ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/1188/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/334/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.289 КК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 червня 2024 року.

Даним вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, судимого Теребовлянським районним судом Тернопільської області 05 вересня 2014 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років і 3 місяців позбавлення волі, постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 14 грудня 2016 року звільненого від подальшого відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 13 днів,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України і призначено йому покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з дня затримання після набрання вироком законної сили.

У строк відбуття покарання зараховано ОСОБА_8 час його затримання та перебування під вартою з 15 червня 2022 року по 05 липня 2022 року.

Вирішено питання процесуальних витрат, речових доказів та запобіжного заходу.

Згідно з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 14 червня 2022 року близько 22 год., перебуваючи у свого знайомого ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , вирішив незаконно заволодіти належним останньому транспортним засобом марки Fiat Doblo, д.н.з НОМЕР_1 , який знаходився на території вказаного будинковолодіння.

З цією метою ОСОБА_8 , діючи повторно та таємно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, приблизно о 22 год. 14 червня 2022 року підійшов до зазначеного автомобіля, відчинив дверку з боку водія, яка не була зачинена, сів в автомобіль та за допомогою ключа, який знаходився у замку запалювання, привів його двигун в робочий стан, після чого, не маючи права на керування цим автомобілем, ігноруючи волю законного володільця транспортного засобу, почав здійснювати рух на ньому, виїхав із території подвір`я будинковолодіння потерпілого та керував автомобілем до часу його залишення між селами Малів та Підгора Теребовлянської територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 червня 2024 року та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати невинуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Вважає, що вирок суду І інстанції є недостатньо мотивованим і обґрунтованим, а обставини досліджені поверхово і не в повній мірі.

Вказує, що в ньому не зазначений мотив і мета скоєння ОСОБА_8 дій, які йому інкримінуються, як кримінально карані, не зазначено доказів, на підставі яких суд вважав доведеним той факт, що заволодіння відбулося в 22 год. і, що ключі від автомобіля, що належить ОСОБА_9 , перебували у замку запалювання.

Посилається на те, що потерпілий вказував, що за сплином часу він не пам`ятає, де знаходились ключі до його автомобіля, а ОСОБА_8 стверджував, що ОСОБА_9 сам дав йому ключі від свого автомобіля.

Зазначає, що допитані свідки не спростували твердження ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_9 надав йому дозвіл на керування автомобілем.

Вважає, що висновок суду І інстанції про наявність в діях ОСОБА_8 прямого умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_9 є нелогічним та суперечить показам потерпілого, свідків а обставини, за яких це відбувалося, свідчать про протилежне.

Наголошує на тому, що за відсутності збереженого оригіналу аудіозапису та через відсутність всіх обов`язкових реквізитів, уривок не може вважатись електронним документом оскільки не містить всіх обов`язкових реквізитів, визначених законом України Про електронні документи та електронний документообіг і не може вважатись належним доказом у справі.

Апелянт вважає, що суд І інстанції неправомірно критично оцінив показання обвинуваченого ОСОБА_8 , який вказав, що не вчиняв інкримінованого йому злочину, оскільки досліджені матеріали справи не доводять вину обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_8 , в судових дебатах його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити, в судових дебатах прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, просить його залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом вказаної правової норми рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності його нормам матеріального і процесуального закону, фактичним обставинам справи, а також доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи, визнаних судом доведеними, ґрунтуються на сукупності зібраних і належно оцінених доказах.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав, вказав, що 14 червня 2022 року у денну пору доби приїхав до знайомого ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , де спочатку допомагав йому у сільськогосподарських роботах, а пізніше вони разом вживали алкогольні напої. Через деякий час до них приєднався ОСОБА_10 ..

Обвинувачений зазначив, що біля 18.30 год. ОСОБА_9 дозволив йому взяти свій автомобіль, привезти алкогольних напоїв, і дав йому ключі до автомобіля. Обставин, при яких потерпілий передавав йому ключі до автомобіля, не бачив ніхто. Керуючи автомобілем марки «Fiat Doblo, він зустрів знайомого ОСОБА_11 , з яким біля річки вживали алкогольні напої. Далі, він зачинив автомобіль, ключі поставив у кишеню свого одягу, повернувся до свого місця проживання, де заснув.

Суд правильно вказав, що, незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, поза розумним сумнівом доведена зібраними та проаналізованими у справі доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_9 вказав, що в червні 2022 року попросив ОСОБА_8 допомогти підгорнути картоплю за адресою АДРЕСА_2 . Після виконаної роботи, вони удвох випили невелику кількість алкогольних напоїв.

Потерпілий зазначив, що близько вечора, ОСОБА_8 вийшов із гаража і деякий час його не було, а він у гаражі заснув. Вказав, що прокинувся біля 3-4 год. та виявив, що відсутній його автомобіль марки «Fiat Doblo, д.н.з НОМЕР_1 , про що повідомив поліцію.

Через деякий час його автомобіль було виявлено біля річки між селами Малів та Підгора Теребовлянської територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області та автомобіль був пошкоджений.

Зазначив, що за сплином часу не пам`ятає, де знаходились ключі до його автомобіля: чи в замку запалювання, чи на холодильнику у гаражі, і чи просив у нього ОСОБА_8 керувати автомобілем, однак дозволу на керування автомобілем він ОСОБА_8 однозначно не давав, і ключів до автомобіля йому не передавав.

Свідок ОСОБА_10 підтвердив, що в червні 2022 року ОСОБА_8 підгортав потерпілому ОСОБА_9 на городі картоплю. Після цього вони усі троє зайшли в гараж потерпілого, де вживали алкогольні напої. Потім він відлучався ненадовго та приходив знову, купував алкогольні напої.

Вказав, що в гаражі разом із ними ще був ОСОБА_12 , який також вживав алкогольні напої.

Ствердив, що вдень, коли він із ОСОБА_8 були на городі у ОСОБА_9 , автомобіль марки «Fiat Doblo знаходився на подвір`ї. Тоді ОСОБА_9 дав ОСОБА_8 ключі до автомобіля і попросив його від`їхати автомобілем трохи дальше від заїзду до будинку, приблизно на 5-10 м.

Свідок вказав, що із них чотирьох, які у гаражі потерпілого розпивали алкогольні напої, першим пішов ОСОБА_8 , а коли він ішов додому, то потерпілий ще був у гаражі, однак зауважив, що автомобіля марки «Fiat Doblo біля заїзду не було.

Зазначив, що у приміщенні поліції він розмовляв із ОСОБА_8 про те, що сталось, однак останній сказав, що це його не стосується.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що у червні 2022 року він перебував у потерпілого ОСОБА_9 у гаражі в м.Теребовлі, де ще були, крім нього і потерпілого, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , де вживали алкогольні напої.

Зазначив, що у його присутності ніхто автомобілем потерпілого не керував, а коли він виходив у темну пору доби із гаража, то не пам`ятає, чи був автомобіль біля заїзду на подвір`я потерпілого.

Свідок ОСОБА_13 - батько обвинуваченого ОСОБА_8 вказав, що 14 червня 2022 року його син взяв коні і кудись поїхав. Біля 21 год. син повернувся у стані алкогольного сп`яніння і заснув. Вранці до них приїхали працівники поліції і син поїхав разом із ними показати, де залишив автомобіль ОСОБА_9 . Потім він разом із дружиною ОСОБА_14 пішли до потерпілого на АДРЕСА_2 , забрав у нього своїх коней. При цьому потерпілий не повідомляв, що у нього пропав автомобіль. Зазначив, що син розповідав працівникам поліції про те, що потерпілий сам передав йому ключі до свого автомобіля.

Як ствердила свідок ОСОБА_14 - мати обвинуваченого ОСОБА_8 , у червні 2022 року біля 18 год. до будинку, в якому проживає, під`їхав автомобіль білого кольору, за кермом якого був її син та повідомив, що йому дали автомобіль для того, щоб покататись.

Близько 21 год., коли зайшла в будинок, побачила, що її син спить, у кишені його одягу були ключі до автомобіля, але автомобіля біля будинку не було.

Вказала, що вранці до них приїхали працівники поліції і ОСОБА_8 показав місце, де знаходився автомобіль потерпілого. Зазначила, що ОСОБА_12 казав, що потерпілий сам передав ОСОБА_8 ключі до свого автомобіля.

Пояснення потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 є послідовними, логічними, належними та допустимими, вони підтверджуються іншими доказами, узгоджуються між собою, тому суд підставно послався на них у вироку.

Так, відповідно до протоколу огляду місця події від 15 червня 2022 року із фототаблицею до нього, із дозволу володільця ОСОБА_9 проведено огляд господарства за адресою: АДРЕСА_2 та зафіксовано місце розташування одноповерхового житлового будинку, гаража та площадки із фронтальної сторони житлового будинку, де зі слів ОСОБА_9 знаходився його автомобіль марки «Fiat Doblo, д.н.з НОМЕР_1 . (т.1 а.к.п. 135-138).

З даних протоколу огляду місця події від 15 червня 2022 року із фототаблицею до нього убачається, об`єктом огляду є польова дорога між населеними пунктами с.Малів та с.Підгора в напрямку с.Підгора, на якій розміщений автомобіль марки «Fiat Doblo, д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору.

При зовнішньому огляді автомобіля, дверного замка з боку водія, механічних ушкоджень не виявлено. При відкритті автомобіля виявлено ключ в замку запалювання. Під час огляду виявлено два сліди папілярних узорів рук. Вказані папілярні візерунки за допомогою двох відрізків липкої стрічки типу скотч перенесено на аркуш білого паперу формату А4 та упаковано в сейф пакет № KIV 3101505 (т.1 а.к.п. 139-142).

Як стверджує висновок дактилоскопічної експертизи від 22 червня 2022 року №СЕ-19/120-22/5681-Д- слід розміром 28х17 мм, вилучений під час огляду автомобіля та відкопійований на відрізок липкої стрічки 1, залишений безіменним пальцем правої руки, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.к.п.149-159).

Суд правомірно взяв до уваги протокол огляду від 25 червня 2022 року, відповідно до якого, об`єктом огляду є оптичний носій CD R диск, на якому наявний файл із назвою Audio 2022-06-16 аt 10.07.54, де зафіксовано розмову ОСОБА_9 та оператора лінії НОМЕР_2 , зокрема, потерпілий ОСОБА_9 повідомив про крадіжку його автомобіля марки «Fiat Doblo, д.н.з НОМЕР_1 , що знаходився по АДРЕСА_2 у період часу з 22 год. по 23 год. 14 червня 2022 року (т.1 а.к.п.160-161).

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 15 червня 2022 року - ОСОБА_9 повідомив, що в період часу з 22.00 год. 14 червня 2022 року по 00.00 год. 15 червня 2022 року із території будинковолодіння по АДРЕСА_2 невідома особа незаконно заволоділа автомобілем марки «Fiat Doblo, д.н.з НОМЕР_1 . Вказаними діями завдано матеріальну шкоду на суму 150 000 грн. (4000 доларів США) (т.1 а.к.п.134).

Проаналізувавши докази у кримінальному провадженні, суд першої інстанції правильно вказав, що твердження обвинуваченого про те, що злочину не вчиняв, а автомобіль взяв з дозволу ОСОБА_9 , не відповідають фактичним обставинам справи та є такими, що спрямовані на уникнення останнього від кримінальної відповідальності, зважаючи на те, що потерпілий як власник автомобіля під час судового розгляду категорично заперечив факт надання обвинуваченому дозволу на користування своїм автомобілем.

Даючи оцінку показанням свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в тій частині, що потерпілий дав їхньому сину ОСОБА_8 14 червня 2022 року дозвіл керувати своїм автомобілем, суд правильно оцінив критично, оскільки вказане їм стало відомо зі слів обвинуваченого, іншими доказами не підтверджені та вказують на виправдування дій свого сина.

Необґрунтованими є посилання апелянта на те, що у вироку суд не вказав мету та мотиву вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину, оскільки під час досудового розслідування та за результатами судового розгляду при формулюванні обвинувачення визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_8 , діючи повторно та таємно, з метою заволодіння автомобілем потерпілого ОСОБА_9 , відчинив дверку з боку водія, яка не була зачинена, сів в автомобіль та за допомогою ключа, який знаходився у замку запалювання, привів його двигун в робочий стан, після чого, не маючи права на керування цим автомобілем, ігноруючи волю законного володільця транспортного засобу, здійснив рух на ньому та виїхав із території подвір`я будинковолодіння потерпілого та керував автомобілем до часу його залишення між селами Малів та Підгора.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що незаконне заволодіння транспортним засобом може вчинятися з будь-якою метою або мотивом.

Зокрема, з матеріалів провадження убачається, що свідок ОСОБА_14 вказала, що її син- обвинувачений ОСОБА_8 повідомив, що йому дали автомобіль для того, щоб покататись.

Безпідставними є посилання апелянта на те, що у вироці суд не зазначив доказів, на підставі яких вважав доведеним факт заволодіння транспортного засобу о 22 год. і, що ключі від автомобіля перебували у замку запалювання, оскільки суд вказав, що відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 15 червня 2022 року - ОСОБА_9 повідомив, що в період часу з 22.00 год. 14 червня 2022 року по 00.00 год. 15 червня 2022 року із території будинковолодіння по АДРЕСА_2 невідома особа незаконно заволоділа автомобілем марки «Fiat Doblo, д.н.з НОМЕР_1 . Окрім того, з дослідженого аудіозапису розмови ОСОБА_9 та оператора лінії 102 убачається, що потерпілий ОСОБА_9 повідомив про крадіжку його автомобіля марки «Fiat Doblo, д.н.з НОМЕР_1 , що знаходився по АДРЕСА_2 у період часу з 22 год. по 23 год. 14 червня 2022 року та вказав, що автомобіль перебував на його подвір`ї був не закритий і ключі були в автомобілі.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що свідки не спростували твердження ОСОБА_8 , що потерпілий ОСОБА_9 надав йому дозвіл на керування автомобілем, оскільки свідки про такі обставини жодним чином не зазначали.

Посилання апелянта на те, що висновок суду про наявність в діях обвинуваченого умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом потерпілого суперечить показам потерпілого, свідків і обставинам, за яких це відбувалося, є необґрунтованими, оскільки потерпілий ОСОБА_9 ствердив, що дозволу на керування своїм транспортним засобом ОСОБА_8 однозначно не давав і ключів до автомобіля йому не передавав. Свідки про такі обставини у своїх показах не зазначали, а за встановлених в ході судового розгляду обставин, суд правильно вказав, що обвинувачений ОСОБА_8 незаконно заволодів транспортним засобом потерпілого.

Щодо посилання апелянта на те, що ОСОБА_8 під дією алкогольних напоїв міг собі подумати, що потерпілий у той вечір надав йому згоду на керування автомобілем, то такі є безпідставними, оскільки суд встановив, що потерпілий ОСОБА_9 жодних дій, які б спонукали ОСОБА_8 припустити, що потерпілий не проти, щоб ОСОБА_8 взяв його автомобіль, не вчиняв. Як ствердив потерпілий, дозволу на керування своїм транспортним засобом ОСОБА_8 однозначно не давав і ключів до автомобіля йому не передавав, тому такі твердження є припущенням апелянта та нічим не підтверджені.

Необґрунтованими є доводи апелянта про неналежність як доказу аудіозапису на оптичному носії CD R диску, на якому зафіксовано розмову потерпілого ОСОБА_9 з оператором лінії НОМЕР_2 , відповідно до якого потерпілий повідомив про крадіжку свого автомобіля, вказуючи, що уривок розмови не є оригіналом аудіозапису та не містить всіх обов`язкових реквізитів електронного документу.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 99 КПК України - аудіо-, відеозаписи слідчих (розшукових) дій, є електронними (комп`ютерними) доказами.

Згідно з частинами 3, 4 ст. 99 КПК України - оригіналом електронного (комп`ютерного) документа є його відображення, якому надається таке ж значення, як документу. Дублікат документа (документ, виготовлений таким самим способом, як і його оригінал), а також копії інформації, у тому числі комп`ютерних даних, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах, виготовлені слідчим, прокурором із залученням спеціаліста, визнаються судом як оригінал документа.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" - у випадку зберігання електронного документа на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

В суді першої інстанції під час дослідження доказів проведено огляд оптичного носія -CD R диску, при відкритті диска встановлено, що на ньому знаходиться файл із зазначенням обов`язкових реквізитів -назвою Аudio 2022-06-16 at 10/07/54, на якому наявний аудіофайл із записом розмови ОСОБА_9 та оператора лінії 102. Аудіозапис розмови є електронним документом, оцінено судом у сукупності з іншими доказами, які підтверджують наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину.

За таких обставин, визнавати зазначений доказ недопустимим чи неналежним- немає підстав (постанова ВС від 29.03.2021 у справа № 554/5090/16-к, постанова ВС від 22.10.2021 у справі № 487/5684/19).

Колегія суддів вважає, що висновки, яких дійшов суд, були зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин кримінального провадження. Його матеріали не містять обставин, що можуть викликати сумніви в правильності рішення суду чи суперечливих доказів, які б суд невмотивовано відкинув.

Таким чином, проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дав належну оцінку діям ОСОБА_8 і вірно кваліфікував їх за ч.2 ст.289 КК України.

При цьому, із врахуванням вимог п.8 ч.1 ст.88 КК України станом на час вчинення ОСОБА_8 незаконного заволодіння транспортним засобом, тобто 14 червня 2022 року, його судимість за вчинення крадіжки не погашена, а тому його дії за такою кваліфікуючою ознакою незаконного заволодіння транспортним засобом як «ті самі дії, вчинені повторно», тобто за ч.2 ст.289 КК України, кваліфіковано вірно.

Призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Так, суд першої інстанції вірно, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують покарання і відсутність обставин, що його пом`якшують.

Зокрема, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесеного законом до тяжких злочинів, конкретні обставини справи, особу винного, який вини не визнав, раніше судимий, ніде не працює, характеризується як працьовитий, однак схильний до вживання алкогольних напоїв, перебуває на обліку у лікаря нарколога, на час вчинення інкримінованого йому діяння розумів свої дії та міг ними керувати, думку потерпілого та за наявності обтяжуючих обставин вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, правильно призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, без конфіскації майна.

Таким чином, призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходив з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Судді