Справа № 203/751/24
Провадження № 1-кп/0203/571/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ;

потерпілої ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 ;

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004855 від 26 грудня 2023 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться вищевказаний обвинувальний акт.

В судовому засіданні прокурор надав клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що на сьогоднішній день не припинили існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, за яке передбачене покарання до 8 років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами на строк до 3 років, а тому, усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує у разі доведеності вини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також, продовжує існувати ризик незаконного впливу на експертів та потерпілу у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 відомі анкетні дані зазначених осіб та перебуваючи на свободі він матиме змогу вчинити на них тиск з метою надання неправдивих свідчень та зміни ними показів в суді. Крім того, ОСОБА_5 може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, про що свідчить те, що останній допускає грубі порушення ПДР України. Жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним ризикам.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала клопотання прокурора.

Захисники обвинуваченого адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити запобіжний захід ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування клопотання захисник ОСОБА_7 зазначив, що ризики, наведені у клопотанні прокурора, жодними доказами не обґрунтовані. Обвинувачений має постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не був судимий, активно сприяв розслідуванню кримінального правопорушення, шкодує про вчинене ним. Захисник ОСОБА_6 додала, що обвинувачений має намір відшкодовувати потерпілій завдану шкоду, а в умовах ізоляції від суспільства це неможливе.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання своїх захисників.

Дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, заслухавши клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , клопотання захисника про зміну останньому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до ст.178 КПК України, враховує дані про його особу, який раніше не судимий, має середню освіту, постійне місце проживання, не працевлаштований, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, суд зазначає наступне.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні у вчиненні тяжкого злочину проти безпеки дорожнього руху в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, що спричинило потерпілій тяжке тілесне ушкодження, за вчинення якого законом передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі строком від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років, а отже, усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватися від суду.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також, приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утриманя особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик, що передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає обґрунтованим, оскільки застосування інших альтернативних запобіжних заходів, може призвести до того, що обвинувачений, може вчинити спроби залякування, погроз, та іншим чином може впливати на потерпілу, свідків та експертів у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів на свою користь.

Також, існує ризик того, що ОСОБА_5 може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, про що свідчить грубе порушення ним ПДР України.

З урахуванням наведеного, доводи захисників про відсутність ризиків, є необґрунтованими, а суд доходить до висновку, що на теперішній час, не зникли ризики, які існували на час обрання обвинуваченому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказані ризики є обґрунтованими та виправдовують необхідність продовження відносно ОСОБА_5 строку тримання під вартою.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що продовження даного заходу забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Крім того, суд зазначає, що на сьогоднішній день, судовий розгляд по кримінальному провадженню не розпочато.

Доводи захисників про наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, неповнолітньої дитини на утриманні, хоча і можуть мати місце, проте вони не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та самі по собі не можуть слугувати підтвердженням його належної процесуальної поведінки та відсутності ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Отже, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою є достатньою і необхідною мірою, яка гарантує виконання ним покладених обов`язків та запобігає ризикам, а тому, підстав для його зміни суд не вбачає.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів, без визначення розміру застави.

Разом з тим, судом встановлено, що відсутні перешкоди для призначення судового розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_5 , оскільки дане кримінальне провадження підсудне Кіровському районному суду м. Дніпропетровська, підстав для повернення обвинувального акту прокурору з причин його невідповідності вимогам КПК України, судом не встановлено, підстави для закриття кримінального провадження, передбачені п.п. 4-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, відсутні.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Всі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, передбачені ст. 315 КПК України, вирішені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 199, 314-315 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Підготовче провадження закінчити.

Призначити судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004855 від 26 грудня 2023 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, суддею одноособово у відкритому судовому засіданні у приміщенні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська на 22 лютого 2024 року об 11.00 годині.

Викликати в судове засідання учасників судового провадження.

Клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт, залишити без задоволення.

Клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто по 14 квітня 2024 року, включно.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1