Провадження № 1-кп/127/432/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2024 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.01.2023 за № 0000013, 06.07.2023 за № 0000276, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вільнянськ Запорізької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою освітою, непрацюючої, незаміжньої, яка має неповнолітніх дітей, громадянки України, відповідно до ст. 89 КК України не судимої,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 125 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 , його законного представника ОСОБА_8 та представника - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника - адвоката ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 06 січня 2023 року, приблизно о 13 годині 15 хвилин, перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , спровокувала словесний конфлікт із ОСОБА_8 , в який втрутився малолітній син ОСОБА_11 . ОСОБА_7 . В цей час у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_12 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи навпроти ОСОБА_13 та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, нанесла малолітньому один удар палицею по лівій руці, якою він прикрив свою голову під час удару.

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 малолітньому потерпілому ОСОБА_12 згідно висновку судово - медичної експертизи № 16 від 09.01.2023 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синця на задній поверхні лівого передпліччя, які ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_4 05 липня 2023 року приблизно о 20 годині 20 хвилин, перебувала на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , під час конфлікту із ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виник на ґрунті неприязних відносин з останньою, та в який втрутилась малолітня дочка ОСОБА_11 - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_14 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: на пагорбі, який розташований за металевим парканом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, спрямованим на нанесення тілесних ушкоджень, кинула шматком цегли та влучила ним малолітній ОСОБА_14 в область голови.

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 малолітній потерпілій ОСОБА_14 згідно висновку судово - медичної експертизи № 782 від 25.10.2023 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепномозкової травми - струсу головного мозку, забою м`яких тканин потиличної ділянки, які ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе у вчиненні кримінальних проступків визнала та показала, що дійсно вчинила дані кримінальні проступки за вказаних в обвинувальних актах обставин. У вчиненому розкаюється та просить суд її суворо не карати, просить врахувати, що вона має неповнолітніх дітей, непрацевлаштована, та призначити мінімальну міру покарання.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 , в присутності законного представника ОСОБА_8 , пояснив, що 06 січня 2023 року, приблизно о 13 годині 15 хвилин, в АДРЕСА_3 , обвинувачена розпочала сварку з його мамою. Він заступився за маму. ОСОБА_4 , перебуваючи навпроти нього, нанесла йому удар палицею по лівій руці, якою він прикрив свою голову під час удару. В результаті нанесення удару в нього були синці на лівому передпліччі.

В судовому засіданні законний представник неповнолітніх потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_14 - ОСОБА_8 пояснила, що з обвинуваченою вони проживали по сусідсту та обвинувачена постійно вчиняла сварки. 06 січня 2023 року, приблизно о 13 годині 15 хвилин, в АДРЕСА_3 , обвинувачена розпочала сварку з нею. Її син ОСОБА_7 заступився за неї. ОСОБА_4 , перебуваючи навпроти сина, нанесла йому удар палицею по лівій руці, якою він прикрив свою голову під час удару. В результаті нанесення удару в сина були синці на лівому передпліччі. 05 липня 2023 року приблизно о 20 годині 20 хвилин, під час конфлікту із нею, обвинувачена кинула шматком цегли та влучила ним її дочці ОСОБА_14 в область голови. В результаті чого дочці спричинено тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забоїв. Дочка лікувалася. Просить покарати обвинувачену.

Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

А тому, крім допиту обвинуваченої та потерпілого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченої та характеризуючих її даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Допитавши обвинувачену, яка визнала себе винною та добровільно повідомила суду обставини вчинення кримінальних проступків, допитавши потерпілого та законного представника, а також дослідивши докази у кримінальному провадженні, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченої, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченої та потерпілого відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ними обставин кримінальних проступків, добровільності та істинності їх позицій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних проступків при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

А тому суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_4 за епізодом від 06 січня 2023 року за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, як умисне легке тілесне ушкодження, та за за епізодом від 05 липня 2023 року ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Призначаючи обвинуваченій покарання суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує положення ст. 12 Кримінального кодексу України, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченої, яка офіційно непрацевлаштована, за місцем проживання характеризується посередньо, відповідно до ст. 89 КК України не судима, має неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які, згідно ст. 66 Кримінального кодексу України, пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, яка, згідно ст. 67 Кримінального кодексу України, обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 53 Кримінального кодексу України, штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного.

Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченої та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 та ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України, та призначення остаточного покарання у виді штрафу.

При визначенні розміру штрафу суд враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, а також майновий стан обвинуваченої, яка непрацевлаштована, має неповнолітніх дітей.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Судових витрат у кримінальному провадженні немає.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.07.2023 на алюмієвий ковш, кришку від каструлі, дерев`яну лопатку, слід скасувати, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України, ст.ст. 100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 125 Кримінального кодексу України, та призначити їй покарання:

за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.;

за ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

На підставі ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.07.2023 на алюмієвий ковш, кришку від каструлі, дерев`яну лопатку - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, які, відповідно до постанови дізнавача від 06.07.2023 та квитанції № 2433 від 05.01.2024, передані до камери зберігання речових доказів відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області: алюмієвий ковш, кришку від каструлі, дерев`яну лопатку-повернути ОСОБА_4 ; шматок цегли - знищити.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - DVD-R диск із відеозаписами, який відповідно до постанови дізнавача про визнання речовим доказом від 03.10.2023, приєднано до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченій, потерпілим та прокурору.

Суддя