Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 286/3429/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2024 р. селище Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000186 від 20 травня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Народицькому районному суді Житомирської області перебуває кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр судових розслідувань за № за №0000186 від 20 травня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

20.05.2024 ухвалою слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Народицького районного суду Житомирської області від 12 вересня 2024 року щодо ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 11.11.2024.

06 листопада 2024 року прокурором Коростенської окружної прокуратури подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання прокурор обґрунтовує тим, що з метою забезпечення дієвості кримінального провадження є необхідність продовження запобіжного заходу, оскільки заявлені раніше ризики, а саме, що обвинувачений перед загрозою покарання може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшилися та виправдовують продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з мотивів, зазначених у клопотанні.

Захисник у судовому засіданні щодо задоволення клопотання прокурора заперечувала, просила застосувати більш м`який запобіжний захід, мотивуючи це тим, що ризиків, зазначених в клопотанні не існує, оскільки обвинувачений не має наміру переховуватись від суду, попередня його судимість не пов`язана із злочином, у вчиненні якого останній обвинувачується. Також звернула увагу суду щодо досить тривалого перебування обвинуваченого під вартою та наявності в останнього 2 групи інвалідності, що також є підставою для обрання обвинуваченому іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Представник та законний представник потерпілої підтримали клопотання прокурора.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передба-ченого частиною 4 статті 152 КК України.

Правилами статті 331 КПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, перед-баченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно пунктів 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини 2 статті 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Обмірковуючи правомірність та обґрунтованість клопотання прокурора, суд зважає на особу обвинуваченого, який раніше був засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину, має непогашену судимість, не працює, відсутні постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, на утриманні неповнолітніх чи непрацездатних осіб немає, за місцем проживання характеризується негативно, обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Крім того, суд звертає увагу на те, що ні обвинуваченим, ні його захисником не було повідомлено про наявність обставин, які свідчили б про те, що перестали існувати ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при продовженні запобіжного заходу, а також враховуючи доведення прокурором наявності обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Суд вважає, що таку обставину як наявність 2 групи інвалідності в обвинуваченого, на даний час не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які б у повному обсязі були здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання. До того ж, в матеріалах справи міститься медичне заключення від 20.05.2024 (а.с.159 том 1) щодо можливості утримання обвинуваченого в умовах ІТТ та СІЗО. Жодних даних про погіршення стану здоров`я обвинуваченого після обрання щодо нього запобіжного заходу - тримання під вартою суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які були підставою при продовженні відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, існують на даний час, а більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.177, 178, 181, 184, 194, 201, 331 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою тривалістю 60 днів, до 06 січня 2025 року.

Ухвала суду закінчує свою дію о 15 годині 20 хвилин 06 січня 2025 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: