Справа № 199/3530/24
УХВАЛА

Іменем України

08 травня 2024 року місто Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження №0000220, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.05.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

06 травня 2024 року до суду надійшло клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження №0000220, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.05.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що 05.05.2024 до ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від поліцейських УПП в Дніпропетровській області ДПП про те, що 05.05.2024 за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, біля буд. 53, зупинено ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якої в нагрудному кармані жилетки виявлено сліп пакет з білою кристалічною речовиною схожою на наркотичну, та в сумці яка знаходилась в транспортному засобі марки Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено 3 (три) сліп пакети з кристалічною речовиною білого кольору, які в подальшому було вилучено. (ЖЄО № 10699 від 05.05.2024).

06.05.2024 дізнавачем СД ВП №1 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 винесено постанову про визначення речовим доказом автомобіля марки Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_2 та ключі до нього.

Підставою для арешту згідно зі ст. 170 КПК України слідчий зазначає те, що тимчасово вилучене майно, є майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Метою арешту відповідно до положень статті 170 цього Кодексу є збереження вказаного майна, як речового доказу та його подальше експертне дослідження з метою встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

В ході досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що автомобіль марки Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , може бути використаний як доказ вчинення кримінального правопорушення та є засобом вчинення кримінального правопорушення і використовувався для перевезення особою речовини схожої на наркотичну. Крім того, виникла необхідність в проведенні ряду експертиз та інших слідчих (розшукових) дій відносно вище вказаного майна.

У зв`язку з вище викладеним та для запобігання подальшого продажу, знищення або пошкодження вище зазначеного майна, виникла необхідність звернення до слідчого судді із відповідним клопотанням про арешт майна, з метою належного забезпечення кримінального провадження.

В судове засідання дізнавач не з`явився, надавши заяву про розгляд заявленого клопотання про арешт майна без його участі.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Вивчивши подане клопотання та додатки до нього, докази, якими обґрунтовується необхідність накладення арешту на майно, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні поданого клопотання, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05.05.2024 до ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від поліцейських УПП в Дніпропетровській області ДПП про те, що 05.05.2024 за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, біля буд. 53, зупинено ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якої в нагрудному кармані жилетки виявлено сліп пакет з білою кристалічною речовиною схожою на наркотичну, та в сумці яка знаходилась в транспортному засобі марки Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено 3 (три) сліп пакети з кристалічною речовиною білого кольору, які в подальшому було вилучено. (ЖЄО № 10699 від 05.05.2024).

Так, 06.05.2024 дізнавачем СД ВП №1 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 винесено постанову про визначення речовим доказом автомобіля марки Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_2 та ключі до нього.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Як визначено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів, звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна слідчим зазначається, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів. Крім того, необхідність проведення ряду експертиз та інших слідчих (розшукових) дій відносно вищезазначеного майна.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Вирішуючи клопотання суд враховує, що предмети, матеріальні об`єкти, які, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять інші відомості, з урахуванням вимог ст. 98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів. Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним із завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є володільцем зазначеного майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Слідчий суддя зазначає, що при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів". Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції").

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дізнавачем під час складення даного клопотання про арешт майна не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із приписами ст. ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що власником майна, щодо якого ставиться питання арешту, є не ОСОБА_4 , а інша особа.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 вказаний автомобіль марки Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_5 .

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні та доданих до нього матеріалах обставинах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

За викладених обставин, оскільки ОСОБА_4 не власницею майна, щодо якого ставиться питання арешту, слідчий суддя приходить до переконання, що дізнавачем не доведено необхідність накладення арешту на відповідний об`єкт нерухомого майна, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження №0000220, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.05.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, - відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

08.05.2024