Справа № 754/3140/24
У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2024 року Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Деснянського районного суду м. Києва клопотання слідчого Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Рогинці Роменського району Сумської області, громадянина України, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (за довідкою ВПО), не судимого, згідно ст.89 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000455, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.02.2024

В С Т А Н О В И В :

01 березня 2024 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчим відділом Деснянського УП ГУНП у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000455 від 29.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Далі у клопотанні детально викладені обставини можливого вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Серед іншого зазначено, що 29.02.2024 приблизно о 13 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , під час спільного вживання алкогольних напоїв, на грунті раптово виниклих неприязнених стосунків, вступив у словесний конфлікт з ОСОБА_7 , під час якого у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, утримуючи, невстановленою досудовим розслідуванням рукою, предмет, що має колюче-ріжучі властивості, наніс ОСОБА_7 один удар в область черевної порожнини, чим спричинив останній тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота з ушкодженням печінки.

01.03.2024 року ОСОБА_4 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Підозру щодо ОСОБА_4 слідчий вважає обґрунтованою, посилаючись на письмові докази, наявні в матеріалах кримінального провадження, а саме: протоколом огляду від 29.02.2024-кв. АДРЕСА_4 ; протоколом огляду від 29.02.2024-загального коридору 10 поверху 1 під`їзду будинку АДРЕСА_5 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 всі 29.02.2024; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками всі від 29.02.2024 речовими доказами та іншими доказами у їх сукупності.

У зв`язку із чим, сторона обвинувачення дійшла до висновку про необхідність застосування останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи існування на даний час ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, підозрюваний може переховуватись від органу досудового слідства та незаконно впливати на свідків та потерпілого і менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити ці ризики, а тому слідчий просить застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Слідчий просить застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор просив суд клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки підозра відносно ОСОБА_4 обґрунтована, останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, потерпіла ще не допитаний, оскільки знаходиться в лікарні, підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків по місцю проведення досудового розслідування, оскільки він не одружений, не працює, таким чином встановлена обґрунтована наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а тому запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного неможливо.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що немає обгрутованої підозри щодо ОСОБА_4 , не допитана потерпіла, вважає, що ризики передбачені ст. 177 КПК України нічим не підтверджуються. Вааважає, що домашній арешт буде необхідним та достатнім заходом забезпечення кримінального провадженння, зокрема вказува на те, що ОСОБА_4 має місце проживання тривалий час за довідкою ВПО - АДРЕСА_2

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав заперечення проти задоволення клопотання, викладені захисником. Має постійне місце проживання, за довідкою ВПО проживає за адресою АДРЕСА_2 . Просив застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, що мають значення для вирішення поданого клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено з наданих стороною обвинувачення матеріалів, слідчим відділом Деснянського управління поліції ГУНП в місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000455 від 29.02.2024, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

01.03.2024 року ОСОБА_4 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування фактичними даними, отриманими за результатами проведених процесуальних і слідчих дій, чого достатньо для висновку про те, що підозра не є очевидно необґрунтованою і в межах доказування на досудовому слідстві, зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні цього злочину.

При цьому суд звертає увагу, що для повідомлення про підозру не потрібна така ж ступінь доведення як для визнання особи винною, достатньо щоб у стороннього спостерігача склалось враження, що злочин було вчинено і підозрювана особа причетна до його вчинення. Такого ступеню доведення у цій справі було досягнуто.

Висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень. Адже факти, які є підставою для підозри ще не досягли рівня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, яке відбувається на наступному етапі кримінального процесу. Отже на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності наданих прокурором та слідчим матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.

Все вищезазначене узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеними зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином на даному етапі, хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя вважає встановленим наявність ризику ухилення від органу досудового слідства підозрюваним, оскільки він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину і, розуміючи наслідки завершення досудового слідства та судового розгляду, а також враховуючи воєнний стан на території України, може намагатись уникнути досудового розслідування. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Вказана позиція узгоджується з висновком Європейського суду з прав людини, який у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначає, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту, що наявність у підозрюваного постійного житла, де він проживає за довідкою ВПО не спростовують наявність ризику переховуватись від слідства, оскільки зазначені обставини існували і на момент вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, однак жодним чином не вплинули на підозрюваного та не завадили йому вчинити кримінальне правопорушення.

Також, слідчий суддя вважає, що існує ризик можливого впливу на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

Таким чином судом встановлено наявність ризиків визначених п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які в своєї сукупності свідчать про недоцільність обрання більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 , аніж тримання під вартою.

Отже слідчий суддя вважає, що розглядом клопотання про обрання запобіжного заходу було встановлено наявність підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, бо судом встановлено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, достатність підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на який вказав прокурор та слідчий, та встановлено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного для запобігання встановленим ризикам.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у відношенні ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, або погрозою його застосування.

Тож, враховуючи характер інкримінованих ОСОБА_4 діянь, передбачених ч.1 ст.121 КК України, слідчий суддя вважає за необхідне при постановлені ухвали у кримінальному провадженні не визначати розмір застави.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196-198, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000455, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.02.2024 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з 14 год. 45 хв. 29 лютого 2024 року.

Строк дії ухвали - до 14 год. 45 хв. 28 квітня 2024 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1