ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/2088/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/104/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.125,ч.1 ст.126 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючої - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

з участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши матеріали кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000159 від 03.10.2023 року, за апеляційною скаргою прокурора Теребовлянської окружної прокуратури на вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 грудня 2023 року, -

В с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого: вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 09.11.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання:

за ч.1 ст.125 КК України у виді 200 (двісті) годин громадських робіт;

за ч.1 ст.126 КК України у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 09 листопада 2023 року призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно вироку суду, 30.09.2023 близько 14.00 год., між співмешканцями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які перебували на території земельної ділянки їх домогосподарства, що в АДРЕСА_1 , виник словесний конфлікт на грунті особистих неприязних відносин, під час якого у ОСОБА_8 виник кримінально-протиправний умисел спрямований на заподіяння фізичного болю ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, 30.09.2023 близько 14.00 год., ОСОБА_10 перебуваючи на території земельної ділянки домогосподарства, що в АДРЕСА_1 , знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи умисно, цілеспрямовано зловив обома руками за праву руку ОСОБА_9 та викрутив її руку назад, внаслідок чого завдав ОСОБА_9 фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Вищевказаними діями, які виразились у формі фізичного насильства, ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане із домашнім насильством.

Вказаними діями ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КК України- вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Надалі, продовжуючи свої протиправні дії 30.09.2023 близько 14:00 год, у ОСОБА_8 , який перебував на території земельної ділянки домогосподарства, що в АДРЕСА_1 , виник словесний конфлікт на грунті особистих неприязних відносин із сестрою ОСОБА_11 , жителькою АДРЕСА_2 , під час якого у ОСОБА_8 виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , яка заступилась за ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, 30.09.2023 близько 14.00 год., ОСОБА_10 перебуваючи на території земельної ділянки домогосподарства, що в АДРЕСА_1 , знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи умисно, цілеспрямовано наніс один удар кулаком правої руки в ділянку лівого ока ОСОБА_11 , внаслідок чого вона отримала тілесне ушкодження у вигляді синця повік лівого ока, яке за ступенем тяжкості належить до легкого тілесного ушкодження.

Вищевказаними діями, які виразились у формі фізичного насильства, ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане із домашнім насильством.

Таким чином, ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати і ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.125 КК України у виді 200 (двісті) годин громадських робіт;

за ч.1 ст.126 КК України у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.

Покарання за даним вироком у виді громадських робіт, а також покарання за вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 09 листопада 2023 року - виконувати самостійно.

Свої доводи мотивує тим, що судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, так як ОСОБА_10 вчинив до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який він засуджується до реального відбування покарання, а тому за таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника обвинуваченого, який вважає вирок суду законним і обґрунтованим, прокурора, що просить задовольнити апеляцію, з мотивів викладених у ній, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, розгляд якого здійснювався в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, є обґрунтованими та ніким із учасників не оспорюються, а отже в апеляційному порядку не переглядаються.

Що ж стосується призначеної міри покарання ОСОБА_8 за ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України, то суд першої інстанції її призначив правильно, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, так як вона відповідає вчиненому злочину та особі обвинуваченого, необхідна й достатня для його виправлення та попередження нових правопорушень.

Так, суд врахував: ступінь тяжкості вчинених злочинів, які у відповідності до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання судом першої інстанції віднесено щире каяття та повне визнання вини.

Разом з тим заслуговують на увагу доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність у частині призначення ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК України.

Згідно п.23 ППВСУ "Про практику призначення судами кримінального покарання"№7 від 24.10.2003 року коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Як убачається з матеріалів справи, вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 09 листопада 2023 року, ОСОБА_10 засуджений за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України та встановленням йому іспитового строку на 1 рік.

До постановлення цього вироку ОСОБА_10 вчинив інші кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України за які його вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 грудня 2023 року засуджено до покарання у виді 200 годин громадських робіт та на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів, остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1,3 ст.76 КК України.

Таким чином, суд першої інстанції визначаючи у вироку від 14 грудня 2023 року остаточне покарання ОСОБА_8 за сукупністю злочинів фактично приєднав частину покарання, від відбування якого засудженого було звільнено з випробуванням за вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 09 листопада 2023 року.

Встановлення судом іспитового строку в межах попереднього рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням є одним з обов`язкових елементів, що означає основний зміст такого випробування.

За своїм змістом іспитовий строк - це певний проміжок часу, протягом якого здійснюється контроль за поведінкою засудженого, а сам він під загрозою реального відбування покарання зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та інші умови випробування.

Протягом цього проміжку часу особа вважається судимою. У разі ж вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України.

З одного боку, іспитовий строк втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання, якщо засуджений не виконає умови випробування (ч.2 ст.78 КК України), а з іншого - успішне виконання умов випробування протягом іспитового строку має наслідком остаточне звільнення від відбування призначеного покарання (ч.1 ст.78 КК України) та пільгове погашення судимості (п.1 ст.78 КК України).

Відповідно до ч.4 ст.75 КК України іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років. Перебіг іспитового строку починається з моменту проголошення вироку (ч.1 ст.168 КВК України ).

Враховуючи зазначене, тривалість іспитового строку та, відповідно, необхідність виконання умов випробування має важливе значення для засудженого, а тому збільшення цього строку є істотною зміною умов випробування та погіршення становища засудженого.

Таким чином судом у вироку від 14 грудня 2023 року фактично здійснено перегляд та змінено вирок від 09 листопада 2023 року в частині умов звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням.

При цьому перегляд та подальша зміна судового рішення може здійснюватися лише за встановленою кримінальним процесуальним кодексом процедурою, що випливає зі змісту засад обов`язковості судових рішень (ч.2 ст.21 КПК України) та забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (ст.24 КПК України).

А тому, застосувавши принцип часткового складання призначених покарань, від відбування яких засудженого було звільнено з випробуванням, та змінивши попередній вирок у частині умов такого звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції допустив як неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність (ч.4 ст.70 КК України ), так й істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ч.1 КПК України).

З огляду на наведене вирок від 09 листопада 2023 року підлягає самостійному виконанню, а вирок від 14 грудня 2023 року - зміні в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції слід змінити, чим частково задовольнити апеляційну скаргу прокурора.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора Теребовлянської окружної прокуратури задовольнити частково.

Вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 грудня 2023 року змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт;

за ч.1 ст.126 КК України у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном 1 рік.

Відповідно до ч. 1,3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі частини 4 ст.70 КК України вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 09 листопада 2023 року, яким ОСОБА_12 засуджений за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України та встановленням йому іспитового строку на 1 рік, виконувати самостійно.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Головуючий

Судді