Номер провадження: 11-сс/813/694/24
Справа № 495/7375/23 1-кс/495/777/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. від 12.04.2024, якою в межах к/п №0000041 від 12.06.2023 відносно:

ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Успенівка Саратського р-ну Одеської обл., громадянки України, заміжньої, із середньою спеціальною освітою, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

- підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 10.06.2024 із визначенням застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_9 та був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 10.06.2024 із утриманням у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» із визначенням застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 757 000 грн. відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що органом досудового розслідування доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину та наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначив, що на даному етапі досудового розслідування потреби кримінального провадження виправдовують застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є необґрунтованою та невмотивованою з таких підстав:

- під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором не було надано доказів на підтвердження обставин існування заявлених ризиків, натомість поведінка підозрюваної, яка з 03.04.2024 по 12.04.2024 з`являлася до слідчого та до слідчого судді свідчить про сумлінне виконання вимог КПК України та відсутність наміру ухилення від органів досудового розслідування та суду після повідомлення про підозру;

- стороною захисту була доведена відсутність у прокурора доказів, які підтверджують знайомство та дружні стосунки між ОСОБА_8 та іншим підозрюваним ОСОБА_10 , що залишилося поза увагою слідчого судді;

- слідчим суддею належним чином не врахований незадовільний стан здоров`я підозрюваної, похилий вік, наявність соціальних зв`язків, наявність місця проживання, відсутність судимостей;

- ризик продовження протиправної поведінки жодним чином не доведений стороною обвинувачення;

- визначений розмір застави є непомірним для підозрюваної та визначений без урахування майнового стану ОСОБА_8 ;

За таких обставин, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 12.04.2024 та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник долучив доповнення до апеляційної скарги, в яких зазначив наступне:

- підозра ОСОБА_8 є небунтованою, оскільки додані до клопотання письмові докази не містять та не можуть містити будь-яких доказів на підтвердження існування дружніх, довірливих відносин між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , залучення останньої та/або дій останньої за вказівкою ОСОБА_10 з метою реалізації їх спільного плану. ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не були знайомі у 2023, ніколи не мали будь-яких стосунків, а тим більше спільного плану, що унеможливлює існування обставин, викладених слідчим у якості доводів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_8 , як підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

-зміст ухвали слідчого судді містить суттєві суперечності стосовно обставин, що мають бути досліджені та встановлені під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варто, а саме зазначено про те, що ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, що не відповідає дійсності.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, водночас прокурор заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Надаючи оцінку доводам захисника відносно необґрунтованості підозри, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого, відповідно до розпорядження Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського р-ну Одеської обл. від 01.06.2022 №43-к, на підставі заяви від 01.06.2022, а також відповідно до наказу КП «Курорт-Сервіс» ОСОБА_10 призначено з 02.06.2022 на посаду директора КП «Курорт-Сервіс» за контрактом.

Приблизно на початку 2023 у ОСОБА_10 виник прямий умисел, спрямований на досягнення мети незаконного збагачення, незаконного привласнення та розтрати бюджетних коштів, які виділяються на оплату праці працівникам КП «КУРОРТ-СЕРВІС», та корисливий мотив, з метою реалізації яких він розробив злочинний план, що передбачав необхідність підшукання осіб, яких необхідно фіктивно оформити, як повноцінних працівників підприємства, відкрити на них банківські рахунки, обліковувати вказаних осіб як працівників, після чого незаконно нараховувати та виплачувати на вказаних осіб грошові кошти у якості заробітних плат, якими у подальшому заволодівати та розпоряджатись на власний розсуд.

Розуміючи, що самостійно реалізувати свій протиправний план неможливо, ОСОБА_10 підшукав та залучив до його виконання свою знайому ОСОБА_8 , із якою перебував у дружніх, довірливих відносинах, яка відповідно до відведеної їй ролі буде здійснювати: підшукання та залучення осіб - кандидатів для фіктивного оформлення на роботу до КП «КУРОРТ-СЕРВІС», які через свій безпорадний стан, викликаний скрутним матеріальним становищем або іншими обставинами, малограмотністю, погодяться на незаконне використання їх анкетних даних, фіктивне працевлаштування та використання від їх імені банківських рахунків тощо; отримувати від них з цією метою паспортні документи та довідки про присвоєння РНКОПП, сприяти отриманню на вказаних осіб банківських карток для виплати зарплат; отримувати вказані банківські картки та передавати ОСОБА_10 або іншій невстановленій особі за його вказівкою для подальшого зняття (обготіковування) грошових коштів з банківських рахунків, на які будуть зараховуватися заробітні плати на вказаних осіб.

У подальшому, на початку березня 2023 ОСОБА_8 , діючи за вказівкою ОСОБА_10 з метою реалізації їх спільного плану, спрямованого на незаконне заволодіння бюджетними коштами, на території Білгород-Дністровського р-ну Одеської обл., шляхом пособництва, з метою фіктивного оформлення до КП «КУРОРТ-СЕРВІС» підшукала наступних осіб - мешканців Білгород-Дністровського р-ну Одеської обл.: ОСОБА_11 (який с її чоловіком), ОСОБА_12 ,, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ..

Далі, увівши вказаних осіб в оману, внаслідок якої вони не розуміли протиправність дій ОСОБА_8 , остання, за невстановлених обставин, отримала від них копії необхідних документів, паспортів громадян України та довідок про присвоєння реєстраційних номерів облікових карток фізичних осіб - платників податків, які передала ОСОБА_10 для їх фіктивного оформлення до КП «КУРОРТ-СЕРВІС» Сергіївської селищної ради, чим здійснила надання документів (засобів), які в подальшому сприяли у розтраті, привласненні бюджетних коштів.

В подальшому, за вказівкою ОСОБА_10 , інспектором з кадрів ОСОБА_20 , яка не була обізнана про протиправні наміри ОСОБА_10 , на підставі наданих ОСОБА_8 та ОСОБА_10 копій документів та заяв про прийняття на роботу, були підготовлені та надані на підпис ОСОБА_10 фіктивні накази про прийняття на роботу громадян, які заздалегідь не мали наміру працювати та в подальшому фактично не працювали, однак на їх ім?я нараховувалися та виплачувалися заробітні плати.

Таким чином, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_10 , та невстановленими слідством особами, у проміжку часу із березня по вересень 2023 включно, незаконно заволоділи бюджетними коштами, призначеними для виплати зарплат працівникам КП «КУРОРТ-СЕРВІС», які виплачувалися фіктивно оформленим на роботу (підставним) особам на загальну суму 632 966,65 гривень, та здійсни розтрату бюджетних коштів у сумі 139 252,71 гривень перерахованих на сплату страхових внесків (єдиного соціального внеску), чим завдали КП «Курорт-Сервіс» майнову шкоду на загальну суму 772 219, 36 гривень.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй злочину підтверджується документами, які були вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 , ??документами, які вилучені під час проведення обшуку в КП «Курорт-Сервіс» Сергіївської селищної ради; ??протоколом огляду оптичного носія інформації (комп?ютерно-технічна експертиза мобільного телефону ОСОБА_10 ); ??банківськими картками та чорновими записами які були вилучені під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_21 ; ???протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_8 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_19 ; ОСОБА_20 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ??протоколом тимчасового доступу до речей та документів МТБ банку; ??протоколом тимчасового доступу до речей та документів «Ощадбанку», ??протоколом тимчасового доступу до речей та документів «Приватбанку», ??висновком судової почеркознавчої експертизи, ??висновком судової економічної експертизи, ??протоколом огляду лазерного диску отриманого від «Ощадбанку» та??іншими матеріалами досудового розслідування.

На підставі аналізу матеріалів провадження, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді відносно того, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваної ОСОБА_8 із вчиненням злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 191 КК України за кваліфікуючими ознаками пособництво у розтраті, заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, у великих розмірах та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадження з метою дотримання його імперативних завдань.

Надаючи оцінку доводам захисника відносно того, що додані до клопотання письмові докази не містять та не можуть містити будь-яких доказів на підтвердження існування дружніх, довірливих відносин між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 та відносно того, що ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не були знайомі у 2023, ніколи не мали будь-яких стосунків, а тим більше спільного плану, апеляційний суд зауважує, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

При цьому, стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку.

Водночас, колегія суддів зауважує на тому, що досудове розслідування зазначеного кримінального провадження триває, здійснюються відповідні слідчі (процесуальні) дії задля збирання відповідних доказів, внаслідок чого доводи сторони захисту з приводу відсутності в матеріалах провадження доказів причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого їй злочину є вочевидь передчасними.

Апеляційний суд приймає до уваги посилання захисника відносно того, що зміст ухвали слідчого судді містить суттєві суперечності стосовно обставин, що мають бути досліджені та встановлені під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варто, а саме зазначено про те, що ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, що не відповідає дійсності, водночас зауважує, що допущена слідчим суддею помилка очевидно є технічною опискою, оскільки у клопотанні слідчого зазначено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України, аналогічне зазначено у повідомленні про підозру та у мотивувальній частині ухвали зазначено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України.

Що стосується наявності ризиків у вказаному кримінальному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що у вказаному провадженні стороною обвинувачення доведена наявність ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст. 177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Орім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Існування констатованих слідчим суддею ризиків обумовлено зокрема тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання її винуватим, у виді позбавлення волі строком до 8 років та її обізнаністю про анкетні дані свідків.

Окрім того, слідчий суддя врахував ті обставини, що на теперішній досудове розслідування не завершено, а тому, перебуваючи на свободі підозрювана ОСОБА_8 , матиме можливість ухилення від слідства з метою перешкоджання встановленню органом досудового розслідування всіх об`єктивних обставин кримінального правопорушення, водночас може вчинити інше кримінальне правопорушення у якому підозрюється, наприклад з метою впливу на свідків, інших підозрюваних, потерпілу юридичну особу, інших осіб.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді відносно обґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину та наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КК України, що є достатньою підставою для застосування запобіжного заходу.

На підставі аналізу матеріалів провадження, апеляційний суд зауважує, що в межах вказаного провадження категорично не виключається існування ризиків, передбачених п.п. 2, 4 ч.1 ст. 177 України, а саме ризиків знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Водночас, у даному контексті апеляційний суд враховує, що відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Натомість, на переконання апеляційного суду ризик вчинення підозрюваною іншого правопорушення носить формальний характер, є припущенням органу досудового розслідування, та з огляду на відомості про особу підозрюваної є малоймовірним.

На виконання приписів ч. 1 ст. 178 КПК України апеляційний суд враховує стан здоров`я підозрювано ОСОБА_8 ї, її похилий вік, наявність соціальних зв`язків, місця проживання та відсутність судимостей

З огляду на викладені обставини, з урахування того, що досудове розслідування триває понад 10 місяців, апеляційний суд приходить до висновку про те, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної буде достатнім застосувати запобіжний захід у виді застави.

Вирішуючи питання про розмір застави визначений підозрюваній ОСОБА_8 , апеляційний суд виходить з наступного.

Оскаржуваною ухвалою ОСОБА_8 визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 757 000 грн.

Частина 4 ст. 182 КПК України передбачає, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з приписами п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом із тим, абз. 2 зазначеної ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

На підставі системного аналізу вищевикладених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що саме слідчий суддя вправі визначити, чи здатна застава у розмірі від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину) забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи, а також зауважити на виключності такого випадку.

Приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

В даному випадку з огляду на специфіку інкримінованого злочину, його корисливу спрямованість, відомості про особу підозрюваної та її активну роль у вчиненні інкримінованого злочину застава, у розмірі, який перевищує визначений п. 2) ч. 5 ст. 182 КПК України здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Окрім того, позиція ЄСПЛ стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру цілковито прослідковується в рішенні у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, в якому Суд зазначає, що розмір застави має оцінюватись в першу чергу «з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі».

За встановлених обставин, апеляційний суд погоджується із доводами сторони обвинувачення про виключність випадку та необхідність визначення підозрюваній ОСОБА_8 в якості альтернативного запобіжного заходу застави, розмір якої перевищує встановлений законом для зазначеної категорії злочинів, а саме у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який, на переконання апеляційного суду буде справедливим.

Апеляційний суд враховує ту обставину, що визначений розмір застави був внесений ОСОБА_8 , що спростовує доводи захисника відносно його непомірності для підозрюваної.

Окрім того, апеляційний суд додатково констатує, що слідчим суддею було допущене істотне порушення вимог кримінального процесуального, щодо строку дії ухвали про застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Так, оскаржуваною ухвалою був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 строком до 12.06.2024.

Натомість, ч. 1 ст. 219 КПК України передбачено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення про підозру.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваній було повідомлено про підозру 03.04.2024, відповідно, слідчий суддя визначивши строк дії запобіжного заходу до 10.06.2024 вийшов за межі строків досудового розслідування.

Викладені обставини свідчать про істотне порушення слідчим суддею вимог КПК України, що, згідно з положеннями п. 3 ч.1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України є підставою для скасування оскарженої ухвали слідчого судді.

Відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони захисту підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала слідчого судді скасуванню із постановленням нової ухвали, про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді застави.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 182, 183, 197, 219, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 з доповненнями, в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обл. від 12.04.2024, якою в межах №0000041 від 12.06.2023 відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 27 ч. 4 ст. 191 КК України застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 10.06.2024 із визначенням застави скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 ..

Застосувати відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 191 КК України запобіжний захід у виді застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 757 000 грн.

Вважати заставу внесеною за підозрювану ОСОБА_8 , на підставі ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. від 12.04.2024.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрювану ОСОБА_8 строком до 02.06.2024 наступні обов`язки:

- прибувати до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі м. Білгород-Дністровського Одеської області без дозволу прокурора, суду;

- повідомляти орган досудового розслідування, прокурора, суд про зміну свого місця проживання/роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками, іншими підозрюваними, визначеними слідчим у вказаному к/п;

- здати на зберігання до СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваній наслідки невиконання вимог ухвали, передбачені ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4