ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 липня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

та сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002533 від 21 червня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, за апеляційною скаргою підозрюваного:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Дідовичі, Новоград-Волинського р-ну, Житомирської обл., зареєстрованого по АДРЕСА_1 , із загальною середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого, - на ухвалу слідчого судді Першотравневого районного суду м.Чернівці від 24 червня 2024 року,-

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст судового рішення.

Цією ухвалою, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

ЄУНСС №725/5783/24 Слідчий суддя в І інстанції: ОСОБА_8

Провадження №11-сс/822/200/24 Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Категорія: ст. 194 КПК України

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали визначено до 14 год. 45 хв. 19 серпня 2024 року.

Доводи апеляційних вимог.

Підозрюваний ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі не погоджується із оскаржуваною ухвалою.

Вважає, що суд не врахував пом`якшуючі обставини, зокрема щире каяття у скоєному, співпраця з слідством, а також сторона обвинувачення не врахувала обставин скоєного ним злочину те, що вбивство було скоєно з метою захисту.

При цьому запевняє, що на свідків та потерпілих намірів впливати немає, як і переховуватися від слідства також. Зазначає, що він є учасником бойових дій і діючий військовослужбовець ЗСУ.

Просить застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт з носінням електронного браслету.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

У невстановлений наразі досудовим розслідуванням час, але не раніше 13.06.2024 та не пізніше 15.06.2024, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , тимчасово проживаючи у ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 під час спільного розпивання алкогольних напоїв на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел, спрямований на позбавлення життя останнього, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи наслідки бажаючи її настання, умисно, протиправно, наніс декілька ударів руками в різні частини тіла, після чого взявши до рук кухонний ніж наніс декілька ударів в область черевної порожнини, шиї, стегна, внаслідок чого спричинив ОСОБА_9 множинні проникаючі тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості, в тому числі й тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, що перебували у прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті ОСОБА_9 в момент їх заподіяння, а саме: сліпе проникаюче колото-різане поранення шиї з ушкодженням загальної сонної артерії зліва, що спричинило гостру масивну зовнішню кровотечу, та які відповідно до п.п.1.5, 2.1.1., 2.1.2, 2.1.3 Наказу МОЗ №6 від 17.01.1995 «Про правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою «небезпека для життя у момент спричинення».

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, яке відповідно до ч.6 ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів та кримінальним законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15-ти років, тому відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме покладається необхідність запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Позиції сторін.

Адвокат ОСОБА_6 , який захищає інтереси підозрюваного, підтримав апеляційну скаргу свого підзахисного та просив застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з утриманням під вартою.

Прокурор просив апеляційні вимоги підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, як необґрунтовані, а ухвалу слідчого судді без змін, як таку, що відповідає вимогам закону.

Мотиви суду.

Встановивши суть ухвали та вимоги апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_7 , заслухавши думку сторони захисту та заперечення сторони обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних вимог, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та умотивованим.

З наданих апеляційному суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що 21.06.2024 в ЄРДР за №0002533 були внесені відомості за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

22.06.2024 о 17 год. 39 хв., ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

22.06.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Оскаржуваною ухвалою до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» до 14 год. 45 хв. 19 серпня 2024 року.

Отже, питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу визначені змістом ст. 194 КПК України.

Як убачається з наданих апеляційному суду матеріалів, які були предметом дослідження районним судом, задовольняючи клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовуючи його, слідчий суддя перевірив обставини, на які були посилання в клопотанні та прийшов до переконливого висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому діяння та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, нащо звертає увагу у своїй апеляційній скарзі підозрюваний.

При цьому, самі обставини здійснення підозрюваним ОСОБА_7 конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Під час перевірки оскаржуваної ухвали, апеляційною інстанцією встановлено, що слідчий суддя дотримався вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Що стосується тверджень апелянта ОСОБА_7 в частині того, що він не впливатиме на свідків чи потерпілих, а також не буде переховуватися від органів слідства та суду, то на думку апеляційного суду вони є не підтвердженими. Оскільки, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Отже, метою і підставою обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному кримінальному провадженні є доведеність слідчим та прокурором таких ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі переховуватиметься від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Такий ризик, як переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та/або суду, апеляційний суд вважає доведеним, при цьому зважає на тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, яким встановлено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у його вчиненні.

Оцінюючи вищезазначені обставини, апеляційний суд також враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії», №33977/96, рішення від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, у кримінальному провадженні є потерпіла та свідки, на яких може бути здійснений вплив підозрюваним ОСОБА_7 , що в своє чергу перешкоджатиме повному та об`єктивному досудовому розслідуванню й судовому розгляду.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України є доведеним, зважаючи на те, що ОСОБА_7 ніде офіційно не працевлаштований, раніше судимий, будучи військовослужбовцем, який покликаний захищати, вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, а отже такий ризик цілком має місце.

За таких обставин, погоджуючись з висновками слідчого судді, апеляційний суд вважає, що для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні слідчого та, які доведені прокурором в судовому засіданні, слідчий суддя обґрунтовано обрав підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1, п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зав`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зав`язків).

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

На противагу доводам підозрюваного ОСОБА_7 наведеними в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що на даний час, їх не можливо віднести до тих достатніх стримуючих чинників, які у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення ним, тих чи інших дій, тобто визнати ці обставини такими, що можуть гарантувати запобігання встановленим ризикам із застосуванням до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного браслету, як про те просить підозрюваний ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі, особливо враховуючи те, що його фактичне місце проживання та реєстрація - Житомирська область.

Істотних порушень положень КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. 176178, 183, 193, 194, 404, ч.3 ст. 407, 418, 419, 422, ч.4 ст. 424 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 червня 2024 року, без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3