Справа № 344/6018/24
Провадження № 1-кс/344/2679/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника - адвоката ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , про скасування повідомлення про підозру від 30.01.2024 ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000014 від 18.01.2014 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 110-2 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

01.04.2024 адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді із скаргою, у якій просив скасувати повідомлення про підозру від 30.01.2024 ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000014 від 18.01.2014 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 110-2 КК України.

В обґрунтування скарги, зокрема зазначено, що слідчий, прокурор не врахували, що відповідно до норм матеріального права, злочину за ст. 110-2 КК України, ОСОБА_4 в період 2015-2017 років, не міг вчинити незалежно від його дій та наявних доказів. Оскільки інкриміновані ОСОБА_4 дії вже були вчиненні іншими особами, до нього і без нього. Вважає, що таке підтверджується : Декларацією від 20.03.2014 «Про боротьбу за звільнення України», де за її змістом має місце звернення до держав світу про невизнання анексії, і свідчить, що об`єктивна сторона злочину «дії з метою…» вже були вчиненні. Рішенням Конституційного Суду України від 14.03.2024, яким визнано неконституційну Постанову Верховної Ради Автономної Республіки Крим « Про декларацію незалежність Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» від 11.03.2024 №1727-6/14, і така втрачає чинність з дня ухвалення такого рішення. Таке, свідчить що тимчасова анексія станом на 2015-2017 року вже була вчинена, що встановлено компетентними державними органами України ще в 2014 році. Відтак, норма матеріального права - ст. 110-2 КК України не підлягає застосуванню до змісту підозри, оскільки в 2015-2017 роках дії, фінансування яких ставиться в вину ОСОБА_4 вже були вчиненні, отже «фінансування» таких дій «з метою» їх вчинення в минулому - не можливе.

Отже, зміст повідомленої ОСОБА_4 підозри ( час, місце та спосіб - як вони сформульовані у повідомлення про підозру) при зіставлені зі змістом норми кримінального закону свідчить про необґрунтованість повідомлення про підозру через відсутність складу злочину в діях у вчиненні яких він підозрюється.

Крім того, 14.09.2014 прийнято Закон України №1636-VII «Про створення вільної економічної зони «Крим» та особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України», який втратив чинність на підставі Закону №1618-ІХ від 01.07.2021; доповнено ст. 23 Закону України «Про електроенергетику», а саме Особливості регулювання правових, економічних та організаційних відносин, пов`язаних з продажем електричної енергії з оптового ринку електричної енергії України на тимчасово окуповану територію, а також відносин, пов`язаних з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням, купівлею, продажем і використанням електричної енергії на тимчасово окупованій території, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Також звертає увагу на Постанову Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 №148 «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя» ( зі змінами згідно постанови КМ №698 від 10.12.2014).

ОСОБА_4 не мав відношення до фінансування незаконних збройних формувань на тимчасово окупованих територіях Криму та міста Севастополя в аспекті об`єктивної та суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 110-2 КК України та змісту повідомленої йому підозри принаймі за часовим критерієм.

Щодо підписання довіреності керівнику філії, в якій визначено повноваження ОСОБА_7 , як керівника філії, то вважає, що такі дії не можуть бути злочинними.

По перше, ОСОБА_4 був уповноважений як підписант тієї довіреності рішенням Наглядової ради Товариства, отже мав право на її підписання. Довіреність не містила протизаконних положень. Ніякого закону цим він не порушив, що засвідчено нотаріусом.

Повноваження ОСОБА_4 протокольним дорученням Спостережної ради в цьому конкретному випадку обмежувались підписанням довіреності як передбаченого законом документу.

Створення таких філій на тимчасово окупованих територій врегульовано відповідними Законами ( наприклад п.5.3 «Про створення вільної економічної зони «Крим» та особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України», який втратив чинність на підставі Закону №1618-ІХ від 01.07.2021) та підзаконними актами.

Висновок. У випадку створення філії, надання її керівнику довіреності ( згідно ст. 95 ЦК України ) є складовою частиною створення ( будь-якої філії не залежно від її розташування та мети створення.

Створення філії було дозволено вищенаведеним Законом. Отже підписання довіреності чи іншого документу, що є необхідним для створення філії, не є і не може бути злочинним.

ОСОБА_4 згідно повідомленої підозри ставиться у вину укладення іншими особами 43 контрактів з органами окупаційної влади.

Сторона захисту також звертає увагу на наступні докази непричетності ОСОБА_4 до укладення цих договорів з вказаними стороною обвинувачення суб`єктами ( перелік не є вичерпним):

-П.3.1. Положення про філію, згідно яким філія не підпорядковувалася ОСОБА_4 . Отже, ОСОБА_4 не керував нею, бо вона йому не підпорядковувалася;

-Протокол №22 Загальних зборів ПАТ «Енергетична компанія « Севастопольенерго», місце проведення : Україна, м. Херсон, 09.04.2015,

-Протокол №24 Загальних зборів ПАТ «Енергетична компанія « Севастопольенерго», місце проведення : Україна, м. Вишневе, 31.03.2016. Виступив генеральний директор ОСОБА_4 ,

-Протокол Загальних зборів ПАТ «Енергетична компанія « Севастопольенерго» місце проведення : Україна, м. Вишневе, 19.04.2017.

З таких протоколів, які є у відкритому доступі на сайті ПАТ « ЕК «Севастопольенерго» вбачається, що ОСОБА_4 як керівник Товариства, яке знаходилось на не окупованій території, не мав можливості якимось чином впливати на діяльність філії, про що доповідав зборам акціонерів і акціонери цей факт визнавали, схвалюючи його звіт перед зборами. Отже, через відсутність будь-якого впливу на діяльність філії, він не міг і не може нести відповідальність за укладені контракти та їх законність.

Згідно положення про філію, в силу створеної організаційної структури, ОСОБА_4 не керував не повинен був керувати філією. ОСОБА_7 у своїй діяльності не підкорявся і не повинен був підкорятися ОСОБА_4 . ОСОБА_8 мав підкорятися Спостережній раді Товариства керуватись нею напряму.

Вважає, що наведеними доказами ( і не тільки) підтверджується факт відсутності управлінського, фінансового та іншого зв`язку з філією з боку ПАТ «ЕК «Севастопольенерго» в особі керівників, у тому числі ОСОБА_4 .

Такі доводи виключають відповідальність ОСОБА_4 за контракти, укладені на тимчасово окупованій території ОСОБА_9 , до дій якого ОСОБА_4 не мав ніякого відношення.

Разом з тим, діяння, сформульовані у повідомлені про підозру, якби вони були вчиненні певною особою, підпадали б під ознаки ч.4 ст. 111-1 КК України. Однак, ці дії не можуть бути інкриміновані, оскільки вони були криміналізовані лише 03.03.2022.

Захисник - адвокат ОСОБА_10 просив скаргу задоволити, з підстав та мотивів, що викладені письмово. Додав, зокрема, що інкриміноване кримінальне правопорушення не могло бути вчинено ОСОБА_4 зважаючи на часовий проміжок, відтак в будь-якому випадку відсутній склад кримінального правопорушення. Електроенергія подавалась виключно для мирного населення. ОСОБА_4 не створював, не управляв філією та діяльністю ОСОБА_7 .

Також, жодних нових доказів з часу вручення повідомлення про підозру сторона обвинувачення не надає. При цьому, з цього часу такі мають бути ширшими.

Видача довіреності на ОСОБА_7 не свідчить про злочинний умисел на проведення незаконної діяльності шляхом видачі довіреності. Довіреність видана відповідно до законодавства України та посвідчена нотаріусом.

Підозрюваний вимоги скарги підтримав. Просив скасувати повідомлення про підозру. Вказав, що діяльність філії була, передбачена законодавством України. Зокрема, щоб зберегти майно підприємства, забезпечити людей заробітною платою. Жодних намірів і дій, проти України він не вчиняв і не мав наміру на вчинення. Філія підпорядковувалась Наглядовій раді. Довіреність, яка ним підписана, була складена юристами та перевірена нотаріусом. Контакти ОСОБА_7 в мобільному телефоні, не свідчать про їхнє спілкування.

Прокурор та слідчий заперечили відносно задоволення скарги. Вказали, що повідомлення про підозру складене та вручене підозрюваному ОСОБА_4 з дотриманням всіх вимог закону. Обґрунтованість підозри перевірялась слідчими суддями під час застосування, продовження запобіжного заходу. Підстави, що зазначені у скарзі, є виключно власним трактуванням стороною захисту. У нотаріально посвідченій довіреності, зокрема від 05.07.2016, що видана ОСОБА_4 як Генеральним директором ПАТ «ЕК «Севастопольенерго» - генеральному директору Філії ПАТ«ЕК «Севастопольенерго» ОСОБА_7 зазначено про представлення інтересів товариства перед державними, муніципальними, громадськими, комерційними організаціями, зокрема, рф; уповноважено укладати будь-які угоди та підписувати від імені Товариства договори, за винятком операцій, пов`язаних з нерухомим майном у певній частині.

Щодо не подання нових доказів, то досудове розслідування триває, наявна таємниця слідства, не всі матеріали підлягають наданню на даному етапі. Подані докази є достатніми для пред`явленої підозри ОСОБА_4 .

Вислухавши пояснення учасників розгляду скарги, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшла наступного висновку.

Слідчим відділом УСБУ в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000014 від 18.01.2024.

30.01.2024 о 19 год 09 хв. ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні в присутності захисника було вручено письмове повідомлення про підозру від 30.01.2024, що складене слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу УСБ України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 , за погодженням начальника відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_12 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 110-2 КК України.

Так, відповідно до п. 10 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Такі положення дотримано.

Чинні положення КПК України містять вимоги щодо змісту письмового повідомлення про підозру (ст. 277 КПК України), випадки, за яких повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 КПК України, (ч. 1 ст. 276 КПК України), порядок вручення письмового повідомлення про підозру (ст. 278 КПК України), перевірку щодо дотримання яких слідчий суддя має здійснити під час вирішення питання щодо наявності підстав для скасування повідомлення про підозру.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання (ч.ч. 1, 2 ст. 278 КПК України).

Такі положення дотримано. Повідомлення про підозру вручено у день його складення.

Виділяють кілька підходів до розуміння поняття «здійснення повідомлення про підозру». Перший підхід полягає у розумінні повідомлення про підозру як процесуального рішення, прийнятого уповноваженим на це органом/посадовою особою з підстав та в порядку, визначеному КПК України. Другий підхід передбачає сукупність ряду послідовних процесуальних дій, які охоплюють собою окремі етапи.

Із системного аналізу норм глави 22 КПК України вбачається, що процедуру здійснення повідомлення про підозру особі можна умовно поділити на такі етапи:

1) етап прийняття рішення щодо необхідності здійснення особі повідомлення про підозру, який передбачає перевірку підстав здійснення такого повідомлення згідно з частиною першою статті 276 КПК України, дотримання процесуальних гарантій під час проведення тих чи інших слідчих або оперативно-розшукових дій або застосування запобіжних заходів, які вчинялись до моменту здійснення такого повідомлення. На цьому етапі відбувається формування волевиявлення уповноваженої посадової особи (слідчого або прокурора) про необхідність здійснення повідомлення про підозру. Потрібно також зауважити, що законодавство передбачає можливість (у разі необхідності) зміни волевиявлення щодо здійснення повідомлення про підозру у формі зміни раніше повідомленої або ж повідомлення нової підозри в порядку, визначеному статтею 279 КПК України;

2) етап об`єктивації/вираження сформованого внутрішнього волевиявлення уповноваженої посадової особи щодо прийнятого рішення в зовнішню форму шляхом складання тексту повідомлення про підозру відповідно до вимог, передбачених статтею 277 КПК України, та його підписання;

3) етап доведення інформації до відома адресата, щодо якого прийняте рішення про повідомлення про підозру, шляхом безпосереднього вручення його тексту особі згідно зі статтею 278 КПК України. На цьому етапі відбувається також повідомлення прав підозрюваному, а в разі якщо підозрюваний висловить відповідне прохання, то йому зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав (частина третя статті 276 КПК України).

Повідомлення про підозру є системою процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора під час досудового розслідування, спрямованих на формування законної та обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваною, можливості захищатися усіма дозволеними законом засобами та способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Викладена в письмовому повідомленні підозра служить підґрунтям для початку реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні. У підозрюваного з`являються можливості впливати на зміст підозри та на подальше формулювання обвинувачення у обвинувальному акті, яким завершується досудове розслідування. Сформульована підозра встановлює межі здійснення слідчим і прокурором обвинувальної діяльності, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість більш цілеспрямовано реалізовувати функцію захисту.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 277 КПК України, повідомлення про підозру має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Також, аналіз зазначених положень КПК України дає підстави для висновку, що під час розгляду скарг на повідомлення про підозру предметом перевірки слідчого судді є (1) питання дотримання вимог щодо змісту повідомлення про підозру та процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, (2) питання дотримання стандарту «достатніх доказів» для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Разом з тим, системний аналіз норм КПК України та практики ЄСПЛ (зокрема, рішення у справах «Фокс, Кембел і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України») свідчить про наявність в кримінальному процесуальному законодавстві України понять, які відповідають різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)». Стандарт достатніх підстав (доказів) використовується в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, мети постановлення тих чи інших процесуальних рішень, вчинення процесуальних дій та їх правових наслідків.

У відповідності до положень статті 42 КПК України, з моменту повідомлення особі про підозру, вона набуває статусу підозрюваного, обсяг процесуальних прав якого значно більший, ніж у особи, якій таке повідомлення ще не вручене (хоча фактичні обставини можуть свідчити про подібну перспективу), та з моментом повідомлення особі про підозру фактично пов`язується початок реалізації принципу змагальності в кримінальному процесі.

Факти, що підтверджують наявність достатніх доказів для підозри, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт «достатніх підстав (доказів)» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для здійснення повідомлення про підозру.

На даному етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, встановлювати наявність чи відсутність в діях підозрюваного складу того чи іншого кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні злочину. Крім того, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Зі змісту повідомлення про підозру від 30.01.2024 вбачається, що у ньому зазначено всі необхідні відомості, визначені ст. 277 КПК України, а саме: прізвище та посаду слідчого, прокурора; анкетні відомості підозрюваного; номер кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , час, місце вчинення злочину, а також інші суттєві обставин, відомі на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного, підписи сторони обвинувачення.

За повідомленням про підозру ОСОБА_4 підозрюється у фінансуванні дій, вчинених з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинених з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, у особливо великому розмірі, зокрема в період 2015 -2017 рр, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 110-2 КК України.

Так, КК України доповнено статтею 110-2 згідно із Законом N 1533-VII ( 1533-18 ) від 19.06.2014, що набрав чинності 11.07.2014.

З долучених стороною доказів вбачається, що підозра ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.110-2 КК України, обґрунтовується наступними відомостями, які містяться, зокрема :

-Протоколі огляду від 19.02.2024 мобільного телефону ОСОБА_4 , вилученого під час проведення обшуку, з наявними контактами, переписками;

-Статутах ПАТ « ЕК «Севастопольенерго», що зареєстрований 17.04.2013, та від 09.04.2015;

-Протоколі №24 засідання Наглядової ради ПрАТ №ЕК «Севастопольенерго» від 07.08.2014, за яким припинено повноваження ОСОБА_4 з 11.08.2014 у зв`язку з переведенням на інше підприємство; ОСОБА_7 обрано Головою Правління ПАТ « ЕК «Севастопольенерго»;

-Протоколі №36 засідання Наглядової ради ПАТ « ЕК «Севастопольенерго» від 25.12.2014, за яким зокрема створено Філію ПАТ « ЕК «Севастопольенерго»; уповноважено Голову Правління підписати Положення про Філію;

-Положенні про Філію ПАТ « ЕК «Севастопольенерго» ( рос. мовою), що затверджене 25.12.2014 рішенням Наглядової ради ПАТ « ЕК «Севастопольенерго», нотаріально засвідчене нотаріусом. М. Севастополя ОСОБА_14 ;

-Положенні про Філію ПАТ « ЕК «Севастопольенерго» ( рос. мовою), що затверджене рішенням Наглядової ради ПАТ « ЕК «Севастопольенерго» протокол №03 від 10.04.2015, нотаріально засвідчене нотаріусом ОСОБА_15 30.04.2015, за підписом ОСОБА_4 як Генерального директора ПАТ « ЕК «Севастопольенерго»;

-Протоколом №43 Наглядової ради ПАТ « ЕК «Севастопольенерго» від 24.02.2024, яким затверджено умови контракту з Головою Правління ПАТ « ЕК «Севастопольенерго» ОСОБА_4 ;

-Картці підприємства ПАТ « ЕК «Севастопольенерго» (рос.мовою);

-Довіреності філії ПАТ « ЕК «Севастопольенерго» від 27.10.2015, стоком дії до 24.04.2018, якою ОСОБА_7 як генеральний директор уповноважує комерційного директора ОСОБА_16 ;

-Свідоцтві №23643 про акредитацію і внесення в державний реєстр філії на території рф , записи від 31.12.2014. 17.02.2016, 31.12.2019, видане окупованим органом ( рос.мовою);

-Свідоцтві про постановлення на облік ПАТ « ЕК «Севастопольенерго» у податковому органі у зв`язку здійсненням діяльності у рф, запис від 17.02.2016, видане окупованим органом (рос.мові);

-Постанові від 14.08.2014, за якою ПАТ « ЕК «Севастопольенерго» визначено гарантуючим поставщиком електричної енергії в Севастополі, видане окупованим органом;

-Довіреності від 24.04.2015 ( з примірником перекладу на рос. мову), що посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_15 , якою ПАТ « ЕК «Севастопольенерго» в особі Генерального директора ОСОБА_4 по довіреності уповноважує генерального директора ПАТ « ЕК «Севастопольенерго» ОСОБА_7 строком до 24.04.2018, якщо дія не буде припинена раніше цього строку чи припинена з інших підстав з дотриманням цивільного законодавства України , з правом передоручення;

-Довіреності від 05.07.2016, що посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_15 , якою ПАТ « ЕК «Севастопольенерго» в особі Генерального директора ОСОБА_4 по довіреності уповноважує генерального директора ПАТ « ЕК «Севастопольенерго» ОСОБА_7 строком до 05.07.2019,

-Протоколі огляду від 18.01.2024, де зазначено, що в критеріях поставка за кодом «» система аналізу публічних закупівель поставщиком товарів/послуг показує суб`єкта «Энергетическая Компания «Севастопольэнерго» в г. Севастополь», виявлено 500 контрактів з представниками окупаційних органів влади, правоохоронних органів та збройних формувань держави-агресора;

-Інформації щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з окупованою територією України, зокрема у період з 09.01.2018 по 22.02.2022 через КПВВ Каланчак .

Так, враховуючи приписи Глави 28 Розділу IV КПК України, встановлення наявності складу кримінального правопорушення на підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів та їх оцінка доказів в цілому здійснюється виключно на стадії судового розгляду та у сукупності з іншими матеріалами, окрім очевидно недопустимих, для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Щодо твердження сторони захисту на те, що з часу повідомлення про підозру стороною з плином тривалого часу не надано нових доказів, за виключенням Положення про філію до розгляду клопотання слідчим суддею, з яким не мали змогу детально ознайомитись. То в цьому контексті не можна залишити поза увагою і те, що в силу положень КПК України, які визначають необхідність збереження таємниці досудового розслідування, сторона захисту не може володіти та мати доступ до усіх матеріалів кримінального провадження, які є у наявності в органу досудового розслідування, аж до виконання положень ст. 290 КПК України. На що також звернуто увагу стороною обвинувачення.

Фактичні доводи сторони підозрюваного щодо того, що кримінально-правова кваліфікація діяння, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 не відповідає вимогам кримінального закону, то такі не можуть бути підставою для скасування повідомлення про підозру, оскільки вказане питання не підлягає вирішенню слідчим суддею на стадії досудового розслідування.

Підсумовуючи вважаю, що вищевказані доводи щодо відсутності достатніх, належних та допустимих доказів для підозри ОСОБА_4 є неспроможними, оскільки надані стороною обвинувачення докази у своїй сукупності визначають вірогідність, достатність, відповідають стандарту переконання «обґрунтована підозра».

При цьому, як вже зазначено, під час вирішення питання щодо скасування повідомлення про підозру оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи недоведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Всі інші підстави зазначені стороною підозрюваного, можуть бути предметом розгляду справи по суті.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя не вбачає підстав для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 110-2 КК України у кримінальному провадженні №0000014 від 18.01.2014.

Керуючись статтями 2, 9, 22, 277,303, 306-308, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , про скасування повідомлення про підозру від 30.01.2024 ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000014 від 18.01.2014 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 110-2 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали- 08.04.2024.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1