучив у ОСОБА_6 , внаслідок чого обвинуваченому були заподіяні істотні поранення.

1.4. В той же час, показання обвинуваченого з одного боку, та показання потерпілого з іншого мають суттєву різницю під час викладення обставин, за яких ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження.

(а) Так, обвинувачений стверджує, що отримав ці ушкодження, коли йшов присадибною ділянкою домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 надалі володіння потерпілого/ з боку земельної ділянки в бік задньої стіни житлового будинку доріжкою повз «дровник».

(б) Натомість, обвинувачений стверджує, що здійснив постріл в обвинуваченого, коли той «зліз» з вікна, що розташоване на тильній стороні будинку та, тримаючи ломик напоготові, почав рухатись в його /потерпілого/ бік.

1.5. При цьому суд нагадує, що, як доведено вище, в цьому випадку вагомість показань потерпілого є певною мірою зниженою.

Таке не дозволяє вважати їх достовірними без підтвердження іншими доказами.

2. Відомості слідчого експерименту за участі обвинуваченого цілком збігаються та доповнюють результатами вимірювань відомості, надані обвинуваченим у його показаннях.

Відомості ж слідчого експерименту за участі потерпілого цілком збігаються та доповнюють результатами вимірювань відомості, надані потерпілим у його показаннях.

3. Відомості слідчого експерименту за участі потерпілого та свідка ОСОБА_39 цілком здатні підтвердити ту обставину, що твердження ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_6 під час подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, був освіченим про наявність людей у володінні потерпілого має під собою певні фактичні підстави.

4. Рентгенівські знімки ОСОБА_6 підтверджують факт заподіяння тому вогнепального поранення.

5. Дозвіл на зберігання та носіння зброї сукупно з виданою потерпілим рушницею підтверджує лише правомірність зберігання потерпілим мисливської рушниці, з якої, прогнозовано, ОСОБА_8 здійснив постріл в обвинуваченого.

6. Паспорт на собаку мисливської породи підтверджує факт наявності собаки по кличці « ОСОБА_51 » породи « ОСОБА_55 » в потерпілого на момент подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

Акт клінічного огляду цієї собаки та протокол розтину її трупа підтверджують обставини її смерті.

Сукупно з відомостями, що містяться у протоколі огляду місця події від 07 січня 2019 року ці документи підтверджують факт, що собака загинула під час подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

Сукупно ж з показаннями обвинуваченого та потерпілого встановлені вище відомості підтверджують, що собака по кличці « ОСОБА_51 » була отруєною обвинуваченим.

7. Далі, ломик та змив речовини бурого кольору сукупно з відомостями, що містяться у протоколі огляду місця події від 07 січня 2019 року підтверджують факт проникнення на територію домоволодінню за адресою: АДРЕСА_3 надалі володіння потерпілого/ та знаряддя, яке для цього використовувалось.

Суд також відзначає, що місце виявлення цих предметів цілком здатне визначити прогнозоване місце поранення обвинуваченого.

8. Показання свідка ОСОБА_44 цілком можуть бути використаними для мети перевірки надійності показань обвинуваченого та потерпілого.

9. Показання свідка ОСОБА_39 повною мірою збігаються з тими частинами показань обвинуваченого та потерпілого, у яких показання ОСОБА_6 та ОСОБА_8 збігаються поміж собою.

При цьому показання цього свідка самі по собі не можуть бути використаними для підтвердження/спростування показань обвинуваченого або потерпілого з огляду на таке.

9.1. ОСОБА_39 вочевидь не була свідків подій. відомості про які у показаннях обвинуваченого та потерпілого різняться.

9.2. Як доведено вище, ОСОБА_39 є зацікавленою у результатах цього кримінального провадження, що, як зазначалось вище, знижує «доказову вагу» її показань.

10. Показання свідка ОСОБА_56 вочевидь не мають відношення до кульмінаційного моменту подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, з огляду на що на висновки суду стосовно обставин, що підлягають доведенню під час здійснення цього кримінального провадження не впливають.

11. Принагідно суд відзначає й те, що результати проведеного 07 січня 2019 року огляду місця події, що відображені у наданих суду документів, доводять очевидні неповноту проведеного огляду.

Так, з наведених вище доказів вбачається, та сторони не заперечують того, що під час подій, місце яких оглядалось, був здійснений постріл з вогнепальної зброї.

В той же час, сліди такого пострілу на місцевості (сліди осипу дробу, сліди осипу пороху, пиж, гільзу від патрону, сліди дій частин заряду (дробин) на предмети місцевості тощо), або хоча б їх відсутність - за результатами обшуку встановленими не були.

Зміст відомостей що містяться у сукупності доказів.

Сукупність відомостей, що містяться у належних та допустимих доказах, доводить, що

-06 січня 2019 року у вечорі обвинувачений підійшов до володіння потерпілого, подзвонив в дзвоник на калитці, після чого від калитки відійшов;

-в той же вечір через певний час він вдруге підійшов до володіння потерпілого, подзвонив в дзвоник на калитці, після чого від калитки відійшов;

-під час «другого візиту» він побачив на прибудинковій території володіння потерпілого собаку та вирішив її отруїти;

-далі він втретє пройшов повз володіння потерпілого та підкинув собаці отруту;

-далі, близько 03:00 години 07 січня 2019 року обвинувачений вперше проник на прибудинкову територію володіння потерпілого с заду будинку, пройшов через земельну ділянку до доріжки, що йде мимо «дровника», цією доріжкою дійшов до задньої стіни будинку, підійшов до правого (по ходу його руху) вікна, що було влаштоване у цій стінці та розбив його елементи. Після цього прилеглу до володіння потерпілого територію обвинувачений залишив

-після цього обвинувачений вдруге проник на прибудинкову територію володіння потерпілого с заду будинку, пройшов через земельну ділянку до тої ж доріжки, цією доріжкою дійшов до задньої стіни будинку, підійшов до лівого (по ходу його руху) вікна, що було влаштоване у цій стінці та відкрив у йому хвіртку. Після цього прилеглу до будинку потерпілого територію обвинувачений залишив

-далі обвинувачений втретє проник на прибудинкову територію володіння потерпілого с заду будинку, пройшов через земельну ділянку до доріжки

В цій частині відомості усіх належних та допустимих доказів повною мірою узгоджуються між собою, кожен доказ доповнює відомості інших та у сукупності відомості досліджених судом доказів утворюють цілісну картину, у якій кожна послідуюча подія природно випливає з попередньою та з необхідністю викликає настання наступної.

З огляду на таке вину ОСОБА_6 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин суд вважає доведеною.

Мотиви визнання частини обвинувачення необґрунтованим.

Вирішуючи питання про обґрунтованість частини висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, суд виходе з таких приписів діючого законодавства та настанов судової практики.

1. Відповідно до статті 62 Конституції України, статті 17 Кримінального Процесуального Кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

2. Відповідно до частини 1 статті 92 Кримінального Процесуального Кодексу України:

Обов`язок доказування обставин [справи] …, покладається на слідчого, прокурора.

3. Верховний Суд у своїй Постанові від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к (провадження № 51-597км17) зазначив, що:

"При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають:

«2. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом…

4. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. …

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставини лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення, поза розумним сумнівом, недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

З огляду на ці приписи діючого законодавства та настанови судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

А……У наданому суду обвинувальному акті органи досудового розслідування та публічне обвинувачення, окрім іншого. стверджують таке.

ОСОБА_6 [втретє] проник на територію домоволодіння ОСОБА_8 , підійшов до уже відчиненого ним вікна спальної кімнати … .

Будучи викритим ОСОБА_8 , який з метою самозахисту з власною мисливською рушницею вийшов з будинку та в кутку двору спостерігав за навколишньою обстановкою. ОСОБА_6 керуючись корисливим мотивом, повернувся та почав швидко рухатись в бік потерпілого, та вчинив напад з метою заволодіння майном потерпілого із застосуванням погрози насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, агресивно демонструючи у правій руці металевий ломик, як знаряддя для спричинення тілесних ушкоджень, тим самим створивши у потерпілого ОСОБА_8 сприйняття погрози як реальної небезпеки для життя і здоров`я.

Подальші протиправні дії ОСОБА_6 припинив лише після здійснення ОСОБА_8 пострілу з рушниці, в результаті якого він був поранений та в подальшому затриманий потерпілим.

І……Як зазначалось вище, обвинувачений наявність тих обставин, що:

-перед пораненням він підійшов до раніше пошкодженого ним /відкритого/ вікна;

-перед пораненням він: «почав швидко рухатись в бік потерпілого, та вчинив напад з метою заволодіння майном потерпілого із застосуванням погрози насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, агресивно демонструючи у правій руці металевий ломик, як знаряддя для спричинення тілесних ушкоджень»

категорично заперечував та стверджував, що отримав поранення в районі «дровника», коли ще не дійшов до будинку.

ІІ……На підтвердження обставин, про які йдеться в цій частині обвинувачення, органи досудового розслідування та публічне обвинувачення надали:

-показання потерпілого;

-висновки судово-медичної експертизи № 1 від 09 січня 2019 року;

-висновок комісії експертів № 72-к від 24 липня 2019 року

За твердженнями сторони обвинувачення:

-потерпілий прямо вказує про наявність обставин, про які йдеться в цій частині обвинувачення;

-у вказаних висновках, окрім іншого, виснується, що «на момент пострілу гр.. ОСОБА_6 був обернутий обличчям (передньою поверхнею) до особи, що робила постріл (-и)».

Таке, за твердженнями обвинувачення, доводить, що в момент пострілу обвинувачений йшов прямо на потерпілого, що підтверджує показання потерпілого та спростовує показання обвинуваченого про те, що постріл був здійснений під кутом у період, коли він /обвинувачений/ йшов доріжкою у бік будинку.

Стосовно цих посилань обвинувачення суд відзначає таке.

1. Як доведено вище, згадані висновки експертиз № 1 від 09 січня 2019 року та № 72 від 24 липня 2019 року є недопустимими доказами, з огляду на що не можуть використовуватись під час подальшого доказування в межах цього кримінального провадження.

2. Що ж стосується показань потерпілого, то, за умов неможливості використання вказаних висновків експертів, вони є нічим не підтвердженими.

При цьому, як доведено вище, «доказова вага» показань потерпілого в умовах цього кримінального провадження є зниженою, отже самі по собі ці показання не можуть використовуватись, як беззаперечний доказ обставин, що підлягають доведенню в межах цього кримінального провадження.

3. В той же час суд відзначає таке.

3.1. Розташування слідів на місці події /плями речовини бурого кольору та ломику/, як вже зазначалось вище, цілком здатне визначити прогнозоване місце поранення обвинуваченого.

З огляду на це, суд відзначає, що показання обвинуваченого в частині місця, де він був пораненим, цілком узгоджуються із таким тлумаченням слідів, виявлених на місці події.

3.2. Потерпілий та публічне обвинувачення стверджували, що після поранення ОСОБА_6 самостійно перемістився /відбіг/ від місця поранення та впав лише після того, як потерпілий його наздогнав та вдарив по спині.

Проте, з огляду на поранення ОСОБА_6 /поранена нижня кінцівка вогнепальною зброєю/ таке видається малоймовірним.

Таке доводить, що стан доказів у цьому кримінальному провадженні свідчить про можливу іншу версію подій, ніж та, що викладена в обвинувальному акті.

Таке дає підстави для обґрунтованих сумнівів у цій частині обвинувачення.

Отже, в частині, що аналізується, обвинувачення не підтверджене належними та допустимим доказами; більше того існують розумні сумніви у тому, що викладена в обвинувальному акті версія відповідає дійсності.

Таке, в свою чергу, доводить, що в цій частині обвинувачення не є доведеним.

ІІІ……Далі, суд, ґрунтуючись на процитованих вище приписах статей 22 та 26 Кримінального Процесуального Кодексу України зауважує про таке.

1. З наведених вище посилань клопотань слідчого під час досудового розслідування цього кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування публічне обвинувачення виходило з того, що підтвердити/спростувати версії обвинуваченого/потерпілого можливо шляхом отримання відомостей про взаємне розташування ОСОБА_6 та ОСОБА_8 під час здійснення пострілу та напрямок пострілу.

З такою «стратегією слідча» суд в цілому погоджується.

2. Далі, суд відзначає, що відомості про взаємне розташування ОСОБА_6 та ОСОБА_8 під час досудового розслідування цілком можливо було отримати з результатів огляду місця події.

Зокрема, такі відомості можливо отримати шляхом аналізу слідів пострілу.

Проте, як зазначено вище, такі сліди на місці події не виявлялись. Та очевидним є те, що на теперішній час отримати відомості про розташування таких слідів не є можливим.

3. Далі, також очевидним є той факт, що отримати такі відомості можливо внаслідок дослідження слідів пострілу на тілі ОСОБА_6 .

3.1. В той же час, для отримання відомостей з цих джерел вочевидь є необхідними спеціальні пізнання, зокрема, в галузі медицини.

Отже, у разі обрання такого шляху встановлення обставин справи залучення експерта є необхідним.

3.2. Далі, суд відзначає, що під час досудового розслідування вживались заходи для залучення експертів для вирішення цього питання.

Проте, як доведено вище, такі заходи вживались з грубим порушенням встановленого законом порядку, з огляду на що результати експертних досліджень суд змушений був визнати недопустимими доказами.

3.3. Далі, суд відзначає, що фактична можливість встановлення обставин кримінального провадження внаслідок дослідження слідів пострілу на тілі обвинуваченого, не зважаючи на те, що з моменту подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження пройшов порівняно значний проміжок часу, наразі не вичерпана.

З огляду на цю обставину суд наголошує на такому.

(а) Сторони кримінального провадження, зокрема - обвинувачення - про вчинення дій, спрямованих на встановлення таких обставин, суд не просять.

Суд же є позбавленим процесуальної можливості за власної ініціативи або самостійно вчинити необхідні для встановлення цих обставин дії.

(б) Та теза про обсяг процесуальних повноважень суду в цьому випадку є особливо актуальною з огляду на те, що, як зазначалось вище, здійснення цього кримінального провадження під час досудового розслідування викликало серйозні питання, пов`язані з дотриманням принципів рівності сторін та диспозитивності.

Наведене доводить, що наразі можливість отримання додаткових доказів щодо обставин, про які йдеться в цій частині обвинувачення, є вичерпаною.

Отже, в цій частині висунуте обвинувачення слід визнати недоведеним та виключити наведені вище обставини з висунутого ОСОБА_6 обвинувачення вироком суду.

Б……У наданому суду обвинувальному акті органи досудового розслідування та публічне обвинувачення, окрім іншого. стверджують, що під час подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, ОСОБА_6

намагався проникнути в середину житлового будинку.

На підтвердження цієї обставини органи досудового розслідування та публічне обвинувачення прогнозовано, а потерпілий чітко - посилаються про вчинення обвинуваченим дій, пов`язаних з пошкодження обвинуваченим вікон у житловому будинку володіння потерпілого.

З цього приводу суд відзначає, що така «стратегія» поза розумні сумніви не є вочевидь хибною.

І……Як зазначалось вище, обвинувачений наявність в нього наміру проникнути всередину будинку заперечував та стверджував, що під час подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, намагався лише пошкодити вікна та автомобіль потерпілого.

ІІ……Під час оцінки цих посилань органів досудового розслідування та публічного обвинувачення суд враховує, що у судовій практиці сформувався сталий підхід до порядку з`ясування змісту та спрямованості умислу винної особи під час вчинення злочину.

Такий підхід полягає, зокрема, у тому, що під час визначення умислу особи слід враховувати спосіб, знаряддя злочину, його наслідки, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки /див., окрім іншого, пункт 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07 лютого 2003 року/.

ІІІ……Факт вчинення ОСОБА_6 дій, пов`язаних з пошкодженням вікон на тильній стороні житлового будинку у володінні потерпілого, як зазначено вище, є беззаперечно доведеним усією сукупністю належних та допустимих доказів, досліджених судом в межах цього кримінального провадження.

Зокрема, цей факт підтверджується:

-наведеними вище відомостями протоколу огляду місця події /у якому, як зазначалось вище, зазначене про те, що на тильній стороні будинку на момент огляду були пошкоджені два вікна:

-з першого /яке облаштоване в кухні/ була знятою москітна сітка, що розташовувалась на кватирці; у ньому була відкрита верхня частина /кватирка/ та у кватирці ж було розбите скло;

-з другого /яке облаштоване у спальній кімнаті/ також була знята москітна сітка, що розташовувалась на кватирці; у ньому також була відкрита верхня частина /кватирка/

-відомостями, що містяться у згаданому вище електронному документі під назвою ":///00002", що був створеним під час проведення слідчого експерименту за участі обвинуваченого, на якому:

-в районі часової позначки 00:06:28 наявний наочний образ ушкоджень скла. що утворились на першому вікні внаслідок подій, які є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження;

-в районі часової позначки 00:07:50 наявний наочний образ другого вікна, скло якого не є ушкодженим.

-показаннями обвинуваченого, потерпілого та свідка ОСОБА_39 , які в цій частині узгоджуються поміж собою.

VI……Стосовно спрямованості умислу обвинуваченого під час вчинення цих дій суд відзначає таке.

Стосовно поведінки обвинуваченого та потерпілого, що передувала цим діям.

1. Далі, потерпілий стверджує, та таке його твердження підтримує публічне обвинувачення, що, зокрема, до вчинення дій щодо пошкодження вікон обвинувачений був освічений у тому, що в його /потерпілого/ будинку є люди. В обґрунтування цієї тези потерпілий посилається про те, що обвинувачений бачив, що на дворі у володінні потерпілого стояли два автомобілі, а також - що за час його /обвинуваченого/ спостереження за будинком у дворі з`явилась собака.

В той же час, обвинувачений цю обставину категорично заперечував; його пояснення на підтримку такого заперечення можуть бути сприйнятими й у тому сенсі, що вчинені ним дії (як то - неодноразові дзвінки у двері; кидання каміння у вікна; спостереження за будинком) та відсутність реакції на них є здатною переконати у тому, що люди у будинку на момент вчинення ним відповідних дій були відсутніми.

Оцінюючи ці посилання потерпілого та обвинуваченого, суд відзначає таке.

1.1. Обставини, про які посилається потерпілий в обґрунтування тези про освіченість обвинуваченого про наявність людей в будинку, самим обвинуваченим не заперечуються та узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження.

Та неможливо не погодитись із потерпілим у тому, що ці обставини об`єктивно є здатними породити припущення про те, що в будинку є господарі.

Разом з таким, суд підкреслює, що запропоноване потерпілим пояснення цих обставин вочевидь не є єдиним, яким розумна людина може їх пояснити.

1.2. З огляду на це суд відзначає, що як зазначається в обвинувальному акті та сторонами або потерпілим не заперечується, обвинувачений двічі дзвонив у хвіртку володіння потерпілого та спостерігав за реакцією; до того ж підходив до цього володіння втретє та спостерігав за реакцією на його попередні дії.

З цього приводу суд відзначає, що таке об`єктивно є цілком придатним засобом перевірити, чи дійсно в будинку є люди. Так, такі дії об`єктивно породжують у розумної людини прагнення відреагувати на них та таким чином виявити свою присутність у будинку; відсутність же такої реакції є цілком здатною переконати у тому, що в дійсності люди в будинку відсутні.

1.3. Та з огляду на ці обставини суд відзначає, що обвинувачений стверджує, що після вчинення ним вказаних дій очікуваної реакції він не спостерігав, а потерпілий фактично ці твердження ОСОБА_6 підтверджує, зазначаючи, що в перший раз обвинуваченого він не бачив а в другий не виходив взагалі.

Ці обставини об`єктивно спроможні переконати розумну людину у тому, що попри наявність певних ознак присутності людей в будинку, у володінні потерпілого люди відсутні

Підсумовуючи, суд стосовно цих посилань потерпілого та публічного обвинувачення відзначає, що в обставинах цього кримінального провадження обвинувачений перед початком дій щодо руйнування вікон діяв «обережно», зокрема за допомогою «розумних» засобів переконався у тому, що у будинку потерпілого люди відсутні.

За такого його посилання про наявність в нього впевненості у відсутності людей у будинку є такими, що матеріалами кримінального провадження не спростовуються.

2. Далі, як доведено вище, безпосередньо перед пошкодженням вікон у володінні потерпілого обвинувачений отруїв його /потерпілого/ собаку.

Стосовно цієї обставини та послідуючих подій суд відзначає таке.

2.1. Поза розумним сумнівом, отруєння собаки є надзвичайною подією, яка об`єктивно викликає втручання господарів у ситуацію, що складається.

2.2. З огляду на це суд відзначає наступне.

(а) Матеріали кримінального провадження доводять, що в обставинах, що склались в зв`язку з отруєнням собаки, потерпілий одразу після цієї події до правоохоронних органів не звертався.

Відповідно до показань самого ж потерпілого вбачається, що після отруєння собаки він зрозумів, що відбувається «щось погане», в зв`язку із чим взяв рушницю та після того, як у будинку погасили світло, сів «чатувати» з рушницею у залі.

Таке доводить, що в обставинах цього кримінального провадження ОСОБА_8 , будучи певним у тому, що відносно нього готується злочин, вирішив самостійно владнати ситуацію.

(б) Забігаючи наперед, суд відзначає, що:

-відповідно до показань потерпілого, коли він побачив ОСОБА_6 на вікні, він / ОСОБА_8 / світло не включав, намагався не видавати своєї присутності та був незадоволеним діями дружини, яка зайшла до кімнати з включеним мобільним телефоном;

-відповідно до його ж показань, перед тим, як влучити в ОСОБА_6 він / ОСОБА_8 / слідкував за ситуацією з місця, яке було прихованим.

Таке доводить, що з метою ефективного /на його думку/ владнання ситуації ОСОБА_8 вирішив діяти таємно.

(в) Принагідно суд відзначає, що обраний ОСОБА_8 спосіб владнання ситуації об`єктивно полягав скоріше у потуранню злочинній поведінці із тим, щоб заздалегідь підготувати шляхи реагування на неї, ніж зупинення /а тим більш попередження/ злочинного посягання.

Таке доводить, що безпосередньо перед діями обвинуваченого щодо руйнування вікон ОСОБА_8 вчиняв дії щодо створення уяви про безпечність таких дій.

3. Суд також відзначає, що з показань обвинуваченого вбачається, що перед проникненням у володіння потерпілого він / ОСОБА_6 / повернувся до місця свого мешкання, де перевдягнувся та обрав ломик, рахуючи його найбільш зручним знаряддям для вчинення задуманих протиправних дій;

Стосовно знаряддя протиправних дій

1. Використане ОСОБА_6 знаряддя ломик об`єктивно не є зручним для заподіяння істотних руйнувань.

2. В той же час, цей ломик є спеціально пристосованим для вилучення цвяхів та для розведення або зміщення об`єктів; він є зручним для розміщення у щілинах та вузьких місцях з метою розсування вузлів.

Таке робить його зручним інструментом для розбирання та демонтажу віконних та дверних отворів.

3. Суд також повторює, що, як стверджує сам обвинувачений, цей предмет він обрав свідомо, порахувавши його зручним знаряддям для вчинення запланованих ним протиправних дій.

Наведене у сукупності об`єктивно утворює ознаку того, що обвинувачений під час подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, мав намір саме розмонтувати вікна, але не руйнувати їх.

Стосовно способу дій обвинуваченого

1. З показань обвинуваченого, потерпілого, відомостей, отриманих внаслідок проведених за участі кожного з них слідчих експериментів та наведених вище відомостей протоколу огляду місця події вбачається, що з метою пошкодження вікон обвинувачений не вживав жодних заходів щодо руйнування /демонтажу, розмонтажу/ нижньої частини вікон, натомість вживав заходи щодо пошкодження їх верхніх частин, а саме кватирок.

З сукупності тих самих доказів вбачається також, що перед пошкодженням кватирок обвинувачений знімав з них москітні сітки.

Суд також відзначає, що саме у такий спосіб обвинувачений діяв двічі.

Наведене доводить, що обвинувачений під час пошкодження вікон свідомо обрав об`єктом своїх посягань саме кватирки вікон.

2. Відзначає суд й ту обставину, що, як свідчать показання потерпілого, під час дій щодо пошкодження другого вікна ОСОБА_6 «чаклував» над вікном, але не бив його.

Суд також відзначає, що достовірність показань потерпілого в цій частині обвинувачений фактично не заперечує.

Стосовно причин припинення протиправних дій

1. Суд відзначає, що потерпілий стверджує, та таке підтримане публічним обвинуваченням, що ОСОБА_6 вчиняв дії, пов`язані з пошкодженням вікна, що влаштоване в спальній кімнаті /надалі другого вікна/ двічі:

-вперше коли він /обвинувачений/ «чаклував» на цьому вікні, що мало наслідком відкриття кватирки;

-вдруге безпосередньо перед здійсненням пострілу.

Але, як доведено вище, той факт, що обвинувачений вдруге підходив до другого вікна, не є доведеним поза розумним сумнівом.

З огляду на таке цей факт під час, зокрема, з`ясування причин припинення ОСОБА_6 протиправних дій, суд не враховує.

2. Публічне обвинувачення стверджує, що загалом злочинні дій обвинувачений припинив внаслідок того, що був поранений потерпілим. До речі, цю обставину обвинувачений фактично не заперечує, стверджуючи, що на момент пострілу не встиг виконати усі дії, які планував, а саме не встиг пошкодити автомобіль ОСОБА_8 .

З приводу цих тверджень суд відзначає таке.

2.1. Оскільки той факт, що обвинувачений вдруге підходив до другого вікна, не є доведеним, слід дійти висновку про те, що в обставинах цього кримінального провадження постріл був зроблений після того, як обвинувачений дії, пов`язані з руйнуванням вікон, закінчив, залишив володіння потерпілого, а потім знов проник на територію цього володіння.

Отже, обставини поранення обвинуваченого для вирішення питання про причини припинення обвинуваченим дій, пов`язаних з пошкодженням вікон, значення не мають.

2.2. В той же час, очевидним є те, що для мети вирішення питання про те, чи мав обвинувачений намір на проникнення до будинку вирішенню підлягає питання про причини припинення ним дій, пов`язаних з пошкодження вікон у житловому будинку.

3. Далі, суд нагадує характер дій обвинуваченого щодо пошкодження вікна, яке влаштоване у кухні /надалі першого вікна/.

3.1. Зокрема, суд нагадує, що, як встановлено вище, обвинувачений пошкодив це вікно /внаслідок чого розбив скло в кватирці та відкрив саму кватирку/, після чого володіння потерпілого покинув, а потім знов повернувся до цього володіння, але свої дії щодо пошкодження першого вікна не поновив, пройшов повз це вікно та почав руйнувати друге вікно.

3.2. Суд також відзначає, що той факт, що обвинувачений далі розпочав розмонтування другого вікна доводить, що жодних перешкод для продовження дій щодо пошкодження першого вікна в обвинуваченого не було.

3.3. Суд також відзначає, що через перше вікно обвинувачений у житловий будинок потерпілого не проник.

Наведене не може бути поясненим інакше, ніж тим, що обвинувачений закінчив усі дії, що планував вчинити щодо пошкодження першого вікна.

Таке, в свою чергу, не може бути поясненим інакше, ніж тим, що проникати у житловий будинок через перше вікно обвинувачений не планував.

4. Далі, суд нагадує характер дій обвинуваченого щодо пошкодження другого вікна.

4.1. З огляду на таке суд нагадує, що, як встановлено вище, обвинувачений пошкодив це вікно /внаслідок чого відкрив саму кватирку/, після чого володіння потерпілого покинув.

4.2. Суд нагадує також, що з матеріалів справи вбачається, та ані сторони кримінального провадження, ані потерпілий не заперечують тієї обставини, що через приблизно 15 хвилин обвинувачений у володіння потерпілого повернувся.

4.3. Прокурор, спираючись на позицію потерпілого, стверджує, що обвинувачений припинив «чаклування» над другим вікном через те, що побачив, що у будинку є люди.

Натомість обвинувачений під час судового розгляду цього кримінального провадження обвинувачений, наполягав на тому, що під час, коли руйнував друге вікно, ознак наявності людей у будинку у володінні потерпілого не спостерігав; покинув це володіння, адже відчув, що відкриттям цього вікна «наробив шуму»

(а) В обґрунтування того, що під час «чаклування» над другим вікном обвинувачений усвідомив, що всередині будинку є люди прокурор, спираючись на позицію потерпілого, посилається про те, що під час такого «чаклування» у кімнату, в якій влаштоване ці вікно, зайшла його дружина ОСОБА_39 з включеним мобільним телефоном та про щось перепитала, чим «спугнула» ОСОБА_6 ..

Оцінка цих посилань призводить до такого.

(і) Неможливо не погодитись із потерпілим у тому, що дії його дружини могли бути поміченими особою, яка перебувала по той бік вікна у кімнаті, до якої зайшла ОСОБА_43 .

В той же час слід констатувати, що вказані потерпілим дії дружини не є такими, що обов`язково мають привести до виявлення її дій особою, яка перебуває ззовні житлового будинку.

(іі) Прогнозовано, за думкою органів досудового розслідування та публічного обвинувачення, та обставина що дії ОСОБА_39 були виявлені ОСОБА_6 в обставинах цього кримінального провадження, мали б бути підтвердженими результатами слідчого експерименту, що був проведеним 31 серпня 2019 року.

Але щодо результатів згаданого слідчого експерименту слід відзначити таке.

По-перше, обставини проведення цього слідчого експерименту не повною мірою відповідають тим, що відбувались під час подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

Істотною відмінністю цих обставин є те, що особи, які брали участь у слідчому експерименті, зокрема ОСОБА_39 , в умовах слідчої дії була освіченою про бажані результати її /слідчої дії/ проведення та була зацікавленою у таких результатах, а в обставинах цього кримінального провадження вона діяла невимушено та певних результатів своїх дій не очікувала.

По-друге, цей слідчий експеримент, виходячи з обставин його проведення, є здатним перевірити лише покази його учасників та об`єктивно не є здатним вирішити питання про сприйняття дій його учасників особами, які не були причетними до його проведення.

По-третє, як вже зазначалось вище, з залученого до матеріалів кримінального провадження за клопотанням сторони обвинувачення візуального образу, який, за словами потерпілого, й спостерігався /фото № 4/, навпаки, вбачається, що ззовні будинку потерпілого неможливо було помітити людей всередині будинку. Тобто, матеріали наданого слідчого експерименту не тільки не підтверджують, але навпаки - цілком здатні спростувати твердження потерпілого, що аналізуються.

(іі) Посилання потерпілого про те, що його дружина звернулась до нього, отже, обвинувачений міг почути її голос, є нічим іншим, як припущенням, які не можуть обґрунтовувати вирок.

(ііі) В обґрунтування того, що під час «чаклування» над другим вікном обвинувачений усвідомив, що всередині будинку є люди прокурор, спираючись на позицію потерпілого, посилається й про те, що той відійшов від вікна одразу після того, як у кімнату зайшла ОСОБА_43 .

Але цей аргумент не може бути сприйнятий судом, адже містить у собі логічну помилку «порочне коло», сутність якої полягає у тому, що висновок ґрунтується на аргументі, який, в свою чергу, доводиться тим же висновком.

Так, в цьому випадку потерпілий намагається довести ту обставину, що обвинувачений залишив вікно через присутність людей у кімнаті, факт усвідомлення якої /присутності/ обґрунтовує тим, що обвинувачений залишив вікно.

(б) Суд також нагадує, що, як доведено вище, під час подій, що наразі аналізуються, ОСОБА_8 вчиняв дії щодо створення в «злочинця» уяви про безпечність його /«злочинця»/ дій, тобто щодо приховування свого перебування у кімнаті.

Та підстави вважати, що в цьому випадку вжиті потерпілим заходи виявились неефективними, є відсутніми.

(в) Суд також відзначає, що пошкодження на другому вікні є дуже схожими на пошкодження на першому вікні /зрештою відкрита кватирка/.

При цьому суд нагадує, що, як доведено вище, дії, пов`язані з пошкодженням першого вікна, обвинувачений припинив самостійно та добровільно, виконавши усі дії, які вважав за необхідне вчинити.

(г) Насамкінець суд, з огляду на позицію обвинуваченого, відзначає таке.

(і) ОСОБА_57 не погодитись з посиланнями обвинуваченого про те, що якщо пристати на позицію ОСОБА_8 про те, що обвинувачений, усвідомивши, що в будинку на території володіння потерпілого є люди, злякався та покинув місце події, то тоді його ж /обвинуваченого/ швидке повернення з його попередніми діями /залишення місця події з остраху/ не узгоджується.

Та цей аргумент є ще більш актуальним з огляду на те, що у разі, якщо б ОСОБА_6 усвідомив наявність людей у цьому будинку, він не міг не усвідомлювати того, що за час його відсутності ці люди «підготуються» до його приходу та, можливо, викличуть представників правоохоронних органів. Ця обставина взагалі позбавляє таке повернення будь-якого здорового глузду.

(іі) ОСОБА_57 не погодитись й з посиланнями обвинуваченого про те, що якщо припустити, що під час такого повернення ОСОБА_6 діяв, ігноруючи присутність людей у будинку, слід дійти й того, що він мав підстави очікувати, що зможе подолати їх опір.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що жодних засобів, які б були здатними обґрунтувати такі «підстави» (на кшталт зброї, ножа, мотузки тощо) під час вчинення дій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження не мав

(ііі) Стосовно останньої тези суд зауважує й про те, що наявне в обвинуваченого знаряддя згаданий ломик навряд є зручним для заподіяння тілесних ушкоджень або навіть для самозахисту.

Підсумовуючи викладене, слід дійти такого:

-в обставинах цього кримінального провадження ОСОБА_8 мав підстави для припущення про те, що дії, пов`язані з пошкодження другого вікна ОСОБА_6 припинив через те, що виявив людей у кімнаті;

-версія (припущення) потерпілого не є єдиною, якою можливо пояснити події, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження;

-версія потерпілого не підтверджується іншими належними та допустимими доказами;

-версія потерпілого має істотні прогалини та до певної міри не узгоджується з іншими діями обвинуваченого в обставинах цього кримінального провадження.

Іншими словами, той факт, що обвинувачений припинив дії, пов`язані з пошкодженням другого вікна через дії інших осіб, не є доведеним поза розумним сумнівом, в зв`язку із чим не може бути покладеним у підґрунтя вироку суду по суті висунутого обвинувачення.

4.4. Суд також нагадує, що обвинувачений стверджує, що в обставинах цього кримінального провадження припинив дії, пов`язані з пошкодженням другого вікна, остаточно та з власної волі; належних та допустимих доказів на спростування цього твердження матеріали кримінального провадження не містять.

З огляду на таке суд не може не прийти до висновку про те, що в обставинах цього кримінального провадження обвинувачений закінчив усі дії, що планував вчинити щодо руйнування другого вікна.

4.5. Суд також відзначає, що через друге вікно обвинувачений у житловий будинок потерпілого не проник.

Наведене у сукупності, не може бути поясненим інакше, ніж тим, що проникати у житловий будинок через друге вікно обвинувачений не планував.

Стосовно наслідків протиправних дій

Очевидним є те, що єдиним наслідком дій ОСОБА_6 , що передбачали пошкодження вікон на тильній стороні житлового будинку у володінні потерпілого стало само по собі пошкодження цих вікон.

Висновки суду

Виснуючи про спрямованість умислу обвинуваченого під час вчинення дій, пов`язаних з пошкодженням вікон на тильній стороні житлового будинку у володінні потерпілого, суд акцентує увагу на такому.

1. Матеріали кримінального провадження дійсно свідчать про наявність стійких ознак того, що ОСОБА_6 під час вчинення дій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, мав намір проникнути до цього житлового будинку.

Про таке свідчать, зокрема, характер знаряддя, яке свідомо обрав обвинувачений, визнавши його найбільш зручним для виконання його наміру та обраний ним безпосередній предмет посягання /кватирки вікон/.

2. В той же час, дороговкази, що містяться у настановах судової практики, орієнтують на те, що одних лише цих ознак недостатньо для визначення умислу особи.

3. Та інші ознаки дій обвинуваченого, зокрема та обставина, що він припинив свої дії, пов`язані з руйнуванням вікон із власної волі, а також що внаслідок таких дій до приміщень житлового будинку він не проник та можливості для такого проникнення, зрештою, не отримав можливість наявності в ОСОБА_6 наміру на проникнення у приміщення будинку спростовують.

За такого в цій частині висунуте обвинувачення слід визнати недоведеним та посилання про наявність в обвинуваченого умислу проникнути на територію будинку ОСОБА_8 виключити з висунутого ОСОБА_6 обвинувачення вироком суду.

В……У наданому суду обвинувальному акті органи досудового розслідування та публічне обвинувачення, окрім іншого. стверджують, що під час подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, ОСОБА_6

діяв з корисливого мотиву (наміру). спрямованого на заволодіння майном, належним ОСОБА_8

І……Як зазначалось вище, обвинувачений наявність в нього корисливого наміру проникнути заперечував та стверджував, що під час подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, діяв «зі злості» на потерпілого

ІІ……Під час оцінки цих посилань органів досудового розслідування та публічного обвинувачення суд враховує вказаний вище сформований підхід до порядку з`ясування змісту та спрямованості умислу винної особи під час вчинення злочину.

ІІІ……З огляду на ці дороговкази суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. Матеріали кримінального провадження доводять, та сторони не заперечують того, що в обставинах цього кримінального провадження обвинувачений неодноразово таємно перебував у володінні потерпілого, проте під час такого перебування жодних дій щодо вилучення майна ОСОБА_8 не вживав.

2. Прогнозовано, посилання органів досудового розслідування та публічного обвинувачення про наявність в ОСОБА_6 корисливого мотиву ґрунтуються на тезі про те, що під час дій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, обвинувачений мав намір проникнути всередину житлового будинку.

Проте, як доведено вище, ці посилання не є доведеними поза розумним сумнівом, з огляду на що не можуть враховуватись під час ухвалення вироку по суті цього кримінального провадження.

3. Інших доказів наявності в обвинуваченого корисливого мотиву сторонами або потерпілим не надано; сторони про наявність таких доказів не посилаються.

За такого в цій частині висунуте обвинувачення слід визнати недоведеним та посилання про наявність в обвинуваченого умислу проникнути на територію будинку ОСОБА_8 виключити з висунутого ОСОБА_6 обвинувачення вироком суду.

Мотиви зміни обвинувачення.

Норми права

А......Вирішуючи питання про можливість зміни висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, суд виходе з таких приписів діючого законодавства та настанов судової практики.

І……Відповідно до статті 337 Кримінального Процесуального Кодексу України:

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею /частина 1/.

…

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження /частина 3/

Верховний Суд України у своїй Постанові від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16 зазначав, що у міжнародних джерелах права, зокрема, в Конвенції про захист прав людини та основних свобод, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини 3 статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглянутої справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року, що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.

З огляду на це Верховний Суд України у вказаній постанові зазначив, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення, зокрема, для реалізації права на захист.

Само ж обвинувачення складається з трьох складових - фабули обвинувачення /тобто - виклад фактичних обставин вчиненого злочину/ яка є фактичною моделлю вчиненого злочину, а також - юридичного формулювання: формули /тобто - правової кваліфікації/ та формулювання обвинувачення /тобто - формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого Кримінальним Кодексом України/, яке є правовою моделлю злочину, вказівкою на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

При цьому наведені в обвинуваченні фактичні дані в своїй сукупності мають вичерпно визначати кожен з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, має надати можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

ІІ......Частина 3 статті 187 Кримінального Кодексу України передбачає кримінальну відповідальність, зокрема, за

Розбій, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище

Відповідно до нормативного визначення, що міститься у частині 1 статті 187 Кримінального Кодексу України, розбій - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Верховний суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного Кримінального Суду у постанові від 21 травня 2021 року у справі № 194/1006/17 сформулював такі висновки про застосування цієї норми:

З об`єктивної сторони розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном. Напад може бути як відкритим, так і таємним (наприклад, нанесення удару потерпілому з-за спини). За цією ознакою розбій відрізняється, з одного боку, від крадіжки, з іншого, - від грабежу.

Напад органічно пов`язаний із фізичним або психічним насильством, яке при розбої має так званий інструментальний характер - виступає способом заволодіння майном або його утримання. При цьому фізичне насильство може полягати у протиправному впливі не лише на зовнішні частини тіла потерпілого (механічне їх травмування), а й внутрішні (отруєння), а також в інших діях насильницького характеру, які створюють небезпеку для життя чи здоров`я потерпілого (насильницьке тримання його в небезпечних для життя та здоров`я умовах).

Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй різного ступеню тілесних ушкоджень, а також інші насильницькі дії, які не призвели до певних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння (насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, здушення шиї, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо).

Погроза має місце тоді, коли винна особа, висловлюючись в будь-якій формі (словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що, якщо він протидіятиме нападаючому або не виконає його вимог, ця погроза буде реалізована, а у потерпілого дійсно таке враження склалося. Це стосується і випадків, коли винна особа погрожує застосуванням предметів (зіпсованої зброї або й макета тощо), які завідомо для неї не можуть бути використані для реалізації погрози, якщо потерпілий сприймає ці предмети як такі, що являють собою небезпеку для життя чи здоров`я.

Головним критерієм реальності погрози при розбої є суб`єктивне сприйняття її потерпілим. При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є характер застосованого до потерпілого насильства або погрози, як способу заволодіння чужим майном, при розбої воно є небезпечним для життя чи здоров`я, а при грабежі така небезпека відсутня.

ІІІ……Частина 1 статті 162 Кримінального Кодексу України передбачає кримінальну відповідальність, зокрема, за

Незаконне проникнення до … володіння особи…

Б……Наведені нормативні приписи та настанови судової практики дають підстави для висновків про таке.

1. Зміною обвинувачення є такі зміни його фабули (тобто - фактичної моделі), що призводять до зміни елементів складу кримінального правопорушення, що, в свою чергу, тягне зміну у формулюванні вчиненого особою діяння, передбаченого Кримінальним Кодексом України, а за такого - його правової кваліфікації.

2. Далі суд відзначає, що злочин, передбачений частиною 3 статті 187 Кримінального Кодексу України є складним (складеним), адже складається з декількох злочинних діянь:

-проникнення у житло/володіння;

-застосування насильства до потерпілого або погроза у застосуванні такого насильства;

-протиправного вилучення майна

кожне з яких, якщо розглядати їх відокремлено (ізольовано), є єдиним самостійним злочином (передбаченим у статті 162 Кримінального Кодексу України та нормах цього Кодексу, що передбачають відповідальність за злочини проти життя та здоров`я особи та проти власності особи), але внаслідок їх органічної єдності утворюють один одиничний злочин, який охоплюється ознаками однієї частини однієї статті цього Кодексу.

При цьому обов`язковими елементами суб`єктивної сторони цього злочину є корисливий мотив та спеціальна мета заволодіння чужим майном.

Б……З огляду на ці приписи діючого законодавства та настанови судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

І……Як зазначалось вище, частина викладених в обвинувальному акті обставин є недоведеними, через що підлягають виключенню з висунутого ОСОБА_6 обвинувачення.

1. При цьому суд повторює, що в обставинах цього кримінального провадження недоведеним є, зокрема, корисливий мотив в діях обвинуваченого а також те, що в обставинах цього кримінального провадження обвинувачений діяв з метою заволодіння чужим майном.

Таке само по собі кваліфікацію його дій, як розбійного нападу (за статтею 187 Кримінального Кодексу України) виключає.

2. Далі, суд відзначає, що ані буква, ані дух закону не вказують про те, що відсутність в діях обвинуваченого елементів одного з діянь, що утворюють складений злочин, тягне за собою відсутність в його діях складу кримінального правопорушення в цілому, зокрема складів кримінальних правопорушень, які, втративши органічну єдність з іншими частинами складного злочину, набувають ознак самостійних злочинних діянь.

З огляду на це, суд відзначає наступне.

2.1. Далі, суд повторює, що в обставинах цього кримінального провадження факт нападу на потерпілого, пов`язаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, також не є доведеним.

Таке виключає наявність в діях обвинуваченого ознак, необхідних для кваліфікації його дій, як злочину проти життя та здоров`я особи.

2.2. В той же час, факт проникнення обвинуваченого у володіння потерпілого, як доведено вище, є підтвердженим матеріалами кримінального провадження та сторонами кримінального провадження, зокрема захистом не оспорюються.

Такі дії, будучи оціненими окремо, утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 162 Кримінального Кодексу України

Отже, в зв`язку з недоведеністю частини обвинувачення дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати лише виходячи з елементів діяння, що, відповідно до висунутого йому обвинувачення визначалось складовим елементом складеного злочину, а саме за частиною 1 статті 162 Кримінального Кодексу України.

ІІ……Далі суд відзначає таке.

1. Зміни кваліфікацій дій обвинуваченого на частину 1 статті 162 Кримінального Кодексу України не тягне за собою вихід за межі висунутого обвинувачення, адже є наслідком зменшення обсягу обвинувачення та не тягне за собою встановлення нових ознак злочину порівняно із тими, що вказані в обвинувальному акті.

2. Зміни кваліфікацій дій обвинуваченого на частину 1 статті 162 Кримінального Кодексу України не тягне погіршення становища ОСОБА_6 , адже має наслідком перекваліфікацію його дій за законом, який передбачає істотно менш суворе покарання.

Отже, цим вироком дії ОСОБА_6 слід перекваліфікувати на частину 1 статті 162 Кримінального Кодексу України.

В……При цьому суд зауважує й таке.

1. Як вже неодноразово зазначалось вище, органи досудового розслідування та публічне обвинувачення, висуваючи обвинувачення ОСОБА_6 , стверджували про наявність в його діях корисливого мотиву.

Та ці посилання, як неодноразово зазначалось вище, під час судового засідання свого підтвердження не знайшли, з огляду на що з висунутого ОСОБА_6 обвинувачення вони виключаються.

2. Встановлення вироком суду іншого мотиву дій обвинуваченого означатиме вихід за межі висунутого обвинувачення.

При цьому такий вихід у разі, якщо він безпосередньо не тягне за собою покращення становища обвинуваченого, є порушенням процитованих вище приписів статті 337 Кримінального Процесуального Кодексу України.

Отже, суд є позбавленим можливості під час ухвалення цього вироку у вироку визначити мотив дій обвинуваченого під час незаконного проникнення до сховища потерпілого.

3. В той же час, диспозиція частини 1 статті 162 Кримінального Кодексу України не передбачає мотив вчинення злочину, як обов`язковий елемент його складу.

За такого під час ухвалення цього вироку мотив дій обвинуваченого судом не встановлюється, що не є перешкодою для встановлення його вини у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 162 Кримінального Кодексу України.

Г……Суд також відзначає, що відомості про всі елементи, притаманні іншим складам кримінальних правопорушень, окремі ознаки яких простежуються у подіях, що підлягають розгляду в межах цього кримінального провадження /зокрема, кримінальних правопорушень, передбачених статтями 194 або 299 Кримінального Кодексу України/ наданий суду обвинувальний акт не містить; самостійно встановлення наявності/відсутності таких ознак лише у вироку суду процитованим вище вимогам статті 337 Кримінального Процесуального Кодексу України суперечить.

За такого наявність/відсутність в діях ОСОБА_6 в обставинах цього кримінального провадження складів кримінальних правопорушень, окрім передбаченого у частині 1 статті 162 Кримінального Кодексу України, судом під час ухвалення цього вироку не обговорюється.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого

І……Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд, керуючись частиною 2 статті 66 Кримінального Кодексу України, враховує визнання ним своєї винуватості у діях, які були ним дійсно вчиненими, а також ту обставину, що під час судового розгляду обвинувачений неодноразово просив вибачення в потерпілого.

ІІ……Захист пропонує визнати обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, також його щире каяття.

Але з наявністю такої обставини погодитись неможливо.

1. Так, Верховний Суд у своїй послідовній практиці сформулював правову позицію, відповідно до якої

щире каяття "передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження"

/див, окрім іншого, постанову від 15 листопада 2021 року у справі № 199/6365/19/

2. З огляду на ці дороговкази суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

2.1. Суд нагадує, що обвинувачений дійсно висловив жаль із приводу вчиненого, а також попросив вибачення в потерпілого.

2.2. В той же час суд відзначає, що обвинувачений ані під час досудового розслідування, ані під час тривалого судового розгляду жодних дій щодо виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації, зокрема щодо відшкодування заподіяної потерпілому шкоди, пов`язаної, зокрема, з отруєнням собаки, не вчинив.

Наведене доводить, що щире каяття в діях ОСОБА_6 є відсутнім.

ІІІ……Інших обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, під час судового розгляду кримінального провадження встановлено не було.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого.

І……З залученої до матеріалів кримінального провадження довідки ІЦ № 55-18042018/48001 від 18 квітня 2018 року, вбачається, що він раніше засуджувався:

-8 грудня 1985 року за частиною 2 статті 141, частиною 2 статті 206 Кримінального Кодексу України 1960 року;

-12 листопада 1987 року за частиною 3 статті 140, статтею 17 частиною 3 статті 140 Кримінального Кодексу України 1960 року;

-15 лютого 1991 року за частиною 3 статті 140, частиною 3 статті 141 Кримінального Кодексу України 1960 року;

-07 грудня 2001 року за частиною 3 статті 195, частиною 1 статті 309 Кримінального Кодексу України 2001 року;

-22 лютого 2006 року за статтею 15 - частиною 3 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 263 Кримінального Кодексу України;

-06 вересня 2012 року за частиною 3 статті 187 Кримінального Кодексу України

та станом на момент вчинення злочину, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження /на 07 січня 2019 року/ судимості за вчинення цих злочинів не біли ані - знятими, ані - погашеними у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 67 Кримінального Кодексу України цю обставину суд може врахувати, як таку, що обтяжує покарання обвинуваченого.

Вирішуючи питання про наявність в цьому випадку підстав для врахування цієї обставини, як такої, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд враховує таке.

1. Наведені вище відомості про судимості обвинуваченого доводять, що він раніше неодноразово засуджувався за вчинення злочинів, пов`язаних із незаконним проникненням у житло, приміщення або сховище.

Наведене доводить, що дії щодо проникнення у чуже володіння є проявом свідомо обраного обвинуваченим способу життя.

2. Та з огляду на таке суд відзначає, що кримінальне правопорушення, за вчинення якого обвинувачений засуджується цим вироком, також є незаконним проникненням у чуже володіння, отже - є природним проявом способу життя, який обвинувачений обрав свідомо.

3. Враховує суд й ту обставину, що за вчинення дій, пов`язаних з незаконним проникненням до чужого володіння, обвинувачений неодноразово відбував покарання у вигляді позбавлення волі, провів в місцях позбавлення волі значну частину свого життя, проте належних висновків для себе не зробив та знов вдався до дій щодо незаконного проникнення до житла ОСОБА_8 .

Наведене у сукупності доводить, що в обставинах цього кримінального провадження рецидив злочину свідчить про підвищення суспільної небезпеки особи обвинуваченого, з огляду на що під час призначення обвинуваченому покарання має враховуватись, як обставина, що його /покарання/ обтяжує.

ІІ……Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення пропонували визнати за обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, вчинення ним злочину щодо особи похилого віку.

Та така обставина дійсно є передбаченою у пункті 6 частини 1 статті 67 Кримінального Кодексу України, як така, що обтяжує покарання обвинуваченого.

З приводу цих посилань обвинувачення суд відзначає таке.

1. Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_6 07 січня 2019 року вчинив кримінальне правопорушення, потерпілим від якого є ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Отже, на момент вчинення кримінального правопорушення, за вчинення якого засуджується обвинувачений, потерпілий не досяг 60-річного віку.

2. Між цим, «особою похилого віку» вважаються лише чоловіки, яким на момент вчинення кримінального правопорушення виповнилось 60 років.

3. Окрім того суд враховує, що ОСОБА_6 є лише на 5 років молодшим за ОСОБА_8 , до того ж стан здоров`я ОСОБА_8 на момент вчинення кримінального правопорушення вочевидь не свідчив про те, що він перебуває у вразливому стані.

Наведене у сукупності доводить, що передбачена у пункті 6 частини 1 статті 67 Кримінального Кодексу України обставина, що обтяжує покарання обвинуваченого, в обставинах цього кримінального провадження є відсутньою.

ІІІ……Про наявність інших обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, сторони кримінального провадження не посилаються; матеріали кримінального провадження відомостей про такі обставини не містять.

Мотиви призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_6 , суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкцій частини 1 статті 162 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчиненого ним правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, а також особу винного.

При цьому суд враховує таке.

І……Вирішуючи питання про ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, суд враховує таке.

1. Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до приписів частини 1 статті 12 Кримінального Кодексу України є кримінальним проступком.

2. Далі, суд враховує, що внаслідок вчинення цього кримінального правопорушення істотних наслідків вочевидь не настало

Таке певною мірою знижує ступінь тяжкості цього кримінального правопорушення порівняно з іншими кримінальними правопорушеннями цієї категорії.

ІІ……Оцінюючи особу винного, суд, окрім обставин, зазначених вище, враховує таке.

1. ОСОБА_6 на обліках в лікарів психіатра або нарколога не перебуває, створив сім`ю, за місцем проживання негативної характеристики не має, офіційно не працевлаштованим.

2. Суд враховує також, що наразі ОСОБА_6 є інвалідом другої групи.

Призначення покарання

Вирішуючи питання про вид та міру основного покарання, яке має бути ОСОБА_58 , суд враховує таке.

1. Санкція частини 1 статті 162 Кримінального Кодексу України передбачає призначення покарання у вигляді:

1)штрафу у розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

2)виправних робіт - на строк до двох років;

3)обмеженням волі - на строк до трьох років.

2. Під час вирішення питання про вид покарання, який має бути застосованим відносно обвинуваченого, суд враховує таке.

2.1. Відповідно до приписів частини 1 статті 57 Кримінального Кодексу України виправні роботи застосовуються лише до осіб, які мають офіційне місце роботи.

В цьому ж випадку, як доведено вище, офіційного місця роботи ОСОБА_6 не має.

Отже, цей вид покарання до обвинуваченого застосованим бути не може.

2.2. Далі, відповідно до приписів частини 3 статті 61 Кримінального Кодексу України обмеження волі не може бути застосованим, зокрема, до осіб, які є інвалідами ІІ групи.

При цьому, як доведено вище, ОСОБА_6 наразі є інвалідом ІІ групи.

Отже, цей вид покарання до обвинуваченого також не може бути застосованим.

Отже, відносно обвинуваченого слід призначити покарання у вигляді штрафу.

3. Вирішуючи питання про розмір штрафу, який слід призначити обвинуваченому, суд враховує приписи частини 2 статті 53 Кримінального Кодексу України, відповідно до яких

розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного

З огляду на ці приписи діючого законодавства суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

3.1. В цьому випадку, як доведено вище, наявні:

1)з одного боку - дві обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого та одна обставина, що знижує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення;

2)з іншого ж боку одна обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого.

3.2. Враховує суд також матеріальне становище обвинуваченого, який є інвалідом та не має можливості повноцінно працювати.

З огляду на таке, суд вважає, що за вчинення цього кримінального правопорушення обвинуваченому слід призначити покарання у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (у сумі 1.360 грн.)

Застосування призначеного покарання

1. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України особа звільняється від кримінальної відповідальності, зокрема, у разі, якщо з дня вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у вигляді обмеження волі, і до набрання вироком законної сили минуло три роки.

Приписи статті 49 Кримінального Кодексу України, окрім процитованих вище, зводяться до такого.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років

/ частина 2/

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років

/частина 3/.

Відповідно ж до частини 5 статті 74 Кримінального Кодексу України з підстав, передбачених у статті 49 Кримінального Кодексу України особа звільняється від кримінальної відповідальності за вироком суду.

2. З огляду на ці приписи діючого законодавства суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

Кримінальний проступок, передбачений частиною 1 статті 162 Кримінального Кодексу України, ОСОБА_6 вчинив 07 січня 2019 року.

Строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за його вчинення не переривався та не зупинявся.

Отже, цей строк сплинув 07 січня 2022 року.

Таким чином, на момент ухвалення цього рішення сплив встановлений законом строк давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за цей злочин.

Відповідно до частини 5 статті 74 Кримінального Кодексу України за такого за вироком суду його слід звільнити від покарання, що призначається йому за вчинення цього злочину.

Вирішення цивільного позову.

Під час здійснення цього кримінального провадження потерпілий ОСОБА_8 заявив цивільний позов, у якому просив стягнути на його користь з ОСОБА_6

-17.500 грн. на відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди;

-20.000 грн. на відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

Вирішуючи цей позов, суд дійшов такого.

Стосовно вимог про відшкодування матеріальної шкоди.

І…..В цій частині позовних вимог позивач просить про стягнення з відповідачів відшкодування:

-вартості отруєної обвинуваченим собаки породи «Дратхаар» - 12.500 грн.

-вартості розбитого скла у першому вікні 5.000 грн.

Обвинувачений під час судового засідання не заперечував тої обставини, що має відшкодувати завдану потерпілому його діями матеріальну шкоду, але акцентував увагу на тому, що розмір такої шкоди жодним доказом не є підтвердженим.

ІІ……Вирішуючи ці вимоги, суд враховує таке.

1. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 287 цього Кодексу обставини вчинення злочину мають бути встановленим під час досудового розслідування та зазначеним в обвинувальному акті.

Суд же, відповідно до частини 1 статті 337 КПК України розглядає кримінальну справу лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту та вийти за ці межі під час розгляду справи не може.

2. Відповідно до статті 128 Кримінального Процесуального Кодексу України

Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

/частина 1/

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

/частина 5/

…

Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

/частина 7/

3. Відповідно до частини 2 статті 127 Кримінального Процесуального Кодексу України

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 1177 Цивільного Кодексу України

Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

4. Відповідно до частини 1 статті 1176 Цивільного Кодексу України

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 22 Цивільного Кодексу України збитками є, зокрема,

втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі…(реальні збитки)

ІІІ……З огляду на ці приписи діючого законодавства суд, стосовно обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. Як зазначалось в обвинувальному акті та наразі встановлюється цим вироком, під час вчинення дій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, ОСОБА_6 :

-отруїв належну потерпілому собаку породи «Дратхаар»;

-розбив у житловому будинку, що розташований у володінні потерпілого, перше вікно.

За такого, хоча ці дії й не є такими, що повною мірою притаманні злочину, склад якого є передбачений у частині 1 статті 162 Кримінального Кодексу України, суд вважає, що потерпілий має право просити про відшкодування завданої ними шкоди в межах цього кримінального провадження.

2. Далі, в межах цього кримінального провадження потерпілий просить про відшкодування йому реальних збитків, що завдані ОСОБА_6 .

Отже, вимоги потерпілого в цій частині за своєю спрямованістю є вірними.

3. Разом із тим, підставами для задоволення цих позовних вимог, зокрема, в частині визначення розміру відшкодування шкоди, потерпілий вказує самі лише матеріали кримінального провадження; додаткових доказів щодо розміру реальних збитків суду не надав.

З цього приводу суд відзначає таке.

3.1. Матеріали справи надають змогу лише прийти до висновку про те, що потерпілий внаслідок дій обвинуваченого втратив собаку та скло у вікні.

3.2. В той же час, вони не надають змоги визначити вартість втрат цього майна, а за такого - дійти висновку щодо дійсного розміру завданої діями обвинувачених шкоди.

3.3. Належних та допустимих доказів же щодо вартості знищеного та пошкодженого майна, якими можуть бути або документи про їх придбання, або документи про витрати на відновлення вікна, або, зрештою. висновки експертизи чи інші передбачені законодавством докази - матеріали справи не містять, ані прокурором, ані самим потерпілим суду вони не надані.

Враховуючи зазначене, в цій частині позовні вимоги ОСОБА_8 , заявлені з наведених підстав, тобто - з обґрунтуванням своїх вимог лише матеріалами цього кримінального провадження, не можуть бути задоволені.

Отже, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити, що не позбавляє потерпілого права за наявності до того підстав звернутись до суду стосовно цього ж предмету, але з інших підстав, тобто - в разі обґрунтування розміру реального збитку - в порядку цивільного судочинства.

Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди.

І……Під час судового розгляду кримінального провадження потерпілий ці вимоги підтримав.

Пояснював, що моральна шкода заподіяна йому, зокрема, внаслідок остраху, що був відчутий ним через проникнення у його володіння. а також через те, що він втратив собаку.

Обвинувачений проти задоволення позову в цій частині заперечував, спираючись про те, що під час подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, потерпілий заподіяв йому важкі поранення, зробив його / ОСОБА_6 / інвалідом, чим сам заподіяв йому /обвинуваченому/ істотну моральну шкоду.

ІІ……Вирішуючи ці вимоги, суд враховує такі приписи діючого законодавства.

1. Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 56 Кримінального Процесуального Кодексу України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 1167 Цивільного Кодексу України

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

/частина 1/

2. Відповідно до статті 23 Кримінального Кодексу України

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

/частина 1/

Моральна шкода полягає, зокрема,:

…

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

…

/частина 2/

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

/частина 3/

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

/частина 4/

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

/частина 5/

3. Суд враховує також процитовані вище приписи

-пункту 4 частини 1 статті 287 Кримінального Процесуального Кодексу України;

-частини 1 статті 337 Кримінального Процесуального Кодексу України;

-статті 128 Кримінального Процесуального України

ІІІ……З огляду на ці приписи діючого законодавства суд, стосовно обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. Наведене доводить, що вимоги ОСОБА_8 ґрунтуються на законі та фактичних обставинах кримінального провадження.

Отже, потерпілий має право на відшкодування моральної шкоди.

2. При визначені розміру такого відшкодування суд враховує те, що відносно обвинуваченого був вчинений кримінальний проступок, який був вчинений навмисно, ту обставину, а також вимоги розумності та справедливості.

Отже, ці вимоги підлягають частковому задоволенню, з обвинуваченого на користь потерпілого слід стягнути 2.000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.

Вирішення питання про заходи забезпечення кримінального провадження.

І……Як зазначалось вище, ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 09 січня 2019 року накладений арешт на речі, у які був вдягнутий ОСОБА_6 під час подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, а саме на

чоловічу куртку коричневого кольору на змійці, на внутрішній стороні якої мається надпис «WERTHER», спортивну куртку темно-коричневого кольору з капюшоном на змійці, на боковій частині якої мається надпис зроблений нитками білого та сірого кольорів латинськими літерами «PESEARCH PS/80 GP», яка за зворотній стороні має хутро сірого кольору, светр сірого кольору, не передній стороні якого мається малюнок у вигляді ромбів темно-синього кольору, чоловічі спортивні кросівки чорного кольору із шнурками білого кольору, на яких виявлені плями бурого кольору зовні схожі на кров, одну пару рукавичок чорного кольору, носову хустинку синьо-фіолетового кольору, чоловічу кепку темно-коричневого кольору в дрібну смужку білого кольору, одну пару робочих рукавичок помаранчевого кольору, які візуально брудні, шкарпетки сірого кольору, у верхній частині яких мається візерунок біло-чорного кольору, окуляри для зору, металевий ліхтарик, спортивні чоловічі штани, які мають пошкодження у вигляді розрізу на дві частини, на лівій штанині маються плями бурого кольору, зовні схожі на кров, шкіряний пояс коричневого кольору з металевою бляхою.

2. Вирішуючи питання про подальшу долю цих речових доказів, суд враховує, що відповідно до приписів статті 174 Кримінального Процесуального Кодексу України

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

/абзац 2 частини 1/

…

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

/ частини 4/

3. З огляду на ці приписи діючого законодавства суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

3.1. Як доведено вище, ці речі були отримані всупереч встановленого законом порядку, через що, стосовно обставин цього кримінального провадження, є недопустимим доказом.

Таке доводить, що арешт на це майно був накладеним необґрунтовано.

3.2. Суд також відзначає, що наразі судом у справі ухвалюється остаточне судове рішення.

При цьому суд відзначає, що вироком суду конфіскація майна обвинуваченому не призначається, вказане майно не підлягає спеціальній конфіскації та судом відмовлено у цивільному позові

За такого арешт, накладений ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 09 січня 2019 року, слід скасувати.

ІІ……Ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 червня 2019 року відносно обвинуваченого був застосований запобіжний захід у вигляді заборони залишати житло у нічний час доби на строк до 06 серпня 2019 року включно.

Наразі строк дії цієї ухвали сплинув; строк застосування цього запобіжного заходу слідчим суддею або судом не продовжувався.

Таке доводить, що наразі запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовується

Вирішення питання про долю речових доказів.

І……Речові докази у справі:

-копія медичної картки стаціонарного хворого № 922/74, видану на ім`я ОСОБА_6 ;

-копія історії хвороби № 258/27, видана на ім`я ОСОБА_6

-відеозапис проведення обшуку, який міститься на первинному носію флеш-картці «SanDisk Micro SD» об`ємом 16 Gb та двох DVD-R дисках

як документи /зокрема електронні/ - на підставі пункту 7 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України - слід залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

ІІ……Речовий доказ у справі 4 рентген знімки, як документи на підставі пункту 7 частини 9 статті 100, частини 3 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід повернути їх володільцю ОСОБА_6 в обмін на їх копії.

Копії ж цих документів слід залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання

ІІІ……Речові докази у справі:

-гільзу від патрону до рушниці;

-33 пігулки

як предмети, які не мають цінності та не можуть бути використаними за призначенням на підставі пункту 4 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід знищити.

IV……Речовий доказ у справі рушницю «ІЖ-43 Є» № НОМЕР_2 , як майно, яке може бути використаним, як таке, що містить на собі сліди злочину на підставі пункту 1 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід повернути його власнику ОСОБА_8

V……Речові докази у справі - чоловічу куртку коричневого кольору на змійці, на внутрішній стороні якої мається надпис «WERTHER», спортивну куртку темно-коричневого кольору з капюшоном на змійці, на боковій частині якої мається надпис зроблений нитками білого та сірого кольорів латинськими літерами «PESEARCH PS/80 GP», яка за зворотній стороні має хутро сірого кольору, светр сірого кольору, не передній стороні якого мається малюнок у вигляді ромбів темно-синього кольору, чоловічі спортивні кросівки чорного кольору із шнурками білого кольору, на яких виявлені плями бурого кольору зовні схожі на кров, одну пару рукавичок чорного кольору, носову хустинку синьо-фіолетового кольору, чоловічу кепку темно-коричневого кольору в дрібну смужку білого кольору, одну пару робочих рукавичок помаранчевого кольору, які візуально брудні, шкарпетки сірого кольору, у верхній частині яких мається візерунок біло-чорного кольору, окуляри для зору, металевий ліхтарик, спортивні чоловічі штани, які мають пошкодження у вигляді розрізу на дві частини, на лівій штанині маються плями бурого кольору, зовні схожі на кров, шкіряний пояс коричневого кольору з металевою бляхою - як майно, яке, як доведено вище, не може бути використаним, як доказ, під час здійснення цього кримінального провадження, а за такого - є таким, що не містить на собі слідів злочину - на підставі пункту 1 частини 6 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід повернути його власнику ОСОБА_6

VI……Вирішуючи питання про подальшу долю визнаного під час досудового розслідування ломика.

1. Вирішуючи питання про подальшу долю цього речового доказу, суд враховує, що поза розумним сумнівом він є знаряддям вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

2. Порядок вирішення питання про подальшу долю такого майна є врегульованим такими приписами діючого законодавства та настановами судової практики.

2.1. Відповідно до пункту 1 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України

… гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

2.2. Відповідно до частини 1 статті 961 Кримінального Кодексу України

Спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 962 Кримінального Процесуального Кодексу України

Спеціальна конфіскація застосовується, зокрема, у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

2.3. У постанові від 02 вересня 2020 року у справі № 761/48436/18 Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду зробив такий висновок про застосування норм права

пунктом 1 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України регулюються питання щодо процесуального порядку застосування спеціальної конфіскації, тоді як матеріально-правові підстави її застосування визначені законом України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 96-1 та ст. 96-2 КК України.

Далі у цій же постанові суд зазначив, що

виходячи з того, що у касаційній скарзі не вказується на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 96-1 та ст. 96-2 КК України, та не порушується питання щодо погіршення становища засудженого через необхідність застосування відносно нього зазначених положень закону про кримінальну відповідальність , Верховний Суд позбавлений можливості самостійно вирішувати, чи існували в цьому випадку матеріально-правові підстави для застосування спеціальної конфіскації.

3. З огляду на ці приписи діючого законодавства та настанови судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, зазначає про таке.

3.1. У процитованій вище постанові Верховного Суду прямо визначено, що приписи пункту 1 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України в частині конфіскації знаряддя злочину можуть бути застосовані лише за наявності до того матеріально-правових підстав, що визначені у статтях 961 та 962 Кримінального Кодексу України.

3.2. В той же час, процитовані вище приписи статті 961 Кримінального Кодексу України передбачають, як обов`язкову умову (підставу) для застосування спеціальної конфіскації, вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Санкція ж частини 1 статті 162 Кримінального Кодексу України, винною у вчиненні кримінального порушення, передбаченого якою, визнається ОСОБА_6 , покарань такого виду не передбачає.

Отже, передбачені законом підстави для конфіскації ломику є відсутніми.

Наведене у сукупності доводить, що підстави для конфіскації ломика за наслідками розгляду цього кримінального провадження є відсутніми.

За такого суд є позбавленим можливості прийняти інакше рішення, ніж рішення про те, що цей предмет слід повернути обвинуваченому.

Вирішення питання про розподіл судових витрат.

Під час досудового розслідування цього кримінального провадження на залучення експертів було витрачено загалом 8.428 грн. 30 коп.

Проте, як доведено вище, висновки усіх залучених експертів є недопустимими доказами та не можуть використовуватись під час доказування в межах цього кримінального провадження.

За такого фактичні підстави для відшкодування витрат на їх проведення є відсутніми.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_59 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 162 Кримінального Кодексу України.

Призначити ОСОБА_60 покарання за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 162 Кримінального Кодексу України у вигляді штрафу у розмірі 80 /восьмидесяті/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (у сумі 1.360 грн.)

На підставі частини 5 статті 74 Кримінального Кодексу України звільнити ОСОБА_6 від цього покарання в зв`язку із сплиненням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_61 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином відмовити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_13 від 09 січня 2019 року на належні ОСОБА_6

чоловічу куртку коричневого кольору на змійці, на внутрішній стороні якої мається надпис «WERTHER», спортивну куртку темно-коричневого кольору з капюшоном на змійці, на боковій частині якої мається надпис зроблений нитками білого та сірого кольорів латинськими літерами «PESEARCH PS/80 GP», яка за зворотній стороні має хутро сірого кольору, светр сірого кольору, не передній стороні якого мається малюнок у вигляді ромбів темно-синього кольору, чоловічі спортивні кросівки чорного кольору із шнурками білого кольору, на яких виявлені плями бурого кольору зовні схожі на кров, одну пару рукавичок чорного кольору, носову хустинку синьо-фіолетового кольору, чоловічу кепку темно-коричневого кольору в дрібну смужку білого кольору, одну пару робочих рукавичок помаранчевого кольору, які візуально брудні, шкарпетки сірого кольору, у верхній частині яких мається візерунок біло-чорного кольору, окуляри для зору, металевий ліхтарик, спортивні чоловічі штани, які мають пошкодження у вигляді розрізу на дві частини, на лівій штанині маються плями бурого кольору, зовні схожі на кров, шкіряний пояс коричневого кольору з металевою бляхою

скасувати.

Речові докази у справі:

-копію медичної картки стаціонарного хворого № 922/74, видану на ім`я ОСОБА_6 ;

-копію історії хвороби № 258/27, видана на ім`я ОСОБА_6

-відеозапис проведення обшуку, який міститься на первинному носію флеш-картці «SanDisk Micro SD» об`ємом 16 Gb та двох DVD-R дисках

- залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Речовий доказ у справі 4 рентген знімки повернути ОСОБА_6 в обмін на їх копії.

Копії цих документів - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання

Речові докази у справі:

-гільзу від патрону до рушниці;

-33 пігулки

знищити.

Речовий доказ у справі - рушницю «ІЖ-43 Є» № 9161084 - слід ОСОБА_8 .

Речові докази у справі:

-чоловічу куртку коричневого кольору на змійці, на внутрішній стороні якої мається надпис «WERTHER»,

-спортивну куртку темно-коричневого кольору з капюшоном на змійці, на боковій частині якої мається надпис зроблений нитками білого та сірого кольорів латинськими літерами «PESEARCH PS/80 GP», яка за зворотній стороні має хутро сірого кольору,

-светр сірого кольору, не передній стороні якого мається малюнок у вигляді ромбів темно-синього кольору,

-чоловічі спортивні кросівки чорного кольору із шнурками білого кольору, на яких виявлені плями бурого кольору зовні схожі на кров,

-одну пару рукавичок чорного кольору,

-носову хустинку синьо-фіолетового кольору,

-чоловічу кепку темно-коричневого кольору в дрібну смужку білого кольору,

-одну пару робочих рукавичок помаранчевого кольору, які візуально брудні,

-шкарпетки сірого кольору, у верхній частині яких мається візерунок біло-чорного кольору,

-окуляри для зору,

-металевий ліхтарик,

-спортивні чоловічі штани, які мають пошкодження у вигляді розрізу на дві частини, на лівій штанині маються плями бурого кольору, зовні схожі на кров,

-шкіряний пояс коричневого кольору з металевою бляхою;

-ломик

- повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя = ОСОБА_62 =
Суддя = ОСОБА_63 =
Суддя = ОСОБА_64 =

09.10.2024

1 - див., окрім іншого, рішення у справі «Боніш проти Австрії» (Bonisch v. Austria) від

ІНФОРМАЦІЯ_11 - https://sum20ua.com

3 - https://sum.in.ua