Провадження № 1-кс/344/7977/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_3 , яке погодженого з прокурором у кримінальному провадженні - Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження за № 0000201 від 09.09.2024, у якому ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, 08.11.2024р., за погодженням з прокурором, звернувся з вказаним клопотанням від 05.06.2024р., в обґрунтування якого покликався на те, що слідчими П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000201 від 09.09.2024, у якому ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що громадяни України ОСОБА_6 , який обіймає посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії начальник групи ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , інспектор прикордонної служби 1 категорії ВІПС «Перкалаб» ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , який обіймає посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії оператор ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , який обіймає посаду інспектора прикордонної служби вищої категорії начальник групи ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , використовуючи своє службове становище, діючи з корисливих мотивів та за попередньою змовою групою осіб спільно з жителями регіону ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , організували і забезпечують функціонування каналу незаконного переправлення осіб, що перебувають на військовому обліку і підлягають загальній мобілізації до ЗСУ на період воєнного стану, через державний кордон України, на межі Івано-Франківської та Чернівецької областей, на територію Румунії, у межах гірської ділянки державного кордону України, поза прикордонними пунктами пропуску. Так, за надання вказаної незаконної послуги, фігуранти отримують грошові кошти у сумі 6-7 тис. доларів США за одну незаконно переправлену особу.

Механізм протиправної діяльності полягає у тому, що ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 через можливості ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , здійснюють пошук військовозобов`язаних осіб, які мають намір незаконно перетнути державний кордон України. В подальшому, вище перелічені військовослужбовці ДПСУ, використовуючи своє службове становище, на автотранспорті та у пішому порядку, у тому числі рухаючись через мобільні та стаціонарні блок-пости, на котрих стосовно останніх не здійснюється належна перевірка, здійснюють переправлення ухилянтів у напрямку державного кордону України до Румунії.

Крім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що вище вказані фігуранти та їх спільники, з метою невикриття своєї злочинної діяльності, застосовують заходи конспірації. Зокрема, зазначені особи, час від часу змінюють номери операторів мобільного зв`язку, використовують для приватного спілкування програмне забезпечення та конспіративні зустрічі.

Також, слідством встановлено, що станом на даний час вище вказаними особами, серед інших, незаконно переправлено через державний кордон України громадянина ОСОБА_14 , який діяв під контролем правоохоронних органів.

Враховуючи викладене, в діях зазначених вище осіб наявні ознаки вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Окрім цього, вищезазначені відомості перевірені досудовим слідством, а також, з використанням можливостей УСБУ в Івано-Франківській області, а саме: заявою про вчинення злочину ОСОБА_14 , протоколом допиту останнього, рапортом оперативного співробітника УСБУ в Івано-Франківській області р. № 60/5/4/1-1522 від 06.09.2024, рапортом оперативного співробітника УСБУ в Івано-Франківській області р. № 60/5/4/1-1737 від 14.10.2024, рапортом оперативного співробітника УСБУ в Івано-Франківській області р. № 60/5/4/1-1851 від 04.11.2024.

06.11.2024 ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вручено письмові повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

06.11.2024 в рамках даного кримінального провадження, проведено санкціонований обшук автомобіля марки Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить на праві власності громадянину ОСОБА_7 , під час якого зазначений автомобіль вилучено.

Слідчий в судове засідання не з`явився, однак подав заяву за змістом якої клопотання про арешт майна підтримав в повному обсязі та просив слухати без його участі.

Власник майна у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши подане клопотання, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, майно, а саме: автомобіль марки Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить на праві власності громадянину ОСОБА_7 , було вилучено 06.11.2024 у ході проведення обшуку.

Згідно копії постанови старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_3 від 07.11.2024 року, майно, а саме: автомобіль марки Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить на праві власності громадянину ОСОБА_7 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 5 ст.171 КПК України визначено строки подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, зокрема клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Враховуючи те, що майно, на яке згідно клопотання просить накласти арешт слідчий, погоджене прокурором, а саме: автомобіль марки Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить на праві власності громадянину ОСОБА_7 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000201 від 09.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, з метою збереження речових доказів, запобігання можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилученого майна, оскільки існує сукупність підстав вважати, що вони в подальшому можуть мати доказове значення під час досудового розслідування та могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому, такий захід забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно є підставним та доцільним.

Керуючись ст.ст.171, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

З метою забезпечення збереження майна, як речового доказу, накласти арешт із забороною відчуження, розпоряджання та користування на вилучений в ході проведення обшуку автомобіль марки Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить на праві власності громадянину ОСОБА_7 , до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_15