Справа № 946/6438/24
Провадження № 1-кс/946/1969/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2024 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Т.в.о. начальника відділення № 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, громадянки України, із вищою освітою, неодруженої, фізичної особи підприємця, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше не судимої,-

підозрюваної у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні відділення № 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001094 від 11.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_5 в невстановлений досудовим розслідуванням спосіб придбала особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, обіг якого заборонено, та в подальшому почала його зберігати у невстановленому досудовим розслідуванням місці. Надалі в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у неї виник злочинний умисел, направлений на незаконне переміщення через митний кордон України вищевказаного особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіс, обіг якого заборонено.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне контрабандне переміщення через державний кордон України особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіс, обіг якого заборонено, 11.08.2024 приблизно о 01 год. 00 хв., ОСОБА_5 слідуючи на пасажирському рейсовому автобусі, через паромний пункт пропуску «Орлівка», сполучення «Орлівка-Ісакча», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в зоні діяльності Одеської митниці Держмитслужби, прибула на виїзд з України, де завідомо для себе сховала до особистого рюкзака згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, обіг якого заборонено, та не заявила представникам будь-якого правоохоронного органу про наявність у неї психотропної речовини, тим самим заявила про відсутність у неї товарів, які під час переміщення через митний кордон України підлягають обов`язковому письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження, не задекларувавши зазначену речовину у встановленому порядку при здійсненні митного контролю.

Проте, злочинний умисел ОСОБА_5 на контрабандне переміщення особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу через кордон України не був доведений до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки 11.08.2024 приблизно о 01:00 годині, під час здійснення митного контролю та проведення митного огляду співробітниками Одеської митниці Держмитслужби виявлено приховану у зазначений вище спосіб особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який ОСОБА_5 незаконно намагалась перемістити через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 06.05.2000 № 770, канабіс відповідно до Списку № 1 Таблиці I віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України.

11.08.2024 о 08:40 годині ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України затримано та 11.08.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України.

Як посилається слідчий у своєму клопотанні, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене п. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України, за ознаками контрабанди наркотичного засобу, тобто переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю особливо небезпечного наркотичного засобу, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, яке є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк восьми до десяти років з конфіскацією майна, що дає підстави вважати, що вона може переховуватися від органів досудового слідства та суду, тобто наявні ризики передбаченіст.177 КПК України.

Слідчий вважає, що застосування до більш м`якого запобіжного заходу не дасть змоги забезпечити виконання нею покладених обов`язків.

Слідчий у клопотанні зазначає, що з метою попередження можливості ОСОБА_5 переховуватись від слідства та суду, продовжувати злочинну діяльність, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, забезпечення виконання процесуальних дій, а тому вважаємо необхідним обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали заявлене клопотання, просили його задовольнити. Прокурор зазначив, що наявні всі підстави для обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із обґрунтованістю підозри та підтвердженням наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду, забезпечення виконання процесуальних дій

Підозрювана в судовому засіданні себе винною визнала, розкаюється, речовина була для власного вживання. Вона страдає на дуже сильні мігрені, а канабіс полегшує біль. Вона не мала мети на розповсюджування та контрабанду. Їй соромно. Просить застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Вона хоче працювати, а також вона є волонтером, збирає кошти на допомогу ЗСУ, а також для придбання амуніцій для свого брата, який служить в ЗСУ. Розведена, проживає з матір`ю. Виправиться. Не буде більше вживати канабіс та порушувати закон.

Захисник підозрюваної проти клопотання слідчого заперечував, просив відмовити у його задоволенні та застосувати домашній арешт. Зазначив, що ризиків немає. Підозрювана є волонтером, допомагає активно ЗСУ. Має позитивні характеристики. Розмір речовини невеликий, практика йде по шляху укладення та затвердження угоди про визнання злочину, без строків про позбавлення волі. Страждає на психічні захворювання.

Вивчивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників кримінального провадження, приймаючи до уваги мету та підстави застосування запобіжного заходу, передбачені ст.177 КПК України, а також оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Встановлено, що у провадженні відділення № 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001094 від 11.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України.

11.08.2024 о 08:40 годині ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України затримано.

11.08.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 в інкримінуємому їй діянні підтверджується зібраними на даний час в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 11.08.2024 за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у тому числі, приймаються до уваги, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, наявність судимості, тощо.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини справа "Нечипорук і Йонкало проти України" термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34). Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Слідчий суддя приходить до висновку, що за даних обставин, на даній стадії кримінального провадження достатньо доказів, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Як зазначено слідчим та прокурором, підставою для обрання до підозрюваного запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування/суду з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, що випливає з тяжкості злочину; незаконно впливати на потерпілого та свідків, у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності), що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Проте, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд оцінює в сукупності всі обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, що вказують на причетність до вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваної, винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вон підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваної не перешкоджають застосуванню до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, частина 1 ст.183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловлено позицію, викладену у п.1 листа за №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року, згідно якої, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України») тощо.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції та практики ЄСПЛ (рішення від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії», рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 178 УПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Слідчий суддя вважає, що слідчим, прокурором доведено ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи про міру покарання, яка може бути застосована до неї, оскільки у разі визнання ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України, за ознаками контрабанди наркотичного засобу, тобто переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю особливо небезпечного наркотичного засобу, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі. ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України, яке є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до десяти років з конфіскацією майна, що дає підстави вважати, що вона може переховуватися від органів досудового слідства та суду.

При цьому, виходячи з вказаного, враховуючи про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оцінюючи в сукупності обставини визначені ч.1 ст.178 КПК України, враховуючи пояснення, позицію слідчого та прокурора, а також, вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваної, винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, вік підозрюваної, міцні соціальні зв`язки підозрюваної, те, що ОСОБА_5 раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, наявне постійне місця проживання на протязі багатьох років, вину визнала, розкаюється, має позитивні характеристики, на думку слідчого судді, достатнім буде застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема, домашнього арешту з забороною їй залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду, у період часу з 21:00 години до 07:00 години наступної доби.

Таким чином, слідчим та прокурором не доведено у даному випадку, з урахуванням зазначених вище обставин у сукупності, необхідності застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не обґрунтовано неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, а саме - запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Крім того, слідчий суддя наголошує, що обрання запобіжного заходу не має на меті покарання підозрюваної, а обраний запобіжний захід має слугувати забезпеченням виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобіганням ризикам, встановленим статтею 177 КПК України.

Строки запобіжного заходу не можуть перевищувати строків досудового слідства, в зв`язку з чим запобіжні заходи можуть бути застосовані відповідно до строку закінчення досудового слідства.

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Т.в.о. начальника відділення № 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною їй залишати своє місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду, у період часу з 21:00 години до 07:00 години наступної доби строком до 09 жовтня 2024 року.

Крім цього, покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою в залежності від стадії кримінального провадження, якщо в цьому виникне необхідність, пов`язана із здійсненням кримінального провадження; не відлучатися за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 09 жовтня 2024 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошено 14.08.2024р. о 08:50 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1