УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року слідча суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ГО «Центр захисту інвалідів» на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 29.04.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000165

ВСТАНОВИЛА

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ГО «Центр захисту інвалідів» на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 29.04.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000165.

Ініціатор скарги зазначає, що 31.05.2024 р., адвокат ОСОБА_3 як представник ГО «Центр захисту інвалідів», отримав поштою постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_4 від 29.04.2024 р. про відмову у визнанні ГО «Центр захисту інвалідів» потерпілим в кримінальному провадженні № 0000165 від 27.02.2024 р. за ознаками ч. 3 ст. 382 КК України.

За наявною у ГО «Центр захисту інвалідів» інформацією, оскаржувана постанова про відмову у визнанні потерпілим виносилась без проведення будь-яких слідчих дій та здобуття будь-яких переконливих доказів. Яскравим підтвердженням цього є відсутність згадки хоча б однієї слідчої дії чи одного доказу у постанові.

Слідчий ОСОБА_4 навіть не допитав керівника ГО «Центр захисту інвалідів» - ініціатора відкриття кримінального провадження, та не провів тимчасового доступу до матеріалів КП № 0000077 від 17.02.2023 р., в межах якого керівники Київської міської прокуратури вчиняли неправомірні дії і яке є основним джерелом доказової інформації для КП № 0000165.

Адвокат ОСОБА_3 зазначає, що слідчим слідство фактично не проводилось, докази не збирались, а докази шкоди, надані заявником, були демонстративно проігноровані, у слідства відсутні очевидні та достатні підстави вважати, що не було завдано шкоди діянням, про яке йдеться в заяві про кримінальне правопорушення. Постанова слідчого від 29.04.2024 винесена за відсутності підстав, передбачених ч. 5 ст. 55 КПК України, а також з порушенням ч. 5 ст. 110 КПК України, є незаконною, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.04.2024 р. у справі № 761/13893/24 була скасована перша постанова від 27.03.2024 про відмову у визнанні ГО «Центр захисту інвалідів» потерпілим в КП № 000016. Втім, слідчий ОСОБА_4 не тільки не врахував висновки слідчого судді з ухвали від 22.04.2024, а й прийняв нову постанову від 29.04.2024, зміст мотивувальної та резолютивної частин якої слово в слово повторює зміст скасованої слідчим суддею попередньої постанови від 27.03.2024.

У зв`язку з чим ініціатор скарги просить скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_4 від 29.04.2024 р. про відмову у визнанні ГО «Центр захисту інвалідів» потерпілим в кримінальному провадженні № 0000165 від 27.02.2024 р. за ознаками ч. 3 ст. 382 КК України; зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_4 вручити представнику ГО «Центр захисту інвалідів» пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні № 0000165 від 27.02.2024 та встановити процесуальний строк для виконання ухвали слідчого судді в частині п. 2 - протягом 5 (п`яти) днів від дня її одержання слідчим.

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився, в той же час на адресу суду скерував заяву, у якій просив розглянути справу без його особистої участі, зазначив, що на задоволенні скарги наполягає.

Уповноважений слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що у відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Слідча суддя дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, дійшла наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000165 від 27.02.2024, у якому слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві ОСОБА_4 винесено постанову від 29.04.2024 року про відмову у визнанні потерпілим адвоката ОСОБА_3 , як представника ГО «Центр захисту інвалідів» у кримінальному провадженні №0000165 від 27.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України.

Відповідно до вимог ч.1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У відповідності до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст.93 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч.1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч.2 ст. 55 КПК України).

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч.3 ст. 55 КПК України).

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (ч.5 ст. 55 КПК України).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Так, слідчий у своїй постанові посилається на те, що на даній стадії досудового розслідування, немає об`єктивних підстав та не отримано достатніх даних, які б свідчили про спричинення саме діями працівників правоохоронного органу ОСОБА_3 або ГО «Центр захисту інвалідів» будь-якої шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням, передбаченої ч.1 ст. 55 КПК України.

Всупереч положенням ст.110 КПК України, оскаржувана постанова слідчого не містить відомостей про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, постанова взагалі не містить мотивів прийняття рішення, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Слід зазначити, що ч.5 ст.55 КПК України надає слідчому, прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим в тому разі, якщо заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілої особи подана особою, якій не завдано шкоди.

Як вбачається з оскаржуваної постанови слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 29.04.2024, Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000165 від 27.02.2024.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 не виконується рішення суду, а саме ухвала Печерського районного суду міста Києва №757/38880/23-к від 19.09.2023 в кримінальному провадженні №0000077.

В той же час, слідчим зроблено загальний висновок про відсутність даних про заподіяння шкоди, без посилання на матеріали досудового розслідування, слідчі дії, без урахування обставин, які підлягають з`ясуванню під час досудового розслідування виходячи із фабули ч.3 ст. 382 КК України, які були проведені та дають підстави вважати, що ГО «Центр захисту інвалідів» не було завдано шкоди.

Цитування у постанові положень кримінального процесуального закону не можна ототожнити з відомостями про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотивами прийняття постанови, їх обґрунтуванням.

Незважаючи на це, та не спростовуючи в постанові про відмову у визнанні потерпілим доводів відносно заподіяння шкоди, слідчий в порушення вимог ст.55 КПК України, відмовив у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, чим порушив законні права та інтереси ГО «Центр захисту інвалідів» та усунув від участі у кримінальному провадженні.

Разом з тим, процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідча суддя приймає рішення про скасування постанови.

Таким чином, неналежне мотивування постанов про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого - не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим, рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

З огляду на зазначене, слідча суддя доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги та скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 29.04.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000165.

Водночас в іншій частині скаргу залишити без задоволення, з огляду на те що, чинним законодавством не передбачено повноважень слідчого судді, надавати вказівки слідчому щодо вчинення тих чи інших конкретних процесуальних дій, за виключенням випадків, що прямо передбачені законом, чи слідчих (розшукових) дій під час розслідування кримінального провадження, за виключенням випадків, що прямо передбачені законом, тощо. Більш того, спроба вчинення таких дій з боку суду була б невиправданим втручанням в роботу слідчого в цілому, та в заплановану слідчим стратегію у кримінальному провадженні, що прямо суперечить принципу диспозитивності, тому довдои скарги в цій частині є необгрунтованими.

У зв`язку з чим, в цій частині скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 395 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ГО «Центр захисту інвалідів» задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 29.04.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000165.

В іншій частині скаргу залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає

Слідча суддя ОСОБА_6