Дата документу 10.05.2024
Справа № 334/2155/24
Провадження № 1-кс/334/1139/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 розглянув клопотання слідчого СВ Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000972 від 23.10.2023 про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про арешт майна.

Клопотання обґрунтоване наступним, так ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та пересилання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини у місця позбавлення волі, діючи умисно, незаконно придбав при невстановлених у ході досудового розслідування обставинах порошкоподібну речовину білого кольору, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-23/17076-НЗПРАП від 27.10.2023 є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,10255 г (в перерахунку на основу), яку незаконно зберігав при собі з метою подальшого збуту (передачі) у місця позбавлення волі ув`язненому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини у місця позбавлення волі, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , при невстановлених у ході досудового розслідування обставинах, придбав продукти харчування та інші предмети, в тому числі господарське мило, куди сховав полімерний згорток циліндричної форми з особливо небезпечною психотропною речовиною та підготовив для передачі ув`язненому ОСОБА_6 , який на той момент перебував у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перша Ливарна, буд. 36.

Після цього, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 20.10.2023 приблизно о 14 годині 46 хвилин маючи умисел на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини у місця позбавлення волі, прибув до відділення № 14 ТОВ «Нова пошта», яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 24, оформив відправлення у вигляді посилки (експрес накладна № 5364), на ім`я ув`язненого ОСОБА_6 та передав для відправлення працівникові ТОВ «Нова пошта», який не був обізнаний в його злочинних намірах, продукти харчування та інші предмети в тому числі і господарське мило, з особливо небезпечною психотропною речовиною, тим самим незаконно збув (переслав) у місця позбавлення волі вказану особливо небезпечну психотропну речовиною, обіг якої заборонено, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,10255 г (в перерахунку на основу).

18.03.2024 ОСОБА_4 за даним фактом повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

24.04.2024 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за даним фактом повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюються у незаконному придбанні, зберіганні та пересиланні з метою збуту, а також у незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини у місця позбавлення волі, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Таким чином, враховуючи вказане, з урахуванням санкції ч. 2 ст. 307 КК України, орган досудового розслідування відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України повинен вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні з метою його конфіскації.

Під час досудового розслідування від Національного агентства з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА), отримано всю наявну інформація з реєстрів стосовно майна, корпоративних прав підозрюваного ОСОБА_4 .

Так, встановлено, що в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» станом на 16.04.2024 обліковуються наступні відкритті банківські рахунки на ім`я підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на яких маються грошові кошти:

- IBAN (рахунок): НОМЕР_2 , валюта: UAН, дата відкриття рахунку: 28.12.2020, залишок грошових коштів: 0,34 грн.;

- IBAN (рахунок): НОМЕР_3 , валюта: UAН, дата відкриття рахунку: 10.02.2024, залишок грошових коштів: 114,24 грн.

Будь-яке інше рухоме та нерухоме майно за ОСОБА_4 на праві приватної власності не зареєстроване.

Відповідно до п. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність» арешт на майно банку (крім коштів, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку), арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Згідно ч. 2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Таким чином, в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді конфіскації майна, оскільки санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає таке покарання як конфіскація майна.

Незастосування заборони або обмеження в користуванні, розпорядженні наведеним вище майном підозрюваного ОСОБА_4 може призвести до його розтрати, а отже в подальшому є неможливим забезпечити конфіскацію майна як виду покарання..

Крім цього, орган досудового розслідування вважає за доцільне здійснити розгляд цього клопотання без повідомлення про це підозрюваного та сторони захисту, з метою запобігання настанню негативних наслідків для кримінального провадження.

Керуючись ч. 2 ст. 172 КПК України відповідно до якого клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання без її участі, просила клопотання задовольнити.

На підставі ч.2 ст. 172 КПК України, розгляд клопотання відбувався без повідомлення власника майна.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Крім того, п.2 ч.2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна також допускається з метою забезпечення спеціальної конфіскації і в такому випадку арешт майна накладається за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідальність за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Спеціальна конфіскація відповідно до ч. 1 ст. 96-2 КК України, застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Частиною десятою статті 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку у тому числі на корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

На переконання слідчого судді, у даному випадку, обґрунтування відповідності згаданого майна критеріям, визначеним ст. 96-2 КК України, є достатнім для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

При вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя враховує і те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження.

Таким чином, клопотання слідчого підлягає задоволенню шляхом накладення арешту на грошові кошти в сумі 0,34 грн., які знаходяться на банківському рахунку підозрюваного ОСОБА_4 , IBAN-рахунок: НОМЕР_2 відкритому у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та грошові кошти в сумі 114,24 грн, які знаходяться на банківському рахунку підозрюваного ОСОБА_4 , IBAN-рахунок: НОМЕР_3 відкритому у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти в сумі 0,34 грн., які знаходяться на банківському рахунку підозрюваного ОСОБА_4 , IBAN-рахунок: НОМЕР_2 відкритому у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та грошові кошти в сумі 114,24 грн, які знаходяться на банківському рахунку підозрюваного ОСОБА_4 , IBAN-рахунок: НОМЕР_3 відкритому у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК».

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1