КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 21.12.2023, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Києва, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначено їй покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. 00 коп;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 70 КК України, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. 00 коп.,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 з червня 2023 року і по теперішній час, станом на грудень 2023 року, здійснює діяльність у сфері обслуговування, а саме приймає замовлення та здійснює фінансові розрахунки у закладі швидкого харчування, який розташований за адресою: м. Київ, пр-т Степана Бандери, 16Б.

Для здійснення такої діяльності, в останньої виникла необхідність в оформленні особистої медичної книжки форми № 1-ОМК, форма та зміст якої встановлена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 21.02.2013 року № 150 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.04.2013 року за № 662/23197. В цей час у ОСОБА_7 , яка не мала бажання на проходження встановленої законом процедури, для отримання особистої медичної книжки, виник протиправний умисел, направлений на пособництво у підробленні документів.

Реалізуючи свій протиправний умисел, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше червня 2023 року, ОСОБА_7 , перебуваючи на території Оболонського р-ну міста Києва та скориставшись всесвітньою мережею зв`язку «Інтернет», знайшла оголошення про виготовлення особистих медичних книжок з номером мобільного телефону невстановленої досудовим розслідуванням особи. Відповідно ОСОБА_7 зателефонувала до невстановленої досудовим розслідуванням особи, яка займалась виготовленням підроблених медичних книжок на ім`я замовника за 250 грн. Після чого остання домовилася в режимі телефонної розмови з невстановленою досудовим розслідуванням особою про всі деталі власного замовлення та зазначила свої анкетні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, дату, місяць та рік народження.

В подальшому, приблизно через 10 днів після замовлення, точний день та час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 отримала у відділенні «Нової пошти», дані про отримання в останньої не збереглися та номер відділення остання не пам`ятає, особисту медичну книжку, тобто завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати такий документ, а саме закладом охорони здоров`я, де проводився медичний огляд і який надає право допуску до роботи працівникам окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких пов`язана з обслуговуванням населення і може призвести до поширення інфекційних хвороб, до якої були внесені завідомо неправдиві відомості щодо проходження медичного огляду ОСОБА_7 , чим порушила встановлений законодавством порядок складання, видачі і використання офіційних документів, визначений Порядком проведення обов`язкових профілактичних медичних оглядів та видачі особистих медичних книжок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2001 року № 559, Інструкцією щодо заповнення форми первинної облікової документації N?1-ОМК «Особиста медична книжка», затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 150 від 21.02.2013 року, ст. 21 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 року.

В ході досудового розслідування встановлено, що Комунальне некомерційне підприємство «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського р-ну міста Києва особисту медичну книжку 2 серія ААВ № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 не видавало.

Отже, особиста медична книжка форми № 1-ОМК, форма та зміст якої встановлена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 21.02.2013 року № 150 від 21.02.2013 року, є офіційним документом, який видається установою, яка має право видавати такий документ, а саме: закладом охорони здоров`я, де проводився медичний огляд, і який надає право допуску до роботи працівникам окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких пов`язана з обслуговуванням населення і може призвести до поширення інфекційних хвороб.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 06.12.2023, працівники поліції разом з представником Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів здійснювали перевірку об`єктів господарської діяльності за адресою: АДРЕСА_2 , а саме в закладі швидкого харчування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де ОСОБА_7 перебувала на своєму робочому місці.

Представник Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів попросив ОСОБА_7 пред`явити документи, які надають їй право займатися діяльністю, пов`язаною з сферою обслуговування, а саме особисту медичну книжку.

В цей момент у ОСОБА_7 виник протиправний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, а саме особистої медичної книжки форми № 1-ОМК 2 серія ААВ N? НОМЕР_1, з метою уникнення відсторонення від роботи, так як особиста медична книжка форми № 1-ОМК надає право допуску до роботи працівникам окремих професій.

Реалізуючи свій протиправний умисел ОСОБА_7 пред`явила представнику Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів завідомо підроблену особисту медичну книжку форми № 1-ОМК, 2 серія ААВ № НОМЕР_1, достовірно знаючи, що вона не проходила встановлений законом медичний огляд, тобто завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати такий документ, а саме установою охорони здоров`я, де проводився медичний огляд, і який надає право допуску до роботи працівникам окремих професій, виробництв, організацій, діяльність яких пов`язана з обслуговуванням населення і може призвести до поширення інфекційних хвороб, до якої були внесені завідомо неправдиві відомості щодо проходження медичного огляду в КНП «КДЦ Шевченківського району міста Києва».

Захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України та призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, захисник посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок суворості. Зазначає, що суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в максимальному розмірі, не навів у вироку будь-яких даних, які б дозволили зробити висновок про те, що саме такий розмір штрафу буде сприяти досягненню мети покарання. Вказує, що обвинувачена раніше не судима, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно працює, негативно не характеризується. Також звертає увагу, що ОСОБА_7 вину визнала в повному обсязі, щиро покаялась та видала підроблене посвідчення.

В судове засідання апеляційного суду обвинувачена ОСОБА_7 не з`явилася, хоча про час та місце апеляційного розгляду повідомлялася у передбачений законом спосіб, про причини неявки не повідомила.

Відповідно до ч.4 ст.401, ч.4 ст.405 КПК України участь обвинуваченого у розгляді апеляційної скарги, в якій не порушується питання про погіршення його становища, не є обов`язковою.

Захисник ОСОБА_6 подав до апеляційного суду клопотання про проведення судового засідання за його відсутності та відсутності ОСОБА_7 .

З урахуванням викладеного, колегією суддів було прийнято рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності обвинуваченої та її захисника.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, а також наявність обставини, яка пом`якшує покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, офіційно працевлаштована, за місцем проживання та реєстрації характеризується посередньо, наявності обставини, що пом`якшує покарання - щирого каяття, відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд першої інстанції обґрунтовано обрав ОСОБА_7 найменш суворий вид покарання, передбачений санкцією ч.1 ст.358 КК України - штраф, та правильно визначив його розмір, а при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України правильно застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Отже судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі обвинуваченої та ступеню тяжкості вчиненого нею правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченою, так і іншими особами.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо необхідності призначення ОСОБА_7 штрафу у меншому розмірі не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, оскільки стороною захисту не надано доказів того, що визначений судом першої інстанції розмір штрафу істотно перевищує фінансові можливості обвинуваченої та ставить її у скрутне матеріальне становище.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги захисника відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду міста Києва від 21.12.2023 щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3