Справа № 333/9256/21
Провадження № 1-кп/333/144/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарського районного суду м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника обвинуваченого ОСОБА_5 представника потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, матеріали кримінального провадження №0001153 від 16 вересня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження №0001153 від 16 вересня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.. Також у зазначеному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_7 поданий цивільний позов.

Відповідно до обвинувального акту, який надійшов на розгляд до Комунарського районного суду 28 грудня 2021 року, ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що приблизно о 19 годині 00 хвилин 16 вересня 2021 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на грунті раптово виниклої сварки з потерпілою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час словесного конфлікту, штовхнув потерпілу та наніс їй руками та ногами не менше трьох ударів в область лівого плеча та спини, завдавши наступні тілесні ушкодження: синці в ділянці лівого плеча, лівої поперекової ділянки. В результаті протиправних дій ОСОБА_8 відносно ОСОБА_7 , остання отримала тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» кваліфікується, як легкі тілесні ушкодження. Таким чином він спричинив умисне легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_7 , у зв`язку з чим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (а.с. 4-6).

25.04.2023 року потерпіла в судовому засіданні пояснила, 16.09.2021 р. приблизно о 19 годині 00 хвилин під час вечірньої прогулянки з онукою, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, штовхнув її та наніс їй руками та ногами не менше трьох ударів в область лівого плеча та спини, завдавши наступні тілесні ушкодження: синці в ділянці лівого плеча, лівої поперекової ділянки. В результаті протиправних дій ОСОБА_4 вона отримала наступні тілесні ушкодження: синці в ділянках лівого плеча, лівої поперекової ділянки, що відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» № 1794п від 17.09.2021р кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження спричинили короткочасний розлад здоров`я, вона тривалий час перебувала на лікуванні в медичних закладах, понесла витрати на лікування, Заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином підтримала у повному обсязі. Крім допиту потерпілої, в судовому засіданні були досліджені також письмові докази, надані стороною обвинувачення.

04.08.2023 року під час ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя задовольняючи клопотання прокурора про накладення на обвинуваченого грошового стягнення через його неприбуття у судові засідання без поважності причин не явки у судові засідання, призначені на 22.06.2023 року, 04.08.2023 року, на ОСОБА_4 було накладено грошове стягнення у розмірі 0,5 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1342,00 коп. відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік».

07.11.2023 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя від захисника ОСОБА_5 надійшло клопотання про закриття кримінальної справи у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України з тих підстав, що кримінальні правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 обвинувачується належить до кримінального проступку (на момент вчинення - нетяжкий злочин), з часу вчинення ним протиправних дій минуло два роки, він не вчинив інших кримінальних правопорушень, не ухилявся від слідства та суду, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався, а тому просила звільнити його, як обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за ч. 1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 подане клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності підтримали та просили задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, оскільки визначальним в даному випадку є сплив строків, протягом яких особу можна притягнути до кримінальної відповідальності. З часу вчинення протиправних дій минуло більше двох років, а тому обвинуваченого слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Також просили кримінальне провадження закрити.

Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що не заперечує щодо звільнення його від кримінальної відповідальності, наслідки звільнення від кримінальної відповідальності йому відомі і повідомлений, що це не є реабілітуючою підставою, яка свідчать про повну невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується. Відтак у контексті наведеного не можна визнати виправданими.

Прокурор просить визнати обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та на підставі ст. 49 КК України кримінальне провадження закрити в зв`язку із закінченням строків давності. Представник потерпілої, цивільної позивачки ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 підтримала позицію прокурора.

Після оголошення вищевказаних клопотань, суд, відповідно до ч. 3 ст. 285 КПК України, роз`яснив обвинуваченому суть пред`явлених обвинувачень, підставу звільнення від кримінальної відповідальності (ст. 49 КК України) з нереабілітуючих підстав і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Також судом в судовому засіданні роз`яснено, що у разі, якщо обвинувачений щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, то судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 суть пред`явлених їм обвинувачень, наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав та право заперечувати проти закриття провадження, поза об`єктивним сумнівом переконався в істинності та добровільності його позицій щодо поданого клопотання, а також щодо надання ним згоди на звільнення їх від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Пункт 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачає, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 4 ст. 286 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, минули певні строки, зокрема: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2019 року по справі № 350/1218/16-к зазначив, що відповідно до положень ст. 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Так, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (ці строки диференційовані залежно від тяжкості вчиненого злочину); протягом цих строків особа не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, санкція якої (на день вчинення) передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року, що відповідно до вимог ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Відповідно до обвинувального акту, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 вчинено 16.09.2021 року. Таким чином, з дня вчинення кримінальних правопорушень минуло більше двох років. Тобто, вищенаведені обставини свідчать, що строк притягнення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України закінчився.

Також слід зазначити, що у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року по справі № 462/7282/14-к зазначено, що визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено. Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення, з визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Аналогічний висновок викладений і у Постановах ВС від 12.11.2019 року по справі № 566/554/16-к, від 26.03.2020 року по справі № 730/67/16-к.

Крім того, у Постанові ВС від 11.11.2020 року по справі № 455/229/17 зазначено, що дотримання умов, передбачених ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою для суду підставою щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності, навіть у разі невизнання вини останньою.

Таким чином, відсутні підстави, які б перешкоджали звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, а провадження у справі закрити.

Щодо заявлених потерпілою ОСОБА_7 цивільного позову, суд звертає увагу на таке.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Тобто, вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК України підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, тобто з нереабілітуючих підстав, не виключає можливості цивільно-правової відповідальності особи за шкоду, заподіяну нею, і не позбавляє потерпілих права звернутися до суду у порядку цивільного судочинства. Дана правова позиція викладена у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 552/5595/18 (провадження № 51-5289км19).

Тому, в зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, поданий потерпілою ОСОБА_7 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди слід залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Аналогічні висновки щодо такого правозастосування викладені в постановах Верховного Суду від 24 травня 2018 року у справі № 531/2332/14-к та від 15 січня 2019 року у справі № 185/442/16-к.

У зв`язку з цим, суд вважає клопотання адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та про закриття кримінального провадження обґрунтованими та такими, що підлягає до задоволення, що в свою чергу є підставою для залишення цивільного позову потерпілих без розгляду.

Запобіжні заходи щодо обвинуваченого не обирались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 49 КК України, керуючись статтями 284-286, 288, 370 - 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступнку), передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0001153 від 16 вересня 2021 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по даному кримінальному провадженню не обирався.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Копію даної ухвали вручити після її проголошення учасникам судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений та оголошений об 11 год. 00 хв. 19 квітня 2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1