Справа № 461/7160/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1286/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , подану в інтересах ДП «ДГ «Миклашів» ІСГ Карпатського регіону НАН України, на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2024 року про накладення арешту на майно,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000824 від 13 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України про накладення арешту на земельну ділянку із кадастровим №:06:000:0037, площею 18,7 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та на урожай соняшника загальною масою (вагою) 67 180 кг, який був вилучений під час проведення огляду земельної ділянки з кадастровим номером: :06:000:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належать Підберізцівській сільській раді, Львівського району, Львівської області ().

В обґрунтування клопотання зазначав, що вказані вище документи і речі містять відомості про обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме: подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, виникла необхідність у накладені арешту на дане майно з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_8 .

Накладено арешт:

- на земельну ділянку із кадастровим :06:000:0037, площею 18,7 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває у власності Підберізцівської сільської ради, Львівського району, Львівської області () РНОНМ: 236.

- на урожай соняшника загальною масою (вагою) 67 180 кг., який був вилучений під час проведення огляду земельної ділянки з кадастровим номером: :06:000:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить Підберізцівській сільській раді, Львівського району, Львівської області ().

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_5 , в інтересах ДП «ДГ «Миклашів» ІСГ Карпатського регіону НАН України, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині накладення арешту на урожай соняшника загальною масою (вагою) 67 180 кг., який був вилучений під час проведення огляду земельної ділянки з кадастровим номером: :06:000:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить Підберізцівській сільській раді, Львівського району, Львівської області (). Окрім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2024 року, оскільки про розгляд клопотання про накладення арешту на майно представника ДП «ДГ «Миклашів» ІСГ Карпатського регіону НАН України не було повідомлено, про результат розгляду справи він дізналися 24 вересня 2024 року.

Вважає, що арешт накладено на урожай необґрунтовано, з порушенням вимог КПК України, без участі особи, яка володіє майном.

Зазначає, що арештований урожай не відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, не зберіг на собі слідів кримінального правопорушення, також жодній особі в кримінальному провадженні не повідомлено про підозру.

Наголошує, що зазначений урожай було зібрано на іншій земельні ділянці за кадастровим №:08:000:0303, а тому такий не є речовим доказом.

Звертає увагу, що урожай соняшника має короткий термін придатності та потребує особливих умов зберігання, у випадку порушення умов зберігання урожай буде не придатний для подальшого використання.

Зазначає, що слідчим суддею не враховані вимоги ч. 6 ст. 100 КПК України. Накладений арешт на зазначений вище урожай є безпідставним втручанням у господарську діяльність ДП «ДГ «Миклашів» ІСГ Карпатського регіону НАН України, порушує право мирного володіння та користування майном.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що представник власника майна адвокат ОСОБА_5 участі у розгляді справи не приймав, про результат розгляду справи дізнався 18 вересня 2024 року, колегія суддів апеляційного суду вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді слід поновити.

Заслухавши доповідача, пояснення представників власників майна на підтримку доводів апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення аргументів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з матеріалами клопотання встановлено, що Головним управлінням Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000824 від 13 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи державних установ, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, в період часу 2023-2024 років на території Львівської області, незаконно використовують землі державної форми власності, чим спричиняють тяжкі наслідки.

Вказані матеріали кримінального провадження зареєстровані на підставі інформації отриманої від УСР у Львівській області ДСР НП України, з якої вбачається, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів було встановлено, що земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні ДП «ДГ «Миклашів» ІСГ Карпатського регіону НААН України та ДП «ДГ «Грусятичі» ІСГ Карпатського регіону НААН України, передані у оренду ТзОВ «Дружба Агро-ІФ» (), та вказані посадові особи, вирощують на частині земельних ділянок які не передбачаються договірними відносинами урожай, та створюють необліковані залишки сільськогосподарської продукції, яку в подальшому без оформлення відповідної документації реалізовують за готівку, а саме :

- земельні ділянки з кадастровими номерами: :08:000:0303, :03:000:0002, :07:000:028, які перебували у постійному користуванні ДП «ДГ «Миклашів» ІСГ Карпатського регіону НААН України, які 12 липня 2024 року передані у постійне користування ДП «Фонд Аграрних Інвестицій» ();

- земельні ділянки з кадастровими номерами: :07:000:0001, :06:000:0002, :07:000:0002, які перебувають у постійному користуванні ДП «ДГ «Оброшине» ІСГ Карпатського регіону НААН України.

Під час проведення оглядів, земельних ділянок із кадастровими номерами :08:000:0303, :03:000:0002, встановлено, що ТзОВ «Дружба Агро-ІФ» (), здійснило посів соняшника на земельній ділянці із кадастровим :06:000:0037, площею 18,7 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває у власності Підберізцівської сільської ради, Львівського району, Львівської області (). Окрім цього встановлено, що між ТзОВ «Дружба Агро-ІФ» та Підберізцівською сільською радою будь-які договірні відносини на здійснення посіву чи зібрання урожаю соняшника відсутні, що свідчить про те, що ТзОВ «Дружба Агро-ІФ», самовільно провели засіяння вказаної земельної ділянки.

Вище вказані факти посіву на них сільськогосподарських культур підтверджується результатом проведення ортофотопланової зйомки полів та складеного топографічного плану (карти полів) на яких вказані фактичні площі посіву сільськогосподарської продукції та площі самовільно захоплених земельних ділянок.

Після виявлення вказаного факту, отримано ухвалу слідчого судді Галицького районного суду міста Львова, про надання дозволу на проведення огляду земельної ділянки із кадастровим :06:000:0037, площею 18,7 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває у власності Підберізцівської сільської ради, Львівського району, Львівської області ().

05 вересня 2024-06 вересня 2024 року проведено огляд вказаної земельної ділянки, під час проведення якого, встановлено, що на вказаній ділянці виявлено посіви соняшника, зібрання якого здійснювало Товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба Агро-ІФ», без будь-яких договірних відносин із Підберізцівською сільською радою, які б надавали їм право посіву чи зібрання соняшника. Також виявлено техніку яка здійснювала молотіння урожаю соняшника, окрім цього поблизу вказаної ділянки на польовій дорозі виявлено тягачі із напівпричепами на яких здійснювалось навантаження урожаєм соняшника.

Після проведення навантаження транспортних засобів урожаєм соняшника, дані ТЗ скеровувались до ДП ДГ «Грусятичі» Карпатського регіону НААН України за адресою: АДРЕСА_2 , для проведення зважування на вагах, та визначення фактичної ваги вантажу соняшника, який було зібрано на земельній ділянці з кадастровим номером: :06:000:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , під час молотіння.

Після проведення зважування встановлено загальну масу (вагу) соняшника, який був зібраний Товариством з обмеженою відповідальністю «Дружба Агро-ІФ» із земельної ділянки з кадастровим номером: :06:000:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка становить 67 180 кг.

Урожай соняшника, який зібраний із вказаної ділянки загальною масою (вагою) 67 180 кг., під час проведення огляду було вилучено, передано на відповідальне зберігання та поміщено на складські приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .

7 вересня 2024 року постановою старшого слідчого відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 , урожай соняшника загальною масою (вагою) 67 180 кг, який був вилучений під час проведення огляду земельної ділянки з кадастровим номером: :06:000:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку з кадастровим номером: :06:000:0037, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом.

7 вересня 2024 року старший слідчий відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

11 вересня 2024 року слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова клопотання старшого слідчого про накладення арешту на майно було задоволено.

Перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання старшого слідчого про накладення арешту на майно. Кримінальне провадження внесено до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, майно, на яке в клопотанні старший слідчий просить накласти арешт, відповідно до постанови старшого слідчого визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, є речовими доказами в розумінні положень КПК України. З метою забезпечення збереження речових доказів, майно повинно арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні, тому у слідчого судді було достатньо підстав для накладання арешту на це майно.

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке старший слідчий просить накласти арешт, відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.

Таким чином, арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів.

Окрім того, колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Вказані норми не враховані апелянтом в його доводах, що вказує на необґрунтованість апеляційних вимог в цій частині.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що арештований урожай не відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, не зберіг на собі слідів кримінального правопорушення, є безпідставними, оскільки встановлені фактичні обставини кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає ознакам речового доказу, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Покликання апелянта, що урожай було зібрано на іншій земельні ділянці (кадастровим №:08:000:0303), колегія суддів розцінює критично, оскільки такі мають формальний характер та не підтверджені доказами.

Твердження апелянта, що урожай соняшника має короткий термін придатності та потребує особливих умов зберігання, у випадку порушення умов зберігання урожай буде не придатний для подальшого використання, не заслуговують на увагу колегії суддів.

Пунктом 1 ч. 6 ст.100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню - повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Як встановлено з матеріалів спарив та клопотання, урожай соняшника який зібраний із ділянки з кадастровим номером: :06:000:0037, загальною масою (вагою) 67 180 кг., передано на відповідальне зберігання В.о. директора ДП ДГ «Маклашів» ІСГ Карпатського регіону НААН України ОСОБА_9 та поміщено на складські приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .

Твердження апелянта, що накладений арешт є неправомірним втручанням у право власності власника майна не знайшло свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки при накладенні такого враховано «справедливий баланс» між інтересом суспільства та вимогами щодо захисту фундаментальних прав власника майна. Окрім того, накладення арешту на майно не припиняє права власності особи та інших майнових прав, а лише тимчасово обмежує їх.

Колегія суддів також враховує, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.

У ході апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням усіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно.

При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, було враховано наведені в клопотанні старшого слідчого правові підстави для арешту, а тому обґрунтовано задоволено клопотання про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст.170 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 не спростовують висновків слідчого судді.

Ураховуючи вищезазначене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

поновити адвокату ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2024 року.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2024 року про накладення арешту на майно - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 без задоволення

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4