Провадження № 1-кс/761/528/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_7 від 29.09.2023 про відмову у визнанні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 потерпілими у кримінальному провадженні №0000472 від 21.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України,

ВСТАНОВИЛА :

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_7 від 29.09.2023 про відмову у визнанні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 потерпілими у кримінальному провадженні №0000472 від 21.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, в якій заявники просять скасувати вищезазначену постанову слідчого.

Дана скарга обґрунтовується тим, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000472 від 21.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

В рамках даного провадження 29.09.2023 старшим слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_7 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 потерпілими у кримінальному провадженні №0000472 від 21.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Не погоджуючись із винесеною слідчим ОСОБА_7 постановою про відмову у визнанні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 потерпілими від 29.09.2023, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, заявники просять скасувати вказану постанову та зобов`язати слідчого ОСОБА_7 видати їм пам`ятку потерпілого.

Заявники ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленими про дату і час судового розгляду, у судове засідання не з`явилися. Разом з тим, до початку судового розгляду надійшла заява ОСОБА_3 , в якій остання просить проводити розгляд скарги за відсутності заявників.

З врахуванням того, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, а особи, які подали скаргу, будучи повідомленими про час та дату розгляду скарги, до суду не з`явились, разом з тим, просили проводити розгляд скарги за їх відсутності, з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд її справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу за відсутності заявників.

Старший слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_7 чи інша уповноважена особа у кримінальному провадженні №0000472 від 21.06.2023, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, на виклик у судове засідання не з`явився. Разом з тим, до почату судового розгляду надійшов лист слідчого ОСОБА_7 , в якому останній просив відмовити у задоволенні скарги заявників, оскільки відсутні підстави вважати, що в діях прокурорів Голосіївської окружної прокуратури міста Києва наявні ознаки будь-якого кримінального правопорушення, а тому на даній стадії досудового розслідування відсутні будь-які підстави у визнанні заявників потерпілими.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 306 КПК України неприбуття у судове засідання особи, рішення якої оскаржується, не перешкоджає розгляду скарги.

Враховуючи, що уповноважений слідчий ТУ ДБР в м. Києві повідомлений про розгляд скарги завчасно та належним чином, разом з тим, у своєму листі просив проводити розгляд скарги за його відсутності, слідчий суддя прийшла до висновку про можливість розгляду скарги без участі слідчого ОСОБА_7 .

Проаналізувавши доводи скарги, ретельно дослідивши наявні у розпорядженні суду матеріали провадження, та долучену слідчим ОСОБА_7 постанову про відмову у визнанні потерпілими від 29.09.2023, слідчий суддя прийшла до такого висновку.

Згідно відомостей, які розміщені на офіційному сайті, ТУ ДБР у м. Києві наразі розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться в Шевченківському районі м. Києва.

Крім того, висновок про підсудність скарг на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР у м. Києві Шевченківському районному суду м. Києва міститься також і в ухвалі Київського апеляційного суду від 18 травня 2022 року у справі 761/46065/21.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Однак, не зважаючи на те, що слідчого ТУ ДБР в м. Києві ОСОБА_7 було викликано належним чином, завчасно, зокрема і з метою вирішення питання щодо підсудності даної скарги Шевченківському районному суду м. Києва, останній в судове засідання не з`явився, жодних відомостей, з урахуванням яких можна було б дійти висновку про непідсудність вказаної скарги Шевченківському районному суд м. Києва, не надав.

Отже, враховуючи наведене, слідчий суддя не вбачає підстав для висновку про непідсудність скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_7 від 29.09.2023 про відмову у визнанні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 потерпілими у кримінальному провадженні №0000472 від 21.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, Шевченківському районному суду м. Києва та вважає за можливе розглядати вказану скаргу по суті.

Так, згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Як встановлено у ході судового розгляду скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000472 від 21.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

29.09.2023 в рамках даного кримінального провадження старшим слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_7 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 потерпілими у кримінальному провадженні №0000472 від 21.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Так, слідчий у своїй постанові послався на те, що на теперішній час не встановлено жодних підстав вважати, що в діях прокурорів Голосіївської окружної прокуратури міста Києва наявні ознаки будь-якого кримінального правопорушення, а тому, на даній стадії провадження відсутні будь-які підстави для визнання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 потерпілими у кримінальному провадженні №0000472 від 21.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Проте такий висновок слідчого є передчасним і таким, що не підтверджений сукупністю належних та допустимих доказів, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000472 від 21.06.2023 року.

Слід зазначити, що ч. 5 ст. 55 КПК України надає слідчому, прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим в тому разі, якщо заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Не зважаючи на це, та не спростовуючи в постанові про відмову у визнані потерпілим, викладених у заяві про кримінальне правопорушення, доводів відносно заподіяння заявникам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 матеріальної чи моральної шкоди, слідчий у порушення вимог ст. 55 КПК України, відмовив у визнанні їх потерпілими у кримінальному провадженні №0000472 від 21.06.2023 року.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина рішення слідчого, прокурора викладеного у формі постанови, повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, разом з тим, зі змісту постанови не вбачається, які саме слідчі та процесуальні дії проведено органом досудового розслідування, за результатами яких слідчий дійшов висновку про наявність або відсутність підстав вважати заявників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 особами, яким завдано матеріальну чи моральну шкоду кримінальним правопорушенням, за фактом якого і здійснюється кримінальне провадження №0000472 від 21.06.2023 року.

Враховуючи наведене, постанова старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_7 від 29.09.2023 про відмову у визнанні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 потерпілими у кримінальному провадженні №0000472 від 21.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - задоволенню в цій частині.

Разом з тим, вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 щодо зобов`язання слідчого ТУ ДБР в м. Києві ОСОБА_7 вручити заявникам пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілих - не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно вимог ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може ухвалити рішення про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Крім того, положеннями ст. 40 КПК України передбачено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

За таких умов надання слідчому прямих вказівок щодо вчинення конкретної процесуальної дії - було б невиправданим перевищенням меж повноважень слідчого судді, яке за жодних умов не може бути визнано справедливим та законним в очах стороннього та незацікавленого спостерігача, а тому в цій частині скарга не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 22, 26, 40, 55, 110, 303-307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

Скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_7 від 29.09.2023 про відмову у визнанні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 потерпілими у кримінальному провадженні №0000472 від 21.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України - задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_7 від 29.09.2023 про відмову у визнанні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 потерпілими.

В іншій частині у задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1