Справа № 496/2995/24
Провадження № 1-кс/496/1302/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

представника власника (користувача майна) ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання дізнавача СД Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області рядового поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000327 від 24.04.2024 року, за ознаками ч. 1 ст. 213 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, яке мотивовано тим, що 24.04.2024 р. до ЧЧ Одеського РУП №2 надійшло повідомлення зі спец-лінії 102 від працівника СВП ВРПП ОРУП № 2 про те, що на перехресті вул. Заводська та вул. Кіпенко в м. Біляївки, Одеського району, Одеської області було виявлено гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , які порушили порядок здійснення операцій з металобрухтом. Даний факт був зареєстрований в ЖЄО Одеського РУП №2 ГУНП в Одеської області № 5645 від 24.04.2024 та відомості внесені до ЄРДР за № 0000327 від 24.04.2024, за ознаками ч. 1 ст. 213 КК України.

26.04.2024 р. до ЧЧ Одеського РУП №2 надійшло повідомлення зі спец-лінії 102 від працівника ДОП СДОП Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській ОСОБА_8 про те, що на Блок-Посту розташованому на автодорозі Біляївка-Яськи, Одеського району, Одеської області було зупинено автомобіль марки Мерседес д/н/з НОМЕР_1 , в якому виявлено металобрухт чорних металів у кількості 3600 кілограм. Даний факт був зареєстрований в ЖЄО Одеського РУП №2 ГУНП в Одеської області за № 5758 від 26.04.2024р., матеріали якого було долучено до кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000327 від 24.04.2024р., за ознаками ч. 1 ст. 213 КК України.

26.04.2024 р. слідчим СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області був проведений огляд місця події в період часу з 21 год. 56 хв. до 22 год. 10 хв. В ході проведеного огляду місця події, оглянуто автомобіль марки «MERCEDES- BENZ» - 709 D, згідно класифікації транспортних засобів «Спеціалізований вантажний -спеціалізований фургон» д/н НОМЕР_2 , про що свідчить свідоцтво транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_9 .

В ході проведення огляду вказаного транспортного засобу в вантажному відсіку автомобіля було виявлено брухт чорних металів загальною масою 1 тонна, про що свідчить надана водієм ОСОБА_7 . Товарно-транспортна накладна № 003091 від 26.04.2024 р., засвідчена відтиском печатки ФОП « ОСОБА_3 » та відтиском печатка ФОП « ОСОБА_10 ».

Також під час проведення огляду, ОСОБА_7 надано інші документи а саме:

- «Форма трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю» від 26.04.2024, підписана працівником ОСОБА_7 та фізичною особою ОСОБА_10 , яка засвідчена відтиском печатки ФОП « ОСОБА_10 ».

- Повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення гіг- контракту серії НОМЕР_4 , засвідченого підписом та відтиском печатки ФОП « ОСОБА_10 ».

- Квитанція № 2 серії НОМЕР_5 засвідчена відтиском печатки ФОП « ОСОБА_10 ».

- Наказ № 7 від 26.04.2024 про прийняття ОСОБА_7 на посаду водія на основне місце роботи, засвідчений підписом та відтиском печатки ФОП « ОСОБА_10 ».

Далі, слідчим СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_11 вказаний транспортний засіб з брухтом чорних металів загальною масою 1 тонна, розміщеного в вантажному відсіку автомобілю було передано на відповідальне матеріальне зберігання ОСОБА_7 , який в розписці зазначив, що транспортний засіб марки «МЕІІСЕВЕ8-ВЕК2» - 709 Б д/н НОМЕР_2 буде зберігатись за адресою: АДРЕСА_1 . З метою збереження речових доказів, просить накласти арешт на вилучене майно.

Представник власника (користувача майна) ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 , в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та зазначив, що відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, суд враховує правову підставу, зокрема, слідчим внесено до ЄРДР кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 213 КК України, предметом у даному правопорушенні є побутовий та промисловий металобрухт, а також організація незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту, в даному випадку про приміщення навіть не йде мови. Також, адвокат надав витяг з єдиного державного реєстру юридичних осіб, де вказано, що ФОП ОСОБА_10 здійснює діяльність за основним направленням - вантажний автомобільний транспорт, тобто особа здійснює перевезення вантажу, тоді як вказаною статтею КК України не передбачено відповідальність за таку діяльність. Слідчий просить накласти арешт на документи, які не містить доказів на підтвердження мети або способу вчинення кримінального правопорушення. Вказані речі не є об`єктами даного правопорушення. Визначенні в клопотанні речі не відповідають вимогам ст. 98 КПК України. Клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, тому просить відмовити в задоволенні клопотання

Від слідчого та прокурора наявна заява про слухання справи за їх відсутності, клопотання підтримують в повному обсязі.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухувавши представника власника майна, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в ч.1 ст. 98 КПК України вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, в тому числі, враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) (збереження речових доказів); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Як підставу та мету арешту, слідчим зазначено, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучені документи є предметом кримінального правопорушення, тому вказані речі відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

Дослідивши додані до клопотання документи, суд вважає, що вилучене майно не відповідає вимогам ст. 98 КПК України, а тому є підстави для відмови в задоволенні клопотання.

Відповідно до п. 2,3 Розділу IV Положенням - Витяг з Реєстру - згенерований програмними засобами ведення Реєстру документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за визначеними у пункті 3 цієї глави параметрами, які є актуальними на момент його формування. До витягу з Реєстру включається інформація, в тому числі про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Таким, відповідно витягу, визначено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 здійснили порушення порядку здійснення операцій металобрухтом. За змістом клопотання слідчого на Блок-Посту розташованого на автодорозі Біляївка-Яськи, Одеського району, Одеської області було зупинено автомобіль марки Мерседес д/н/з НОМЕР_1 , в якому виявлено металобрухт чорних металів у кількості 3600 кілограм. В ході проведеного огляду місця події, оглянуто автомобіль марки «MERCEDES- BENZ» - 709 D, згідно класифікації транспортних засобів «Спеціалізований вантажний -спеціалізований фургон» д/н НОМЕР_2 , про що свідчить свідоцтво транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_9 та у вантажному відсіку автомобіля було виявлено брухт чорних металів загальною масою 1 тонна, про що свідчить надана водієм ОСОБА_7 . Товарно-транспортна накладна № 003091 від 26.04.2024 р., засвідчена відтиском печатки ФОП « ОСОБА_3 » та відтиском печатка ФОП « ОСОБА_10 ».

Відповідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, вказано, що ФОП ОСОБА_10 здійснює діяльність за основним направленням - вантажний автомобільний транспорт, тобто здійснює перевезення вантажу, а отже факт зупинення транспортного засобу та виявлення в ньому металобрухту згідно товарно-транспортної накладної, не підтверджує вчинення правопорушення, що визначено у витягу з ЄРДР, оскільки, санкція ч. 1 ст. 213 КК України, передбачає відповідальність за здійснення заготівлі металобрухту, переробки брухту кольорових і чорних металів фізичними особами без дотримання вимог законодавства щодо державної реєстрації як суб`єкта господарювання, організація незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту, а не перевезення вантажу.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, в тому числі, враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) (збереження речових доказів); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Суд також звертає увагу, що Україна перебуває в стані відсічі озброєної агресії з боку рф. Усі фінансові, виробничі та інші ресурси країни мобілізовані на досягнення перемоги проти агресора.

Підприємницька діяльність, вносить вагомий внесок в поповнення бюджету країни для виконання завдань покладених на ЗСУ шляхом сплати податків.

Перешкода у здійсненні підприємницької діяльності у зазначених умовах, без достатнього обґрунтування порушує основні засади встановлені КПК України та не відповідає цілям країни в умовах сьогодення.

З огляду на вищевказане, слідчий суддя вважає, що тимчасово вилучене 26.04.2024 року, в ході проведення огляду місця події майно, не відповідає вимогам ст. 98 КПК України, оскільки слідчим та прокурором не доведено правову підставу для їх арешту та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а отже і не доведено необхідність такого арешту, виходячи з чого клопотання не відповідає вимогам ч. 2 ст. 173 КПК України та не підлягає задоволенню.

Відповідно ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача про арешт майна залишити без задоволення.

Негайно повернути за належністю:

- «Форму трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю» від 26.04.2024р., підписану працівником ОСОБА_7 та фізичною особою ОСОБА_10 , яка засвідчена відтиском печатки ФОП « ОСОБА_10 »;

- Повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту серії НОМЕР_4 , засвідченого підписом та відтиском печатки ФОП « ОСОБА_10 »;

- Квитанцію № 2 серії НОМЕР_6 засвідчена відтиском печатки ФОП « ОСОБА_10 »;

- Наказ № 7 від 26.04.2024р. про прийняття ОСОБА_7 на посаду водія на основне місце роботи, засвідчений підписом та відтиском печатки ФОП « ОСОБА_10 »;

- Товарно-транспортну накладну № 003091 від 26.04.2024р., засвідчена відтиском печатки ФОП « ОСОБА_3 » та відтиском печатка ФОП « ОСОБА_10 ».

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 06 травня 2024 року о 11:30 годинні в приміщенні Біляївського районного суду Одеської області в кабінеті № 13.

Слідчий суддя ОСОБА_1