ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/67/24 Справа № 705/6970/23 Категорія: ст. 183 УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Черкаси Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря прокурора (відеконференція) підозрюваного (відеоконференція) захисника (відеконференція) ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного Черкаської області від 14 лютого 2024 року про продовження строку тримання під вартою, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Бабанка Уманського району Черкаської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в :

Старший слідчий-криміналіст відділу РЗСПЖЗО СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Уманської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

В обґрунтування заявлених в клопотанні вимог зазначив, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002019 від 23.12.2023 за підозрою у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області 23.12.2023 року до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 20.02.2024 року включно.

06.02.2024 постановою керівника Уманської окружної прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 23.03.2024.

Закінчити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою ОСОБА_7 , який спливає 20.02.2024, неможливо, оскільки у кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих та інших процесуальних дій з метою проведення повного та всебічного досудового розслідування, зокрема долучити до матеріалів кримінального провадження висновки судово-медичних експертиз, судових молекулярно-генетичних експертиз, комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, які знаходиться на виконанні.

Приймаючи до уваги наявні ризики щодо особи підозрюваного та враховуючи те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, він може ухилятися від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та перешкоджати здійсненню правосуддя, вчинити інший злочин, тому слідство прийшло до висновку про необхідність продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім цього вказані обставини свідчать і про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та забезпечити всебічне, повне та об`єктивне проведення досудового розслідування у розумні строки.

В клопотанні слідчий просив продовжити строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування, а саме до 23.03.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 лютого 2024 року клопотання слідчого задоволено та продовжено ОСОБА_7 , строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 23 березня 2024 року в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави, з утриманням в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор».

Ухвала слідчого судді мотивована обґрунтованістю доводів сторони обвинувачення щодо існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які з часом не зменшилися.

Не погоджуючись з такою ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. У разі, якщо суд дійде висновку щодо неможливості застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, просить визначити йому заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України стороною обвинувачення та слідчим не доведені. Зокрема, те що підозрюваний не буде переховуватися від слідства підтверджено тим, що затримання ОСОБА_7 відбулося відразу, оскільки він сам викликав поліцію і чекав на неї, ризик впливу на свідків спростовується тим, що підозрюваний при зміні запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт позбавлений будь якої можливості спілкуватися зі свідками чи кимось іншим, а також на нього будуть покладені обмежувальні заходи у відповідності до ст. 195 КПК України. Також адвокат вказує, що сама тяжкість злочину не може бути підставою для утримання ОСОБА_7 під вартою.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, слідчий суддя, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За фабулою клопотання: « ОСОБА_7 , 23 грудня 2023 року близько 00:30 години, в смт. Бабанка, Уманського району, Черкаської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на подвір`ї домоволодіння за місцем проживання його матері ОСОБА_10 , що по АДРЕСА_1 , під час конфлікту із колишнім співмешканцем матері - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виник на ґрунті тривалих неприязних відносин між ними, які склалися у зв`язку з неодноразовим вчиненням ОСОБА_11 протиправних дій, в тому числі і домашнього насильства відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_10 , з метою спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно та цілеспрямовано, наніс множинні удари руками та ногами в ділянки голови, грудної клітини і черевної порожнини ОСОБА_11 , чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді травматичного та геморагічного шоку, відкритої черепно-мозкової травми, перелому кісток основи, склепіння та лицевого черепа, крововиливів під м`які мозкові оболонки; множинних правосторонніх переломів ребер, розриву печінки, гемоперітонеуму, поєднаної травми голови та грудної клітки, органів черевної порожнини, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя та які.

Вказані пошкодження, згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 402 від 23.12.2023 року, спричинили смерть потерпілого ОСОБА_11 . Настання смерті останнього знаходиться в безпосередньому причинному зв`язку з отриманими вказаними вище тілесними ушкодженнями.

Згідно вказаної події розпочато кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002019 від 23.12.2023 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, по факту умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

23.12.2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Допитаний в якості підозрюваного, ОСОБА_7 свою вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю.

Причетність останнього до вчинення вказаного злочину підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом від 23.12.2023; протоколом огляду місця події від 23.12.2023, за адресою: АДРЕСА_1 ; показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ; протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 23.12.2023 підозрюваного ОСОБА_7 ; протоколом огляду трупа ОСОБА_11 від 23.12.2023; протоколом огляду предметів від 23.12.2023; лікарським свідоцтвом про смерть № 402 від 23.12.2023; висновком експерта № СЕ-19/24/2214-БД від 18.01.2024; висновком експерта № СЕ-19/24/2217-БД від 23.01.2024; висновком експерта № СЕ-19/24/2219-БД від 24.01.2024.

Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області 23.12.2023 року до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 20.02.2024 року включно.

06.02.2024 постановою керівника Уманської окружної прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 23.03.2024.

Колегія суддів враховує, що у п. 42 рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» від 13.01.2011 зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Зі змісту клопотання вбачається, що органу досудового розслідування необхідно провести ще ряд слідчих та інших процесуальних дій з метою проведення повного та всебічного досудового розслідування, зокрема долучити до матеріалів кримінального провадження висновки судово-медичних експертиз, судових молекулярно-генетичних експертиз, комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, які знаходиться на виконанні.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчого судді при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , вищезазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини, за яких таке продовження можливе.

Слідчий суддя, при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, належним чином дослідив всі доводи, які мають значення при вирішенні даного питання, врахував, конкретні обставини кримінального провадження, вагомість наданих стороною обвинувачення доказів.

Зокрема, колегія суддів зважає на дані про особу ОСОБА_7 , який вчинив злочин, направлений на посягання здоров`я та можливого позбавлення життя іншої людини, з особливою агресією, адже, інкримінований йому злочин кваліфікується як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до десяти років.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що стороною обвинувачення у клопотанні не наведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України спростовуються матеріалами клопотання слідчого, яке містить, зокрема, ризик переховування від суду зважаючи на підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, незаконний вплив на свідків шляхом залякувань, погроз чи підкупу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Із урахуванням характеру висунутої ОСОБА_7 підозри у вчиненні тяжкого злочину, у разі визнання його винуватим, з метою уникнення кримінальної відповідальності, останній може переховуватись від слідства та суду. За наявності військового стану в державі, такі ризики не зменшились і виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, оскільки прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про його особу підтверджують на даному етапі провадження, потребу в подальшому триманні останнього під вартою.

Підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, як і визначення розміру застави, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також доводи апеляційної скарги про те, що наведені у судовому рішенні ризики не ґрунтуються на доказах і не відповідають фактичним обставинам, апеляційний суд вважає безпідставними.

Всі доводи апеляційної скарги захисника були предметом дослідження слідчого судді, а отже рішення слідчого судді прийнято на основі всебічно з`ясованих обставинах, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З врахуванням викладеного, на думку колегії суддів, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 лютого 2024 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді