Справа № 297/2440/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року м. Берегово

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчої ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню № 0000458 від 25.05.2024, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню № 0000458 від 25.05.2024, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що в період часу з 21.05.2024 по 24.05.2024 невідома особа перебуваючи в комплексі "ЕКОтермал", в с. Косонь по вул. Урочище,2 здійснила крадіжку карти АТ КБ "Приватбанк" НОМЕР_1 належної ОСОБА_7 , в подальшому з картки були викрадені грошові кошти в сумі близько 25 000 грн.

В ході проведення першочергових слідчо-оперативних заходів було встановлено, що до вище вказаного злочину причетні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканець АДРЕСА_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканка АДРЕСА_1 .

За допомогою камер зовнішнього відеоспостереження які розташовані в м. Берегове та Берегівському районі встановлено проведення розрахункових операцій в магазинах м. Берегове саме вищевказаними громадянами, за допомогою системи моніторингу «Безпечне Закарпаття» встановлено транспортний засіб, а саме автомобіль марки «Skoda» моделі «SuperB» д.н.з. НОМЕР_2 на якому пересувалися по території міста Берегове та Берегівському району ОСОБА_8 та ОСОБА_4 .

Під час проведення огляду місця події, який проводився в період часу з 13.20 год. по 13.40 год. 25.05.2024 навпроти кафе «Luxor» що розміщено за адресою АДРЕСА_2 де припаркований транспортний засіб, а саме автомобіль марки «Skoda» моделі «SuperB» д.н.з. НОМЕР_2 номер шасі НОМЕР_3 , коричневого кольору згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 24.07.2012 ТЗ належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканці АДРЕСА_1 . В ході проведення огляду місця події вище вказаний автомобіль та ключ до нього було вилучено.

Відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України внесено в ЄРДР. Слідчим зазначено, що вищевказаний автомобіль та ключі до нього, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а тому просить накласти на них арешт.

Слідчий СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала подане нею клопотання та просила його задовольнити з підстав викладених у ньому.

Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні просила відмовити у накладенні арешту на автомобіль, вважала клопотяння безпідставним. Також додала, що відшкодувала шкоду потерпілій в розмірі 25 000 грн., про що надала квитанцію АТ «Приват Банк» від 03.06.2024 року.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З метою забезпечення збереження доказів, арешт накладення на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Так, з матеріалів провадження, зокрема: клопотання, витягу з ЄРДР та протоколу огляду місця події вбачається, що в ході огляду вилучено: автомобіль марки «Skoda» моделі «SuperB» д.н.з. НОМЕР_2 номер шасі ТМВАВ43Т8СВ301152, коричневого кольору та ключ до автомобілю та поміщено на спец-майданчик Берегівського РВП.

Всупереч вимог ст.ст. 170, 171 КПК України в клопотанні слідчого відсутнє обґрунтування необхідності арешту даного конкретного майна, не конкретизовано підстав та мети накладення арешту на вказаний транспортний засіб.

Викладені у клопотанні обставини є суперечними, сумнівними та у сукупності з доданими до нього матеріалами не визначають підстав для накладення арешту на зазначене майно, виходячи з наступного.

Також, із змісту клопотання та матеріалів провадження вбачається, що органом досудового слідства не доведено, що автомобіль про арешт яких ставиться питання, мають значення доказу в даному кримінальному провадженні і підпадає під критерії, визначені у ст. 98 КПК України, зокрема: необґрунтовано в достатній мірі, що вони є знаряддям/засобом вчинення кримінального правопорушення, які саме сліди кримінального правопорушення вони на собі зберегли, і які інші відомості можна отримати за їх допомогою, що можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, крім тих, що вже були отримані під час проведення його огляду.

На думку суду, також не доведено органом досудового слідства і існування ризиків, визначених у абзаці другому ст. 170 КПК України або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, як і не обґрунтовано належним чином застосування такого заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні.

Крім того, не містять матеріали провадження і будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на дане конкретне майно.

Суд вважає, що існує можливість без накладення арешту на вище вказане майно отримати речі, які можуть бути використані під час досудового слідства та судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадження, а клопотання слідчого, обґрунтовано лише загальними судженнями про те, що майно відповідає ознакам речового доказу без ретельної перевірки на відповідність даного майна критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Оскільки відсутні підстави вважати, що автомобіль та ключі до нього, які просить арештувати слідчий, є предметом, чи доказом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 370-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню № 0000458 від 25.05.2024, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України відмовити.

Автомобіль марки «Skoda» моделі «SuperB» д.н.з. НОМЕР_2 номер шасі НОМЕР_3 , коричневого кольору та ключ до автомобілю, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 24.07.2012 ТЗ - повернути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканці АДРЕСА_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором. Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали.

Копію ухвали негайно вручити слідчому, прокурору, які повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_9