Справа 359/5501/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1115/2024 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

13 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2023 року

щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ворзель Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2023 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, та призначено йому покарання у виді громадських робіт строком на 150 годин.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 - 37 496 (тридцять сім тисяч чотириста дев`яносто шість) грн. 12 коп. матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням та 35 000 (тридцять п`ять тисяч) грн. 00 коп. за понесені витрати на оплату правової допомоги.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 - 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_9 відмовлено.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним за нанесення необережних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, за наступних обставин.

Так, станом на 12.06.2021 року ОСОБА_8 утримував на території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , розплідник «Ostrov Tibetov» з трьома собаками сторожової породи тибетський мастиф: віком 9 років на прізвисько Балу , віком 7 років на прізвисько Ардан та віком 5 років на прізвисько Злата .

12.06.2021 року у вечірній час ОСОБА_8 залишив утримуваних ним собак на самовигулі на території свого домоволодіння, знаючи про належність собак до сторожової породи, а також про можливість збоїв у роботі електричних воріт огорожі, внаслідок яких ворота відчиняються без допомоги сторонніх осіб, не забезпечив надійного їх закриття або не помістив собак у вольєру, що унеможливило би вихід собак за територію домоволодіння та виключило б можливість їх нападу на перехожих, чим проявив необережність у формі кримінальної протиправної недбалості.

Отже, ОСОБА_8 не передбачив можливість відкриття воріт та виходу вказаних собак за територію домоволодіння та настання суспільно-небезпечних наслідків у виді нападу собак на перехожих та спричинення їм тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг це передбачити, оскільки знав про ненадійність закриття електричних воріт, а також про фізичні дані собак і їх потенціальну небезпеку для людей.

У невстановлений час в ніч з 12.06.2021 року на 13.06.2021 року електричні ворота огорожі домоволодіння відчинились внаслідок технічних збоїв і кримінальної протиправної недбалості ОСОБА_8 , який їх надійно не зафіксував, і собаки самовільно вийшли на вулицю.

13.06.2021 року приблизно о 6 год. по вул. Бузковій в СТ «Острів» с. Вишеньки Бориспільського району проходила по своїх справах ОСОБА_9 .

Побачивши ОСОБА_9 напроти будинку 9, належні ОСОБА_8 собаки на прізвиська Балу , Ардан та Злата , які на той час перебували на вулиці, напали на неї внаслідок кримінальної протиправної недбалості ОСОБА_8 , нанесли їй не менше 51 укусу, спричинивши тілесні ушкодження у виді численних рвано-укушених ран в ділянках верхніх та нижніх кінцівок, тулуба та правої вушної раковини, які є середньої тяжкості тілесними ушкодженнями.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення та відмовити ОСОБА_9 у задоволенні цивільного позову із врахуванням заяви про збільшення позивних вимог у повному обсязі та у стягнення процесуальних витрат у повному обсязі через їх недоведеність.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що під час досудового розслідування та розгляду справи в суді було неповно досліджені та встановлені обставини події від 13.06.2021 та не встановлено суб`єкта кримінального правопорушення, адже невідомо, яка із собак нанесла потерпілій тілесні ушкодження та у якій мірі, у тому числі не встановлено, що саме собаки ОСОБА_8 нанесли потерпілій ушкодження середньої тяжкості. Крім того, під час судового розгляду було встановлено, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 не належить ні ОСОБА_8 , ні його дружині, проте, навіть після встановлення даних фактів, суд першої інстанції ігнорує її, нібито взагалі немає, і вказує, що вищевказане домоволодіння належить ОСОБА_8 та всю відповідальність за його утримання несе останній. Також захисник звертає увагу, що сторона обвинувачення доводить свою позицію нібито недбалістю, яка пов`язані з тим, що ворота не були зафіксовані, проте це є хибним припущенням, оскільки звечора ворота та хвіртка були замкнуті, як це відбувається завжди, та відчиняються вони лише за присутності людини. Захисник вказує, що суб`єктивна сторона у даному кримінальному правопорушенні є нічим іншим, ніж випадком, оскільки обвинувачений не міг передбачити можливість настання того, що електричні ворота піднімуться приблизно на 30 см через невідомі причини, які навіть не встановлені у ході досудового розслідування та під час судового розгляду, а крім того, досудове розслідування встановило, що ворота «відчинилися», проте це не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду. Також захисник зазначає, що вказана подія пов`язана із відсутністю в особи обов`язку діяти певним чином та передбачати наслідки, що вказує на відсутність у поведінці обвинуваченого діяння як ознаки об`єктивної сторони кримінального правопорушення.

Крім того, апелянт вказує, що комісійна судово-медична експертиза, проведена у зв`язку із поданням клопотання адвоката ОСОБА_13 про проведення комісійної судово-медичної експертизи від 14.12.2021, до якого додані завірені адвокатом копії карти амбулаторної хворої ОСОБА_9 на 5 арк., консультаційного висновку спеціаліста лікаря-хірурга ОСОБА_14 на 1 арк., тому висновок №156/К також є недопустимим доказом, адже адвокат був неуповноваженою особою та не мав правових підстав для подання клопотання про призначення комісійної судово-медичної експертизи. Крім того, медичні документи, що були надані для проведення комісійної судово-медичної експертизи, також долучені та завірені неуповноваженою особою, оригінали медичної документації амбулаторної хворої ОСОБА_9 під час досудового розслідування не надавалися, не витребовувалися та не були вилучені, що також є підставою вважати їх недопустимими. Також вказує, що суд не оцінив докази, а саме постанову про доручення проведення комісійної судово-медичної експертизи від 17.12.2021, висновок №156/К, протокол проведення слідчого експерименту від 12.07.2022, за критеріями їх допустимості, що призвело до постановлення необґрунтованого та незаконного вироку.

Також захисник вказує про наявність сумнівів щодо достовірності інформації, що міститься у медичній карті амбулаторного хворого, адже за день до виявлення гематоми (24.06.2021) потерпілу було виписано (22.06.2021) з Олександрівської клінічної лікарні м. Києва, яка набряків, запалень, а там паче гематом не виявила, та на наступний день після виявлення гематоми 25.06.2021 за результатами консультації ортопеда-травматолога у клініці Медиком було встановлено діагноз: численні вкушені рани верхніх, нижніх кінцівок, тулубу, відомості про гематоми відсутні.

Захисник зауважує на той факт, що у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.06.2021 у п.4 «Чи заподіяні кому-небудь тілесні ушкодження, до якого медичного закладу звертався, де він розташований, чи перебував на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні» стоїть прочерк. Протокол ОСОБА_9 підписано із відміткою про те, що «записано вірно, прочитано». Отже, ОСОБА_9 свідомо заперечила факт лікування, тобто можна вважати, що вже з 24.06.2021 потерпіла не проходила лікування, а через 2 місяці з`явилися зовсім інші протилежні документи. Крім того, при аналізі свідчень потерпілої та згідно медичної документації амбулаторної хворої 24.06.2021 в ОСОБА_9 була виявлена гематома із послідуючою її пункцією та дренацією, і тобто в цей же день 24.06.2021 вона приїздила до м. Бориспіль, та подала до правоохоронних органів заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Вказує також, що судом не взято до уваги те, що ОСОБА_8 в ході досудового розслідування активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, виплатив потерпілій 1000 доларів США, тобто повністю покрив матеріальну шкоду, пов`язану із витратами на лікування, надавав медичну допомогу потерпілій, а також вже поніс відповідальність, яка спричинила до евтаназії собак. Враховуючи вказані обставини, на думку захисту, суд мав би призначити ОСОБА_8 покарання нижче від найнижчої межі або перейти до іншого, більш м`якого виду покарання у виді штрафу.

Крім того, захисник вказує, що потерпілою при розрахунку матеріальної шкоди не було враховано надані кошти у сумі 1000 доларів США, а також позивачем були надані товарні чеки та розрахункові документи на товари та послуги, які не були виписані цивільному позивачу при лікуванні та після нього на суму 27 045,10 грн., позивачем надано товарні чеки та розрахункові документи на загальну суму 34 588,00 грн., та беручи до уваги позовні вимоги на суму 40 867,00 грн., що містяться у позовній заяві, чи то у заяві про збільшення позовних вимог на суму 37 496,12 грн., то фактично та документально вказані суму у повній мірі цивільний позивач не довів. Також вказує, що суд при стягненні моральної шкоди не дотримався основ розумності, доцільності, виваженості та справедливості та не врахував повне покриття ОСОБА_8 матеріальних витрат потерпілої і відсутність зауважень щодо повернення надмірно наданій потерпілій суми. Також захисник не погоджується із стягнутими процесуальними витратами на правову допомогу.

Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_15 надіслав до суду заяву про розгляд апеляційної скарги без участі потерпілої ОСОБА_9 та її представника. Прокурор, обвинувачений та захисник не заперечували про розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених процесуальним законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у нанесенні необережних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, за обставин, викладених у вироку, обґрунтовані сукупністю досліджених в судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку.

Зокрема, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила, що з обвинуваченим до даного інциденту знайома не була, бачила один раз на зборах кооперативу. Пояснила, що у неділю 13.06.2021 року, приблизно о 05 год. 30 хв. прокинулась та збиралась йти на дитячий пляж зустрічати світанок. Приблизно о 06 год. 00 хв., не доходячи 3 будинки до будинку ОСОБА_16 , з лівою сторони боковим зором помітила будинок без огорожі і на його ділянці побачила чорну собаку породи «Тибетський мастиф». Після побаченого зупинилась та через декілька секунд побачила з іншої сторони будинку руду собаку. Собаки її помітили та майже одночасно почали бігти до неї. В свою чергу вона почала відходити назад з метою захиститись біля воріт будинку біля якого стояла, руками поставила блок захищаючи обличчя. Напад собак був майже одночасним. Руда собака вчепилась у праву руку трішки вище ліктя, згодом у неї були 2 наскрізні дірки в руці, а чорна собака вчепилась у ліве стегно. Не витримавши натиску собак, вона впала на спину на бетонну підлогу біля воріт, кричала та звала на поміч. Відчула страшенний біль у спині, було відчуття, що щось зламалось у хребті. Чинити опір було майже неможливо, вона лише тримала руки білля обличчя. Собаки кусаючи відтягли її на середину дороги. Першим на її крик вийшов ОСОБА_17 з того будинку, де не було огорожі і де були собаки, кидав цеглу виглядаючи із-за кутка будинку. Потім ОСОБА_18 , до воріт якого вона спочатку тулилась, виліз із-за паркану і почав кидати палки. Несподівано собак покликали і вони побігли додому. Лежачи на середині дороги вона почала повзти знову до воріт, продовжуючи кликати на допомогу, але собаки дуже швидко повернулись назад та їх вже було 3. Вона відчула сильний біль у голові та біль відкушеної частки вуха, 2 інші собаки ганьбили її тіло далі. Знову собак несподівано покликали та вони побігли додому, а вона залишилась лежати вся в крові та в роздертій одежі. Тіло, спина все було в ранах. В цей час почула голос жінки, яка бігла до неї, це була ОСОБА_19 . Потім до неї вийшов ОСОБА_20 , якого вона попросила викликати швидку та дати керімат, бо дуже було холодно від землі. Геннадій приніс каталку та підійшов власник собак. Вони разом переклали її на каталку та вирішили везти на подвір`я ОСОБА_16 . У неї була сильна біль у спині, терпіти не було силі лежати на спині було сильно боляче. Підійшов син ОСОБА_21 , при підняв її майже поки не приїхала швидка допомога тримав її на руках. Також, прийшла ОСОБА_22 , яка являється головою кооперативу «Острів», та повідомила, що швидка рекомендувала обробити до їх приїзду рани звичайним милом. До Бориспільської лікарні разом з ними їхав ОСОБА_16 з дружиною та вмовляли її сина не починати судові справи, оскільки вони будуть допомагати в лікуванні і відновлюванні його матері. Коли її забрала швидка у Бориспільську лікарню, медсестра зробила їй знеболюючий укол. Потім її дуже довго зашивали, однак не очистили рани від щебеню та піску та це вже зробили в Олександрівській лікарні м. Києва, куди її забрав син, оскільки умови у Бориспільській лікарні були аварійні. Дружина ОСОБА_16 приїхала до ОСОБА_23 лікарні її провідати через декілька днів, привезла з собою абрикоси, черешню та розповідала, що собак приспали. Також дружина ОСОБА_16 принесла 500 $ та поклала в тумбочку, оскільки вона була вся перемотана. На її твердження, що даної суми вистачить на пару днів дружина ОСОБА_16 повідомила, що у Бориспільській лікарні вони дали її сину теж 500 $ і цього досить. Після цього вона не бачила ані їх, ані грошей від обвинуваченого. Повідомила, що вона пролежала у лікарні 10 днів. Усе тіло, окрім обличчя і шиї було перев`язане, кожен ранок їй робили перев`язку. У неї права рука була нерухома, в ній було 2 дірки та всі гадали, що собака перекусила їй нерви та м`язи. Ліва нога від коліна до стегна була зжерта чорною собакою, тому вона наразі з западинками і потрібно робити пластичну операцію. Також, повідомила, що вона виписувалась з лікарні стрибаючі на одній правій нозі з однією лівою рукою і діючими 3 пальцями. Так як обійти себе не могла, допомагали друзі та сусіди. Права рука її дуже хвилювала, боліла, припухла і не працювала, пальці теж, тому вона зателефонувала ОСОБА_16 та просила підвезти її у Інститут нейрохірургії, оскільки не могла пересуватись без допомоги, однак він відмовив. На прохання оплатити таксі відповідь була аналогічна.

Додатково зазначила що період відновлення у неї був дуже тяжкий, в лівій нозі зявився гній, який їй відкачували на протязі трьох місяців, стояла трубка від коліна до стегна. В Інституті нейрохірургії лікар повідомив, що нерв та сухожилля цілі та рекомендував зайнятися розробкою руки та кисті у реабілітаційній клініці. З часом все зажило, до Нового року відкритих ран не було. Потім ходила на масаж та прибирала колоїдні стрижні від глибоких ран. В спині нічого не зламалось, було сильне забиття та спазм. Наразі теж відвідує реабілітаційну клініку. Даний інцидент залишив не лише фізичний слід на її тілі, а і моральний. Ходила до пластичного хірурга та він повідомив, що наразі нічого не може зробити їй пластичну операцію, оскільки є запалення. Зазначила, що ніколи не бачила цих собак, щоб вони гуляли самі.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що не встановлено суб`єкта правопорушення, то суд першої інстанції зазначив, що 2 собаки з 3, а саме: Ардан та Балу офіційно належать ОСОБА_8 , а третя собака його дружині ОСОБА_24 , а тому суд вважав правильним притягнення до кримінальної відповідальності саме ОСОБА_8 , не дивлячись на те, що під час досудового розслідування не встановлено яка із собак нанесла потерпілій тілесні ушкодження та у якій мірі. Крім того, згідно Сертифікату Кінологічної спілки України у Міжнародній Кінологічній Федерації офіційно завод/розплідник «Ostrov Tibetov» зареєстрований за № 283/12 та його власником є ОСОБА_25 .

Також судом першої інстанції встановлено, що станом на 12.06.2021 року ОСОБА_8 утримував на території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , розплідник « ОСОБА_26 » з трьома собаками сторожової породи тибетський мастиф: віком 9 років на прізвисько Балу , віком 7 років на прізвисько Ардан та віком 5 років на прізвисько Злата .

12.06.2021 року у вечірній час ОСОБА_8 залишив утримуваних ним собак на самовигулі на території свого домоволодіння, знаючи про належність собак до сторожової породи, а також про можливість збоїв у роботі електричних воріт огорожі, внаслідок яких ворота відчиняються без допомоги сторонніх осіб, не забезпечив надійного їх закриття або не помістив собак до вольєру, що унеможливило би вихід собак за територію домоволодіння та виключило б можливість їх нападу на перехожих, чим проявив необережність у формі кримінальної протиправної недбалості.

Отже, ОСОБА_8 не передбачив можливість відкриття воріт та виходу вказаних собак за територію домоволодіння та настання суспільно-небезпечних наслідків у виді нападу собак на перехожих та спричинення їм тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг це передбачити, оскільки знав про ненадійність закриття електричних воріт, а також про фізичні дані собак і їх потенціальну небезпеку для людей.

У невстановлений час в ніч з 12.06.2021 року на 13.06.2021 року електричні ворота огорожі домоволодіння відчинились внаслідок технічних збоїв і кримінальної протиправної недбалості ОСОБА_8 , який їх надійно не зафіксував, і собаки самовільно вийшли на вулицю. Сам ОСОБА_8 в суді першої інстанції показав, що коли спустився вниз, то побачив, що з лівої сторони привідчинені ворота та зрозумів, що щось сталось. Відчинив хвіртку та побачив собак на дорозі зліва та лежачу жінку, як вияснилось пізніше, то була потерпіла, дві собаки були біля неї, а третя ближче до нього, він крикнув собакам йти додому, вони одразу відбігли від потерпілої та побігли до нього. Отже, сам обвинувачений вказує, що ворота були привідчинені, що і стало наслідком того, що собаки самовільно вийшли на вулицю.

13.06.2021 року приблизно о 6 год. по вул. Бузковій в СТ «Острів» с.Вишеньки Бориспільського району проходила по своїх справах ОСОБА_9 .

Побачивши ОСОБА_9 напроти будинку 9, належні ОСОБА_8 собаки на прізвиська Балу , Ардан та Злата , які на той час перебували на вулиці, напали на неї внаслідок кримінальної протиправної недбалості ОСОБА_8 , нанесли їй не менше 51 укусу, спричинивши тілесні ушкодження у виді численних рвано-укушених ран в ділянках верхніх та нижніх кінцівок, тулуба та правої вушної раковини, які є середньої тяжкості тілесними ушкодженнями.

Отже, за встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_8 , які полягали у не передбаченні можливості відкриття воріт та виходу вказаних собак за територію домоволодіння та настання суспільно-небезпечних наслідків у виді нападу собак на перехожих та спричинення їм тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг це передбачити, були протиправними, між цими діями і їх наслідками у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_9 необережних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, існував прямий причинний зв`язок, і доводи апеляційної скарги захисника цього не спростовують.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про наявність сумнівів щодо достовірності інформації, що міститься у медичній карті амбулаторного хворого, адже за день до виявлення гематоми (24.06.2021) потерпілу було виписано (22.06.2021) з Олександрівської клінічної лікарні м. Києва, яка набряків, запалень, а там паче гематом не виявила.

Зокрема, з 22.06.2021 року по 22.07.2021 року потерпіла продовжила амбулаторне лікування (дані медичної карти амбулаторного хворого) за місцем проживання, де під час огляду хірургом по задній поверхні лівого стегна в ділянці ран було виявлено підшкірну гематому (24.06.2021 р.) з послідуючою її пункцією та дренуванням.

Допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_27 , пояснив що в результаті огляду потерпілої було виявлено ушкодження, які характерні від укусу собак. Гематома була наслідком травмуючого впливу. Виділення вмісту гематоми - є невід`ємний критерій, який враховується при встановленні тяжкості тілесних ушкоджень. Гематоми мають певний проміжок часу їх формування. Спочатку певний вміст крові, потім ділянка з цією гематомою відмирається, руйнується шар епітелію. Внаслідок цього формується порожнина з якої перевіряється розклад електролітів, далі формується гематологічна рідина, яка була виявлена під час комісії. Такого характеру гематоми можуть проявлятись через певний проміжок часу як наслідком розпадання цієї гематоми з формуванням порожнини, яка заповнюється гематомними електролітами і якщо пунктуально не видаляти цю кров з ділянки гематоми, може приєднуватись запалення і в подальшому ситуація буде тільки гірше. Очищення порожнини гематоми робиться для того щоб було її загоювання. Гематома могла проявитись на 12 день, а могла і ще пізніше. Підшкірна гематома не має строку формування. Формування такого характеру гематом можливе і через певний проміжок часу. Підшкірна гематома не могла виникнути внаслідок стаціонарного лікування, в тому числі і після приймання кроворозріджуючих препаратів, і внаслідок прийняття препарату «Фленокс» в тому числі. Додатково зазначив, що в даному випадку гематома виникла не від інвективного введення медичних препаратів. Запальний процес після зашитої рани залежить від характеру ушкодження.

Отже, перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що достовірність та об`єктивність наведених доказів судом першої інстанції сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, є належними, допустимими та достатніми, а сукупність зібраних доказів - достатніми та взаємозв`язаними між собою, тому суд першої інстанції правильно поклав їх в основу обвинувального вироку.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження в апеляційній скарзі щодо недопустимості окремих доказів, зібраних з грубим порушенням норм КПК України, так як перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування рішення. Досліджені в судовому засіданні письмові докази відповідають вимогам щодо їх отримання, проведення та оформлення, а також повністю узгоджуються з іншими доказами, та безсумнівно встановлюють винуватість саме ОСОБА_8 у вчиненні даного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Апеляційний суд також погоджується з видом та розміром покарання, призначеним ОСОБА_8 судом першої інстанції, так як при визначенні обвинуваченому покарання судом дотримано вимоги ст. 65 КК України та враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особу винного.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову, і доводи апеляційної скарги захисника цього не спростовують.

Колегія суддів вважає, що пред`явлені у даному кримінальному провадженні цивільні позови до ОСОБА_8 вирішені судом першої інстанції за правилами, встановленими в Главі 9 КПК України з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав такого рішення.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого на користь потерпілої, суд першої інстанції належним чином врахував весь комплекс моральних страждань, які були спричинені потерпілій внаслідок винних дій ОСОБА_8 , а саме те, що остання тривалий час лікувалася, мала проблеми зі станом свого здоров`я та погане самопочуття, була позбавлена можливості нормального спілкування з рідними та близькими, почала боятися собак та стидатись свого власного тіла, зазнала душевних переживань у зв`язку з неможливістю забезпечити нормального способу свого життя протягом тривалого часу та додаткових страждань з цього приводу, також врахував те, що злочинна недбалість ОСОБА_8 була неумисною та він не передбачав настання таких наслідків, хоча повинен був це передбачити і вжити додаткових заходів для забезпечення безпеки оточуючих осіб від можливого впливу його вихованців - собак, та обґрунтовано визначив розмір стягнутої моральної шкоди, з яким погоджується колегія суддів, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого у цій частині задоволенню не підлягають.

Колегія суддів також вважає неспроможними твердження захисника про те, що фактично цивільний позивач не довів вказані у цивільному позові суми. Зокрема, суд задовольнив позовні вимоги потерпілої на відшкодування матеріальної шкоди у сумі 37 496 грн. 12 коп. (з вирахуванням еквіваленту суми 1000 доларів, яка була надана обвинуваченим потерпілій на час лікування), які є підтвердженими відповідними квитанціями та чеками на здійснені витрати.

Таким чином, вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому має бути залишений без змін, а апеляційна скарга захисника щодо його скасування - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2023 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя