Справа № 347/781/24
Провадження № 1-кп/347/218/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2024 р. м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Косів кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000054 від 01.04.2024 року, щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Уторопи Косівського району Івано-Франківської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка України, не одружена, непрацевлаштована, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох річного віку, на утриманні троє неповнолітніх дітей, раніше не судима,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України;

в с т а н о в и в :

Обвинувачена ОСОБА_4 перешкоджала законній діяльності ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_9 в особливий період.

Кримінальне правопорушення вчинене за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , знаючи, що діяльність ІНФОРМАЦІЯ_7 по здійсненню мобілізаційних заходів викликала широкий резонанс в суспільстві, у тому числі і серед осіб, які мають намір ухилитися від мобілізації або не виявляють бажання бути призваними на військову службу, у соціальних мережах виник посилений попит на поширення інформації про діяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно, вирішила перешкодити законній діяльності ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_9 під час здійснення ними призову на військову службу в особливий період.

З метою перешкоджання діяльності ІНФОРМАЦІЯ_7 по здійсненню мобілізаційних заходів ОСОБА_4 02 квітня 2023 року вирішила створити загальнодоступну тематичну інформаційну групу в месенджері «Viber» для збору, консолідації і трансляції повідомлень з відомостями про місця і час проведення відповідних заходів указаними військовими формуваннями громадянам України, які мають намір ухилитися від виконання свої обов`язків з захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України під час мобілізації в особливий період.

Перешкоджання законній діяльності ІНФОРМАЦІЯ_8 та ІНФОРМАЦІЯ_9 полягає у вчиненні діяння (дій або бездіяльності), яке виражається у втручанні в цю діяльність, створенні перешкод, перепон, спрямованих на недопущення, припинення чи заборону проведення окремих дій чи маневрів ІНФОРМАЦІЯ_8 та іншими військовими формуваннями, прийняття тактичних чи стратегічних рішень керівництвом чи особовим складом зазначених підрозділів задля ускладнення або унеможливлення здійснення законної діяльності ІНФОРМАЦІЯ_8 та іншими військовими формуваннями або істотному зниженні її ефективності.

Умислом ОСОБА_4 прямо охоплювались дії, спрямовані на заподіяння шкоди діяльності ІНФОРМАЦІЯ_7 військових формувань ІНФОРМАЦІЯ_8. При цьому, ОСОБА_4 усвідомлювала об`єктивно існуючу небезпеку свого діяння та бажала настання передбачуваних наслідків.

Перешкоджання законній діяльності ІНФОРМАЦІЯ_8 та ІНФОРМАЦІЯ_9 здійснювалось ОСОБА_4 без корисливої мети за відсутності ознак державної зради, яка виражається у проведенні підривної діяльності проти України.

ОСОБА_4 шляхом адміністрування організовувала забезпечення постійного функціонування групи, публікації інформації в тематичній групі, наповнення контентом - інформаційними повідомленнями відповідної тематики, що надало змогу залучити до її діяльності якомога більшу кількість учасників.

02 квітня 2023 року ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Уторопи Яблунівської ТГ Косівського району Івано-Франківської області, використавши мобільний телефон з СІМ-картою з телефонним номером НОМЕР_1 , створила в месенджері Viber інформаційну групу з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Таким чином, із змісту функціонального призначення інформаційної групи встановлено, що ОСОБА_4 чітко усвідомлювала, що розміщуючи у Viber-групі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » інформацію про вручення повісток працівниками ІНФОРМАЦІЯ_10 з метою уникнення від призову на військову службу громадян України, вона перешкоджала законній діяльності ІНФОРМАЦІЯ_8 та ІНФОРМАЦІЯ_9 в особливий період та бажала настання суспільно небезпечних наслідків. Крім того, ОСОБА_4 з метою приховування своєї протиправної діяльності закрила у налаштуваннях групи контактні дані (номера) всіх учасників групи, в тому числі і свої. Указане також свідчить, що ОСОБА_4 усвідомлювала, що здійснює протиправну діяльність та не бажала бути викритою у її вчиненні.

При цьому, ОСОБА_4 визначила супер адміністратором групи особисто себе (користувач з ніком « ОСОБА_6 »). Крім того, ОСОБА_4 здійснила її налаштування таким чином, щоб користувачі самостійно надсилали інформацію у вигляді текстових, фото, аудіо та відео повідомлень із зазначенням місця, часу та адреси де військовослужбовцями відповідних підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_8 та ІНФОРМАЦІЯ_11 проводяться мобілізаційні заходи, чим інформували цільову аудиторію з числа громадян України, які ухиляються від призову та/або мобілізації і військового обліку, про місця виконання службових обов`язків співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_12, що об`єктивно перешкоджало законній діяльності відповідних підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_8.

Так, у період часу з 02.04.2023 по 07.03.2024 у вайбер-групі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з метою перешкоджання законній діяльності ІНФОРМАЦІЯ_8 та інших воєнізованих формувань розміщено 14 інформаційних повідомлень із зазначенням конкретних місць, де співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснювалася відповідна службова діяльність за наступними адресами:

04.04.2023 - АДРЕСА_1 ;

04.04.2023 - АДРЕСА_1 ;

08.04.2023 - АЗК WOG, м. Косів, Івано-Франківська обл.;

17.04.2023 - АДРЕСА_1 ;

21.04.2023 - вічевий Майдан, АДРЕСА_1 ;

21.04.2023 - вул. Шевченка, 97, АДРЕСА_1 ;

11.10.2023 - АДРЕСА_1 ;

11.10.2023 - АДРЕСА_1 ;

12.10.2023 - АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 ;

12.10.2023 - АДРЕСА_1 ;

12.10.2023 - АДРЕСА_1 ;

13.10.2023 - майдан Незалежності, м. Косів, Івано-Франківська обл.;

16.10.2023 - с. Рожнів, Косівський р-н, Івано-Франківська обл.;

24.10.2023 - с. Старі Кути, Косівський р-н, Івано-Франківська обл.

При цьому, ОСОБА_4 розроблено механізм перешкоджання законній діяльності ІНФОРМАЦІЯ_8 та інших воєнізованих формувань і, незважаючи на те, що вказана інформація поширювалась не лише нею, а й іншими учасниками Viber-групи, які не перебували у злочинній змові з ОСОБА_4 , вся діяльність Viber-групи охоплювалась її злочинним умислом. Тобто, ОСОБА_4 чітко знала та усвідомлювала, що у Viber-групі систематично розміщується інформація, яка систематично чинить перешкоди зазначеній законній діяльності ІНФОРМАЦІЯ_8.

Цілеспрямоване поширення серед громадян України, які підлягають військовому обліку, призову, відомостей, зокрема в соціальних мережах через Інтернет, про місця фактичного проведення мобілізаційних заходів військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_5 , перешкоджає їх законній діяльності, визначеній ст. ст. 1,14, 33, 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки надає можливість громадянам України, які бажають ухилитися від виконання військового обов`язку, уникнути військового обліку та призову і створює перепони для встановлення мобілізаційного ресурсу держави, укомплектування ІНФОРМАЦІЯ_8 та ІНФОРМАЦІЯ_9 у відповідності до штатів воєнного стану, ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Таким чином, організувавши розміщення в Viber групі «ІНФОРМАЦІЯ_3» повідомлень про місця фактичного проведення мобілізаційних заходів працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 втрутилася в законну діяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 та створила перешкоди, перепони в діяльності ІНФОРМАЦІЯ_8 та ІНФОРМАЦІЯ_9, що призвело до суспільно-небезпечних наслідків у вигляді нездійснення в повному обсязі у визначені терміни мобілізаційних заходів, встановлення мобілізаційного ресурсу держави, призову, укомплектування ІНФОРМАЦІЯ_8 та ІНФОРМАЦІЯ_9 у відповідності до штатів воєнного стану, ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Перешкоджання з боку ОСОБА_4 фактично представляє собою цілеспрямовану діяльність, яка полягає у незаконному втручанні, що створює перешкоди, перепони, для недопущення, припинення відповідної законної діяльності військових формувань, за відсутності ознак державної зради у вигляді підривної діяльності проти України.

01.04.2024 року під час досудового розслідування кримінального провадження між прокурором Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 , якому на підставі ст. ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваною ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно змісту вказаної угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України, та сторони погодилися на призначення останній покарання за ч.1 ст. 114-1 КК - п`ять років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, сторони погоджуються на звільнення ОСОБА_4 від відбування основного покарання, якщо протягом іспитового строку, ОСОБА_4 не вчинить нового кримінального правопорушення з покладенням на обвинувачену обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для прокурора і обвинуваченої обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченої відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, з яким сторони погодилися, а також наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 підтримав угоду про визнання винуватості, розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, підтвердив в суді, що обвинувачена ОСОБА_4 беззаперечно визнала обвинувачення в повному обсязі та погодилася на призначення вказаного в угоді покарання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити, та призначити обвинуваченій ОСОБА_4 обумовлене в угоді покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 заявила, що розуміє зміст наданих їй законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості.

При цьому, обвинувачена ОСОБА_4 беззастережно визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, із запропонованим видом та мірою покарання погодилася.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченої та наполягав на затвердженні вказаної угоди, оскільки жодних порушень закону під час її підписання не було, вказана угода укладена добровільно без будь-якого примусу, міра покарання відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченої, наслідки її укладання та затвердження були роз`яснені всім учасникам провадження.

Зважаючи на характеризуючі дані обвинуваченої, наявність кількох пом`якшуючих обставин, просив призначити ОСОБА_4 покарання погоджене сторонами в угоді.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладення угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваної про повне розуміння нею процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили її погодитись на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з огляду на таке.

Судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого вона визнала себе винуватою, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди.

Також суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 114-1 КК України, як перешкоджання законній діяльності ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_9 в особливий період, і відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , це вчинення злочину в умовах воєнного стану (п.11 ч.1 ст. 67 КК України). Обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення жінкою в стані вагітності, наявність трьох малолітніх дітей на утриманні.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст.469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченою, відповідає загальним засадам призначення покарання.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченої ОСОБА_4 суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченої, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, та призначення ОСОБА_4 , узгодженої сторонами міри покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 114-1 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченої, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченої та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Щодо тривалості іспитового строку, то суд зауважує, що іспитовий строк містить у собі погрозу реального виконання покарання, якщо засуджений не буде виконувати умови випробування, і можливість остаточного звільнення від відбування покарання і погашення судимості, якщо особа виконає покладені на неї обов`язки. Встановлення іспитового строку полягає і в тому, що за засудженою особою здійснюється контроль з боку органів виконання покарання. Крім того, іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до додержання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Встановлення в даному випадку судом іспитового строку 1 (один) рік 6 (шість) місяців є виправданим з врахуванням особи обвинуваченої, і достатнім для того щоб засуджена довела своє виправлення без реального відбування основного покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_4 не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст.75, 76 КК України, ст. ст.100, 124, 314, 373, 374, 475, ч.5 ст. 615 КПК України, суд -

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 01 квітня 2024 року, укладену між прокурором Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 та підозрюваною ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000054 від 01.04.2024 року.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України, та призначити їй покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до п. п. 1, 2 , ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Techno P0P2F» (IMEI 1: НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ) із встановленою в ньому сім-картою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_1 повернути законному володільцю - ОСОБА_4 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст.394 КПК України до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право на отримання в суді копії вироку.

Суддя ОСОБА_1