465/8267/23
1-кп/465/724/24
У Х В А Л А

судового засідання

18.03.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 - ч.4 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000745 від 23.08.2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 - ч.4 ст.186 КК України.

Прокурор Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, аргументуючи свої вимоги тим, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, та судом при продовженні запобіжного заходу, що повністю виправдовують продовження терміну дії обвинуваченому ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою. Враховуючи вищевикладене, просив клопотання задоволити.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив таке задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечили щодо клопотання прокурора, просили відмовити у задоволенні такого.

Розглянувши клопотання прокурора, заслухавши думку учасників справи, на які вони покликаються, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимстаттею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненнізлочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад три роки.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, а згідно ч.3 ст.199 КПК України також і те, що заявлені ризики не зменшилися.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді клопотання суд оцінює в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі, тяжкість кримінального правопорушення, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_4 , яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого, суворість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, стан здоров`я обвинуваченого, які свідчать про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході не відпала; наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 - ч.4 ст.186 КК України, санкція статті якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. З огляду на встановлені обставини при розгляді клопотання, суд вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, щодо можливості ухилення обвинуваченого від суду, незаконного впливу на учасників кримінального провадження та вчинення іншого кримінального правопорушення. Зазначені ризики не зменшилися.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів.

Також у своєму рішенні у справі "W проти Швейцарії" від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, не є єдиним критерієм, який враховується при прийнятті рішення про необхідність продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Тому з урахуванням цих обставин, в сукупності із тяжкістю злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , слід вважати доведеною прокурором наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з огляду на вищенаведене, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто, застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_4 на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.

У ході судового розгляду з`ясовано, що вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Тому, оцінюючи в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання у разі визнання винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 - ч.4 ст.186 КК України, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, які свідчать про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході не відпала; наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не перестали існувати, а також особу обвинуваченого, вік, стан його здоров`я та стадію розгляду кримінального провадження, суд визнає обґрунтованим клопотання прокурора та вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 днів з можливістю внесення застави в розмірі, визначеному ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 19.10.2023 року.

У випадку внесення застави такі обов`язки покладаються на обвинуваченого строком на два місяці (ч. 7 ст. 194 КПК України).

Окрім цього, захисником ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про повторне доручення ТУ ДБР, розташованого у м.Львові провести перевірку заяви ОСОБА_4 щодо застосування до нього недозволених методів досудового розслідування та підроблення підпису ОСОБА_4 .

В судовому засідання прокурор підтримав вказане клопотання частково, оскільки від слідчого управління ГУНП у Львівській області до суду надійшла відповідь щодо проведення перевірки за заявою ОСОБА_4 , однак такими не долучено висновку за результатами такої перевірки.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник підтримали вказане клопотання.

Дослідивши заявлене клопотання, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 05.12.2023 року доручено Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у м.Львові провести дослідження фактів, викладених у заяві ОСОБА_4 від 20.11.2023 року стосовно застосування до нього фізичного насильства з боку працівників поліції під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000745 від 23.08.2023 року; зобов`язано Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м.Львові повідомити Франківський районний суд м.Львова про прийняте процесуальне рішення в розумні строки.

30.01.2024 року до суду від слідчого управління ГУНП у Львівській області надійшов лист №1572/16/02-24 від 23.01.2024 року, відповідно до якого у слідчому управлінні розглянуто в межах компетенції ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 05.12.2023 року, яка надійшла із ТУ ДБР, розташованого у м.Львові.

Разом з тим, судом встановлено що висновку за результатами перевірки фактів, зазначених ОСОБА_4 про застосування до нього недозволених методів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000745 слідчим управлінням ГУНП у Львівській області не долучено.

Відтак, суд не вбачає підстав для повторного доручення ТУ ДБР, розташованого у м.Львові, проведення перевірки заяви ОСОБА_4 щодо застосування до нього недозволених методів досудового розслідування та підроблення підпису ОСОБА_4 .

Разом з тим, з метою повного та всебічного з`ясування обставин кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 підлягає до часткового задоволення шляхом витребування у слідчого управління ГУНП у Львівській області вищевказаного висновку.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про недопустимість доказів, судом зазначається, що питання допустимості/недопустимості доказів вирішуватиметься судом під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення за результатами розгляду даного кримінального провадження (ст.89 КПК України).

Керуючись ст. 177,178,183,197,199,206,216,314,315,331 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_3 задоволити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 - ч.4 ст.186 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів - до 16.05.2024 року включно з можливістю внесення застави в розмірі, визначеному ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 19.10.2023 року.

Клопотання захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 - задоволити частково.

Витребувати у слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області висновок за результатами перевірки фактів, зазначених ОСОБА_4 про застосування до нього недозволених методів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000745.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити начальнику Державної установи "Львівська установа виконання покарань (№ 19)" для виконання.

Ухвала в частині продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, в іншій частині - оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 25.03.2024 року.

Суддя ОСОБА_1