УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №505/1772/19

Провадження №1-кп/505/89/2024

10.06.2024 р. Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі :

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора МОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7

у відсутності потерпілих ОСОБА_8

ОСОБА_9

розглянувши у судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР №0000220 від 13.02.2019 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Топали, Красноокнянського району, Одеської області, громадянки України, з вищою освітою, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації, раніше не судимої

обвинуваченої в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Котовського міськрайонного суду Одеської області на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження №0000220, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 , перебуваючи в дружніх стосунках з потерпілою ОСОБА_7 , знаючи про наявність у потерпілої значної суми грошових коштів, вирішила заволодіти ними шляхом зловживання довірою та в подальшому розпорядитися на свій власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном ОСОБА_6 , використовуючи дружні стосунки з ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, умисно, шляхом зловживання довірою, що виразилось у наданні обіцянок повернення грошових коштів через певний період, не маючи намір в подальшому повертати грошові кошти ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що надану обіцянку про їх повернення не виконає, перебуваючи у дворі домоволодіння ОСОБА_7 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , 05.11.2016 року позичила у останньої грошові кошти в сумі 500 американських доларів США, які у еквіваленті станом на 05.11.2016 згідно курсу НБУ складає 25 гривень 59 копійок, загальною сумою 12795 гривень, що належать ОСОБА_7 , які до теперішнього часу не повернула.

В подальшому, 25.11.2016 року ОСОБА_6 , використовуючи дружні стосунки з ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, умисно, повторно, шляхом зловживання довірою, що виразилось у наданні обіцянок повернення грошових коштів через певний період, не маючи намір в подальшому повертати кошові кошти ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що надану обіцянку про їх повернення не виконає, перебуваючи у дворі домоволодіння ОСОБА_7 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , позичила у останньої грошові кошти в сумі 6000 гривень, що належать ОСОБА_7 , які до теперішнього часу не повернула.

В подальшому, 15.12.2016 року ОСОБА_6 , використовуючи дружні стосунки з ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, умисно, повторно, шляхом зловживання довірою, що виразилось у наданні обіцянок повернення грошових коштів через певний період, не маючи намір в подальшому повертати грошові кошти ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що надану обіцянку про їх повернення не виконає, перебуваючи у дворі домоволодіння ОСОБА_7 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , позичила у останньої грошові кошти в сумі 13000 гривень, що належать ОСОБА_9 , які до теперішнього часу не повернула.

В подальшому, 15.01.2017 року ОСОБА_6 , використовуючи дружні стосунки з ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, умисно, повторно, шляхом зловживання довірою, що виразилось у наданні обіцянок повернення грошових коштів через певний період, не маючи намір в подальшому повертати грошові кошти ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що надану обіцянку про їх довернення не виконає, перебуваючи у дворі домоволодіння ОСОБА_7 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , позичила у останньої грошові кошти в сумі 16000 гривень, що належать ОСОБА_10 , які до теперішнього часу не повернула.

В подальшому, 17.02.2017 ОСОБА_6 , використовуючи дружні стосунки з ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, умисно, повторно, шляхом зловживання довірою, що виразилось у наданні обіцянок повернення грошових коштів через певний період, не маючи намір в подальшому повертати грошові кошти ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що надану обіцянку про їх повернення не виконає, перебуваючи у дворі домоволодіння ОСОБА_7 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , позичила у останньої грошові кошти в сумі 15000 гривень, що належать ОСОБА_9 , які до теперішнього часу не повернула.

В подальшому, 12.03.2017 ОСОБА_6 , використовуючи дружні стосунки з ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, умисно, повторно, шляхом зловживання довірою, що виразилось у наданні обіцянок повернення грошових коштів через певний період, не маючи намір в подальшому повертати грошові кошти ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що надану обіцянку про їх повернення не виконає, перебуваючи у дворі домоволодіння ОСОБА_7 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , позичила у останньої грошові кошти в сумі 500 американських доларів, які у еквіваленті станом на 12.03.2017 згідно курсу НБУ складає 26 гривень 90 копійок, загальною сумою 13450 гривень, що належать ОСОБА_9 , які до теперішнього часу не повернула.

В подальшому, 07.04.2017 ОСОБА_6 , використовуючи дружні стосунки з ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, умисно, повторно, шляхом зловживання довірою, що виразилось у наданні обіцянок повернення грошових коштів через певний період, не маючи намір в подальшому повертати грошові кошти ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що надану обіцянку про їх повернення не виконає, перебуваючи у дворі домоволодіння ОСОБА_7 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , позичила у останньої грошові кошти в сумі 500 американських доларів, які у еквіваленті станом на 07.04.2017 згідно курсу НБУ складає 27 гривень 10 копійок, загальною сумою 13550 гривень, що належать ОСОБА_8 , які до теперішнього часу не повернула.

В подальшому, всередині квітня 2017 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , використовуючи дружні стосунки з ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, умисно, повторно, шляхом зловживання довірою, що виразилось у наданні обіцянок повернення грошових коштів через певний період, не маючи намір в подальшому повертати грошові кошти ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що надану обіцянку про їх повернення не виконає, перебуваючи у дворі домоволодіння ОСОБА_7 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , позичила у останньої грошові кошти в сумі 10000 гривень та 500 американських доларів, які у еквіваленті станом на 07.04.2017 згідно курсу НБУ складає 27 гривень 10 копійок, загальною сумою 13550 гривень, що належать ОСОБА_7 , які до теперішнього часу не повернула.

Внаслідок шахрайських дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_7 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 42345 гривень, потерпілій ОСОБА_8 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 29550 гривень, потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 41450 гривень.

Дії обвинуваченої ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) та ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 надав письмове клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Обвинувачена ОСОБА_6 не визнала свою вину за ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України, клопотання захисника підтримала повністю, надала письмову згоду та просила звільнити її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно неї закрити.

Прокурор не заперечував проти задоволення заявленого захисником клопотання, вважає, що кримінальне провадження відносно обвинуваченої може бути закрито та звільнено обвинувачену ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 .. Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди з обвинуваченої ОСОБА_6 просив залишити без розгляду.

10.06.2024 року потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилися.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження щодо заявленого клопотання захисником, дослідивши матеріали кримінального провадження, роз`яснивши обвинуваченій ОСОБА_6 правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст.49та ст.106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, яке мало місце 05.11.2016 року та кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190 КК України, які мали місце 25.11.2016, 15.12.2016,15.01.2017, 17.02.2017, 12.03.2017, 07.04.2017, всередині квітня 2017 року .

Згідно вимог ст. 12 КК України визначено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України за ступенем тяжкості є кримінальним проступком, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України за ступенем тяжкості є нетяжким кримінальним правопорушенням.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки, у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років, у разі вчинення нетяжкого кримінального правопорушення.

Ця норма кримінального закону є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов, і розширеному тлумаченню не підлягає.

Давність притягнення до кримінальної відповідальності полягає в тому що, якщо сплинуло три роки з часу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та п`ять років з часу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України притягнення до кримінальної відповідальності неможливе, суд не може притягнути особу до кримінальної відповідальності, якщо особа заявляє клопотання про застосування строків давності.

Кримінальне провадження №0000220, внесене до ЄРДР 13.02.2019 на досудовому розслідуванні та під час судового розгляду не зупинялось, тому відповідний перебіг строку давності не переривався та не зупинявся у встановленому законом порядку.

У відповідності з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За частиною 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Касаційним Кримінальним Судом у складі Верховного Суду в Постанові від 19.11.2019 року в справі №345/2618/16-к зроблено висновок, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності. Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України.

Відповідно до п.п. 2, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності). Судам слід звернути увагу на те, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Встановлено, що ОСОБА_6 раніше не судима. Кримінальні правопорушення вчинила вперше.

З огляду на наведене, у даному кримінальному провадженні закінчився трирічний строк давності, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та п`ятирічний строк давності, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3ст. 49КК України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8ст. 284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України і звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого, від кримінальної відповідальності.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Судом обвинуваченій ОСОБА_6 в присутності її захисника роз`яснено наслідки звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, передбачених ст. 49 КК України. Обвинувачена ОСОБА_6 зазначила, що наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав їй зрозумілі, просила суд закрити кримінальне провадження та звільнити її від кримінальної відповідальності.

З огляду на вище вказане, враховуючи, що з дня скоєння ОСОБА_6 кримінальних правопорушень минуло більше п`яти років, перебіг строків давності порушено не було, обвинуваченій відомі підстави звільнення від кримінальної відповідальності та їх наслідки, вона надала згоду на таке звільнення, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 190 КК України та ч2 ст. 190 КК України, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 закрити.

З урахуванням викладеного, судом зазначається, що клопотання сторони захисту є таким, що ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню, у зв`язку із чим, суд вважає за можливе, у відповідності до вимог ст. 49 КК України, звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, закрити.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_6 60000 (шістдесят тисяч) грн. та 2000 (двох тисяч) доларів США у якості відшкодування матеріальної шкоди та 100000 (сто тисяч) грн. в якості відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду згідно клопотання її представника адвоката ОСОБА_5 , роз`яснивши потерпілій право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства..

На підставі ст. ст. 12, 49 КК України, керуючись п.1 ч.2 ст. 284, ч.8 ст. 284, ч.4 ст. 286, 288, 314, 372, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000220 від 13.02.2019 року - задовольнити.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Топали, Красноокнянського району, Одеської області, громадянку України, з вищою освітою, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації, раніше не судимузвільнити від кримінальної відповідальності за обвинуваченям у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п.2, п.3 ч.1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000220 від 13.02.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України- закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_6 60000 (шістдесят тисяч) грн. та 2000 (двох тисяч) доларів США у якості відшкодування матеріальної шкоди та 100000 (сто тисяч) грн. в якості відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1