Справа № 214/6474/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001034 від 16.11.2022, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2024 року у зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_6 та відрахуванням його зі штату Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області суду, на підставі розпорядження керівника апарату суду №74 від 02 квітня 2024 року, здійснено повторний автоматизований розподіл кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0001034 від 16.11.2022, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та матеріали цього провадження передано в провадження судді ОСОБА_1 .

Разом з тим, 20 березня 2024 року до суду надійшло клопотання обвинуваченого

ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме, домашній арешт. В обґрунтування своїх вимог обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, втратили свою актуальність, він ніколи не переховувався від слідства та суду, завжди виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, в тому числі обов`язки з періодичної реєстрації, в розшуку не перебував. Він має постійне місце проживання, а також його можуть взяти на поруки. Висновки суду про його погрози свідку під час допиту в судовому засіданні є хибними, оскільки він ніколи свідку не погрожував, а його нецензурна лайка не може сприйматися як здійснення погроз цьому свідку. Він не має наміру чинити перешкоди у встановлені судом дійсних обставин у справі, усвідомлює наслідки не виконання обов`язків, що можуть бути покладені на нього судом при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 , кожен окремо, в судовому засіданні підтримали клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме, домашній арешт, посилаючись на обставини, зазначені в клопотанні.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну йому запобіжного заходу,оскільки раніше встановлені ризики не зменшились та продовжують існувати.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони захисту, має право своєю ухвалою змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Зі змісту ст. 201 КПК України слідує, що обвинувачений, його захисник, мають право подати до місцевого суду клопотання про зміну запобіжного заходу.

Встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за яке за законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. За правилами ст.12 КК України зазначене кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів.

Згідно з ч.1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За юридичними позиціями Конституційного Суду України верховенство права, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над втручанням у право кожної людини на свободу; конституційне право людини на удовий захист є гарантією усіх прав і свобод людини і громадянина (абзац дев`ятий пункт 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, абзац чотирнадцятий підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Принцип верховенства права регламентований в ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Судом встановлено, що кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0001034 від 16.11.2022, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, з 30 листопада 2022 року знаходиться в провадженні суду, при цьому, ОСОБА_5 перебуває під вартою з 30 листопада 2022 року.

Як вбачається зі змісту ухвали суду від 06 березня 2024 року судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, в тому числі проти власності, кваліфікованих судом за ч.ч. 1, 3 ст. 185 КК України, а також, за ч.2 ст.307 КК України, не має офіційного місця роботи та джерел доходу, що свідчить про фінансову неспроможність та неможливість забезпечувати себе у законний спосіб, не перебуває у шлюбі, на утриманні неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, які б могли стримати останнього не покидати межі м. Кривого Рогу або території України, а отже, продовжують існувати ризики переховування від суду та повторення протиправної поведінки, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України: переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення. Крім того, суд зазначив, що обвинувачений ОСОБА_5 може вплинути на свідків, оскільки у судовому засіданні 15 березня 2023 року після того, як свідок ОСОБА_7 дав показання, погрожував останньому.

В свою чергу встановлено, що ОСОБА_5 останній раз був засуджений вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.12.2022 за ч.3 ст. 357 України до 2 років 1 місяця обмеження волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.08.2022, та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у вигляді 2 років 2 місяців обмеження волі.

Крім того, до постановлення останнього за часом вироку ОСОБА_5 був засуджений вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від01.08.2022 за ч.ч.1, 4 ст.358 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, йому остаточно було призначено покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_5 був звільнений від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням строком на 1 рік.

Отже, зі вищезазначеного слідує, що ОСОБА_5 в кримінальному провадженні, №0001034 обвинувачується у вчиненні 03.11.2022 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто в період іспитового строку, визначеного вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.08.2022, що свідчить про підтвердження існування вищезазначених ризиків.

Виходячи з встановлених обставини, суд вважає, що позиція обвинуваченого ОСОБА_5 про добросовісне та доброчесне виконання ним процесуальних обов`язків під час судового провадження у разі обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, або іншого більш м`якого запобіжного заходу, не знайшла свого підтвердження, зважаючи на існування раніше встановлених судом ризиків, які не тільки не перестали існувати, але й не зменшились.

З урахуванням викладеного, враховуючи положення ст.ст. 177, 178 КПК України, та раціональність співставлення обраного обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з раніше встановленими ризиками, які продовжують існувати на даний момент, враховуючи відсутність обставин, які б давав можливість гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 без застосування найсуворішого запобіжного заходу, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Приходячи до такого висновку суд вважає, що тримання під вартою ОСОБА_5 виправдано за наявності вказаних вище обставин, в тому числі тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу.

Разом з тим, суд не може погодитись з доводами обвинуваченого ОСОБА_5 про відсутність підстав для застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу та можливості застосування будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту, оскільки встановлені вище обставини дають змогу беззаперечно стверджувати, що запобігти встановленим вище ризикам, шляхом застосуванням більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, неможливо.

Керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 182,323, 369, 371 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 19 квітня 2024 року о 09 год. 05 хв.

Головуючий суддя: ОСОБА_1