Справа № 203/1775/24
Провадження № 1-кс/0203/1377/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року слідчий суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_7 , погоджене прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 22 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000452 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 4 ст. 368 КК України, у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, із вищою освітою, який одружений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває на посаді голови Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

В С Т А Н О В И В:

11 квітня 2024 року до слідчого судді доставлений ОСОБА_4 , затриманий в порядку п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України 09 квітня 2024 року о 12 год. 44 хв., для розгляду клопотання про застосування до нього у вигляді запобіжного заходу тримання під вартою, з яким звернувся слідчий у порядку ст. 192 цього Кодексу за погодженням з прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, з додаванням копії складеного у присутності захисника протоколу затримання.

Дане клопотання за формою та змістом відповідає вимогам ст.ст. 176, 184 КПК України та обґрунтоване наявністю достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 у разі запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може вчинити дії, передбачені п.п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, і лише застосування до підозрюваного тримання під вартою, на думку сторони обвинувачення, відповідатиме завданням охорони прав та інтересів як суспільства, так і викривача вимагання хабара. Зокрема, отримавши повідомлення про підозру та усвідомлюючи невідворотність призначення відносно нього покарання у вигляді реального позбавлення волі до 12 років, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, так як притягується до відповідальності за скоєне з ознаками особливо тяжкого службового корупційного злочину. Перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 зможе використати своє службове становще для знищення, переховування або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також використати свої соціальні зв`язки, пов`язані з роботою на керівній посаді в системі органів місцевого самоврядування, для незаконного впливу на свідків будь-яким шляхом залякування, умовляння, пропонування неправомірної вигоди за свідчення на свою користь тощо або для перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з наведених у ньому підстав, обґрунтовуючи наявність зазначених ним ризиків тим, що досудове слідство ведеться за обставинами розкриття особило тяжкого корупційного злочину з високим ступенем латентності, і перебуваючи на свободі, підозрюваний може незаконно перешкоджати кримінальному провадженню. Також, реальна загроза переховування підозрюваного від слідства та суду, на думку прокурора, існує з огляду не тільки на тяжкість міри покарання за скоєний злочин, а також з урахуванням майнового стану членів його сім`ї. В свою чергу, обгрунтваність підозри щодо попередньої змови слідує з негласно отриманих фактичних даних, легалізація яких потребує певного часу.

Підозрюваний повінстю заперечив свою причетність до події поставленого йому за вину злочину, пояснюючи про знайомство в кабінеті секретаря міської ради з викривачем, з яким спілкувався як з представником міжнародної громадської організації, а в день затримання приймав участь в урочистих заходах з військовими, через що прийшов на роботу значно пізніше за подію злочину, тоді як не могли бути й мови про будь-які обіцянки передати фізичній особі або будівельній компанії у, взагалі-то, непридатному стані об`єкт недобудови, будівництво якого фінансувалося з бюджетів трьох рівнів, а не тільки з місцевого бюджету м. Новомосковська.

Захисники в засіданні проти задоволення клопотання заперечували, як і проти законності затримання без ухвали слідчого судді, тим, що підозра ґрунтується лише на нічим об`єктивно неперевірених показаннях викривача, в той час як у підозрюваного нічого не віднайдено, і немає підстав вважати його пійманим «на гарячому», а весь предмет неправомірної вигоди вилучений у секретаря міської ради ОСОБА_9 . Крім того, вказували на те недоведеність заявлених ризиків за ч.1 ст. 177 КПК України, які зводяться лише до припущень, тоді як ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, позитивні характеристики з місця роботи, тому захисники просили про відмову у задоволенін клопотання слідчого або застосування запобіжного заходу не пов`язаного з тримння під варто у виді застави у розмірі, що не перевищує 1 000 000,00 грн.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, заперечення підозрюваної особи і міркування її захисників, дослідивши додані до клопотання докази, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_4 відповідно до ст. 276 КПК України обґрунтовано підозрюється в одержанні для себе, використовуючи при цьому повноваження Новомосковського міського голови і свого відповідального становища, в групі з секретарем Новомосквоської міської ради ОСОБА_9 за попередньою з ним злочинною змовою, на пред`явлену у березні 2024 року вимогу неправомірної вигоди у вигляді валютних цінностей готівкою в особливо великому розімірі 30 000 доларів США, еквівалентних за офіційним курсом Нацбанку 1 169 400 гривням, за передачу в довгострокове користування за зверненням ОСОБА_10 комунального майна з підписанням меморандуму про це в обхід конкурсу для здачі в оренду, що стороною обвинувачення кваліфіковано за ознаками поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди в особливо великому розмірі за попередньою змовою групою осіб особливо тяжкого корупційного злочину у сфері службової діяльності особи, яка займає відповідальне становище, за який санкція ч. 4 ст. 368 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з обов`язковою додатковою конфіскацією, чим допускається застосування згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою, яке за практикою Європейського Суду з прав людини в рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» має сприяти виконанню досудовим розслідуванням завдань доведення факту вчинення та характеру поставлених за вину правопорушень.

10 квітня 2024 за дорученям керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_11 відповідно до ч. 2 ст. 481 КПК України ОСОБА_4 повідомлено згідно ст.ст. 277-278 цього Кодексу про підозру в тому, що за версією з`ясованих стороною обвинувачення і викладених письмово у цьому повідомленні обставин він, користуючись з 18.10.2020 правами Новомоськовського міського голови, склавши присягу, після надходження від ОСОБА_10 07 лютого 2024 року пропозиції секретарю міської ради ОСОБА_9 і не пізніше 05 березня 2024 року до 18 години 45 хвили спокусився у м. Новомосковську заздалегідь вступити з останнім у злочинну змову, на виконання умов якої в будівлі на АДРЕСА_2 за місцем служби у кабінеті секретаря міської ради з метою протиправного збагачення 19 березня 2024 року під час обідньої перерви з корисливих мотивів вимагав у ОСОБА_10 за включення у порядок денний сесії Новомосковської міської ради питання і підписання за результатами голосування депутатами меморандуму про передачу без конкурсу в довгострокове користування недобудованої будівлі ЗОШ АДРЕСА_3 неправомірну вигоду, яку 09 квітня 2024 року о 12 год. 15 хв., діючи за попередньою змовою у групі з ОСОБА_4 , доводячи спілний умисел до кінця відповідно до відведеної собі ролі, одержав секретар Новомосковської міської ради ОСОБА_9 на своєму робочому місці від ОСОБА_10 у вигляді валютних цінностей в особливо великому розмірі 30 000 доларів США готівкою.

Як вбачається з клопотання та матеріалів кримінального провадження, сторона обвинувачення обґрунтовує підозру в одержанні неправомірної вигоди службовими особами фактичними даними місця та обстановки відшукання предмета злочину, який до того під протокол вручений заявнику ОСОБА_10 з метою їх викритя на хабарництві, разом з відшуканням плану реконструкції будівлі на АДРЕСА_4 і листування Новомосковського міського голови з громадською організацією, від імені якої виступав ОСОБА_10 , що вказує на подію обумовлення передачі іноземної валюти використанням службового становища міського голови, посаду якого займає ОСОБА_4 . Добуті фактичні дані пійманя з поличним на місці в службових приміщеннях, за які за обсягом посадових обов`язків керівника органу місцевого самоврядування відповідає ОСОБА_4 , тісно пов`язані з врученням валютних цінностей, що здійснювалася під контролем правоохоронних органів за конфіденційного співробітництва заявника ОСОБА_10 , який на допитах послідовно викривав у хабарництві і секретаря міської ради, і Новомосквоського міського голову, які за рахунок об`єкта недобуду мали на меті в умовах воєнного стану нажитися на бюджетних програмах для внутрішньо переміщених осіб.

Факт зустрічі у службовому кабінеті секретаря міської ради 19 березня 2024 року ОСОБА_4 не заперечує, надаючи цим фактам власну правову оцінку, обстоюючи позицію невинуватості, тоді як обставини виявлення за місцем служби іноземної валюти щонайменше не виправдані наявними законними джерелами доходів, що дає підстави для подальшого досудового розслідування з метою розвіювання підозр у неправомірності вигоди.

Пленум Верховного Суду України у п. 16 постанови від 26.04.2002 за № 5 «Про судову практику у справах про хабарництво» звертав увагу на усталену практику тлумачення закінченим одержання службовою особою неправомірної вигоди з моменту, коли предмет такої вигоди прийняв хоча б один із співвиконавців, якими для попередньої змови слід вважати службових осіб, які одержують хабар за виконання чи невиконання дій, які кожна з них могла або повинна була виконати, і не має значення, як були розподілені ролі між ними, і чи усвідомлював той, хто дав хабар, що в одержанні хабара беруть участь декілька службових осіб, і хто з них виконує обумовлене з ним.

Так, на виконання Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Новомосковський міський голова формує порядок денний сесії ради і включає до нього питання, яке місцева рада має розглянути, а від секретаря міської ради залежить організація підготовки розгляду такого питання.

Тому прокурором наведені достатні докази для підтвердження фактів неправомірності вигоди, виявленої за місцем служби ОСОБА_4 у підзвітної йому особи, діяльність якої залежить від здійснення службових повноважень ОСОБА_4 , чим викликані причини виникнення підозри у злочинній змові, що за практикою тлумачення обґрунтованості підозри Європейським Судом з прав людини, mutatis mutandis, в рішенні від 28.10.94 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (скарга № 14310/88) не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що безсумнівно доводять винуватість у злочині до ступеня, необхідного для засудження обвинувальним вироком чи, принаймні, висунення обвинувачення в формі обвинувального акта, що складає процесуальну мету вже наступних стадій кримінального провадження.

При цьому, формулювання підозри містить посилання на поєднанність неправомірної вигоди з її вимаганням, але в обставинах, які за версією сторони обвинувачення стали реальними (фактичними) підставами для підозри, наведена суто обумовленість передачі коштів, притаманна хабарництву, але відсутній будь-який виклад погроз стосовно виривача або, принаймні, натяк на умисне створення умов, за яких суб`єкт господарювання вимушений був би надати неправомірну вигоду з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів, що за визначенням примітки до ст. 354 КК України можуть утворювати склад вимагання неправомірної вигоди.

Разом з тим, відомості протоколів допитів ОСОБА_10 сукупно з протоколом огляду наданих заявникові валютних цінностей для використання з метою викриття вказують на залучення заявника до конфіденційного співробітництва і негласний контроль за вчиненням злочину, для якого мав дотримуватися порядок, передбачений у ст.ст. 271, 273, 275 КПК України, та який, вочевидь, закінчився відкритим фіксуванням у службових кабінетах Новомосковського міського голови і секретаря Новомосковської міської ради в їх присутності, про що складені протоколи обшуків. Для оцінки допустимості зібраних даних викриття «на гарячому» в процесі доказування необхідна ретельна перевірка на предмет наявності підстав і умов проведення негласних слідчих (розшукових) дій, відомості про які ще не розсекречені у встановленому законом порядку, за відповідними постановами прокурора та ухвалами слідчих суддів, що можливо на наступних стадіях кримінального провадження і виправдовує підстави застосування запобіжного заходу потребами досудового розслідування.

Відповідно, прокурором наведені достатні докази для наступного сумлінного підтвердження фактів та добутої інформації, які переконують у предметі кримінального розслідування, необхідного для підтвердження або розвіювання підозри у можливому вчиненні особою правопорушення відомого ступеня тяжкості, внаслідок чого за практикою тлумачення "обґрунтованої підозри" Європейським судом з прав людини, mutatis mutandis, у §§ 92-93 рішення від 07.06.2018 у справі «Рашад Хасанов та інші проти Азербайджану» (Заява № 48653/13) належить визнати доказаним її існування відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України для застосування заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості, включаючи запобіжного заходу з підстав ч. 2 ст. 177 КПК України, що вимагає оцінити ризики вчинення підозрюваним спроб перешкоджання кримінальному провадженню та ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності.

Спірна попередня правова кваліфікація скоєного в залежності від доведення факту злочинної змови, що на початковому етапі розслідування викликала у сторони захисту сумніви у вагомості доказів викриття «на гарячому», дійсно може заохочувати сторону захисту до обстоювання своєї правової позиції, щонайменше з іншими менш тяжкими наслідками кримінально-правового характеру, внаслідок чого заінтересованість підозрюваного у справедливому судовому розгляді з доведенням своєї непричетності до події злочину на цій стадії провадження, дійсно, може істотно зменшувати ризик втечі, але з іншого боку ще більше спокушає до незаконного впливу на свідків, другого підозрюваного та іншого перешкоджання з`ясуванню істини у кримінальному провадженні, істотно підвищуючи ризики таких дій з метою штучного створення доказів на свій захист, особливо коли висновок про причетність до події злочину залежить від доведеності фактів змови і спільності дій службових осіб, що свідчить про доведеність ризиків за п.2 та п.3 ч.1 ст .177 КПК України.

До того ж, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

За практикою тлумачення ризику втечі в рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бекчиев проти Молдови» і «Панченко проти Росії» слідчий суддя приймає до уваги за основу не лише суворість міри покарання, яка загрожує на випадок можливого засудження в межах повідомленої підозри, але і майнові можливості підозрюваного і членів його сім`ї, які дозволяють в умовах воєнного стану вдатися до втечі, не гребуючи можливістю укритися на тимчасово окупованих територіях, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає доведеним і ризик за п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, слідчий суддя приходить до висновку про доведеність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином за п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, уникнення слідства та суду під виглядом службової необхідності, впливу на підлеглих осіб з метою створення умов, які б затягували досудове розслідування, в тому числі, але не виключно, першкод в доступах до службових документів та встановлення об`єктивноїх істини у справі.

Прокурором у з`ясованих обставинах надані переконливі докази того, що на цьому етапі досудового розслідування наявні достатні підстави вважати існуючими на випадок перебування на свободі ризики перешкоджання встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні, в тому числі знищенням чи переховуванням речей, предметів, засобів, документів, необхідних для викриття повною мірою скоєного групою осіб, та ухилення від відповідальності, запобігання чому складає легітимну мету за ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий у своєму клопотанні, що виправдовують характерний для тримання під вартою ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Таким чином, оцінивши в судовому засіданні в сукупності обставини за ст. 178 КПК України з урахуванням повідомленої підозри в особливо тяжкому злочинному посяганні, для забезпечення належної поведінки підозрюваного відповідно до ст. 177 цього Кодексу з метою запобігання наявним процесуальним ризикам втечі, знищення, спотворення доказів, впливу на інших учасників і перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні та ухилення від виконання процесуальних рішень згідно ст. 194 КПК України слідчому судді належить постановити цю ухвалу про тримання підозрюваного під вартою в межах строків досудового розслідування з моменту затримання, тобто до 12 год. 44 хв. 07 червня 2024 року, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, а вірогідні відомості про медичні протипоказання чи про неможливість підтримувати стан здоров`я підозрюваного в умовах попереднього ув`язнення відсутні.

При цьому, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у відповідності до абз. 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» складає з 01 січня 2024 року від 242 240 до 908 400 гривень.

Згідно абз. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Визначаючи відповідно до ст.ст. 183 ч. 3, 194 КПК України розмір застави й обсяг обов`язків, виконання яких має бути нею забезпечене, слідчий суддя виходить з підозри особи в особливо тяжкому корупційному злочині з поставленим за вину розміром злочинної наживи у співставленні з майновим станом підозрюваного та членів його сім`ї за даними щорічної декларації, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування особи (за 2022, 2023 роки де, окрім задекларованого іншого нерухомого та рухомого майна, сума лише самих готівкових коштів за кожен рік окремо складає понад 240 тис. доларів США та понад 1 млн. 900 тис. грн.), через що забезпечити належну процесуальну поведінку здатна така застава, яка за ст. 132 цього Кодексу має визнаватися виправданою ступенем довіри до перспективи її втрати як стримуючого засобу, не будучи вочевидь непомірною, але відповідно до § 78 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» відбиваючи бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що за висновками слідчого судді складатиме 1000 розмірів прожиткових мінінімумів для працездатних осіб, тобто 3 028 000,00 грн., тому клопотання слідчого підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 131 , 176-178 , 193 -197, 199 КПК України , слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_7 , погоджене прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 22 лютого 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000452 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 4 ст. 368 КК України, у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 12 год. 44 хв. 07 червня 2024 року, з утриманням в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Визначити строк дії ухвали до 07 червня 2024 року.

ОСОБА_4 , може бути звільнений під заставу 3 028 000 (три мільйони двадцять вісім тисяч) гривень, тобто 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з часу підтвердження внесення цієї суми на рахунок № UA0017442, отримувач ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26239738, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код 820172, одночасно з покладенням на підозрюваного обов`язків згідно з ст. 194 КПК України на строк дії ухвали - до 07 червня 2024 року:

- за першою вимогою прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з м. Новомосковськ Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідком ОСОБА_10 та іншими свідками, а також підозрюваним ОСОБА_9 у зазначеному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави підозрюваного ОСОБА_4 , з моменту звільнення з-під варти вважати таким, до якого у вигляді запобіжного заходу застосована застава, про що уповноваженій службовій особі місця попереднього ув`язнення повідомити слідчого, прокурора та слідчого суддю, або суд.

Попередити ОСОБА_4 про звернення суми застави в дохід держави із зарахуванням її до спеціального фонду Державного бюджету України в разі невиконання підозрюваним покладених на нього за цією ухвалою обов`язків з вирішенням питання про застосування застави у більшому розмірі або іншого виду запобіжного заходу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноважену особу Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений і оголошений учасникам провадження 15 квітня 2024 року о 15:45 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1