Провадження № 1-кс/331/55/2024
Справа № 331/4085/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого в ОВС 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000106, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.10.2014 року, підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3, ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий в ОВС 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000106, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.10.2014 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3, ч. 1 ст. 263 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В клопотанні органу досудового розслідування зазначено, що ОСОБА_4 , в період часу з травня по 3 жовтня 2014 року, перебуваючи в місті Донецьк, приймав участь та сприяв діяльності терористичної організації «Донецька Народна Республіка» (надалі - ДНР), що діє на території Донецької області.

Так, усупереч положенням статті 23 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» з метою сприяння терористичної діяльності «ДНР», в травні 2014 року, перебуваючи в місті Донецьк, ОСОБА_4 добровільно особисто зустрівся з одним із членів терористичної організації «Донецька Народна Республіка» ОСОБА_5 на прізвисько « ОСОБА_6 », який запропонував йому вступити до лав «ДНР» й здійснювати матеріально-технічне забезпечення окремих підрозділів вказаної терористичної організації в м. Донецьку.

Усвідомлюючи факт незаконності існування зазначеної організації та терористичну спрямованість її діяльності, скерованої на дестабілізацію суспільно-політичної обстановки в Україні та підрив інститутів державності, а також погодивши з членом терористичної організації «ДНР» ОСОБА_5 на прізвисько « ОСОБА_6 » свої обов`язки, ОСОБА_4 добровільно увійшов до лав терористичної організації «Донецька Народна Республіка».

За розподілом обов`язків ОСОБА_4 доручалась безпосередня участь в матеріальному забезпеченні діяльності окремих підрозділів «ДНР» у м. Донецьку, шляхом передачі фінансовим осередкам таких підрозділів грошових коштів, які він разом з іншими членами «ДНР» насильницьким шляхом вилучали у підприємців, в установах і організаціях, що знаходяться на території Донецької області, контрольованої терористичною організацією «Донецька Народна Республіка».

На виконання обов`язків учасника «ДНР», а також наказів керівництва цієї терористичної організації ОСОБА_4 впродовж травня липня 2014 року, діючи за попередньою змовою з іншими учасниками терористичної організації, безпосередньо здійснював матеріальне забезпечення діяльності «ДНР», тим самим надаючи кошти, інші фінансові активи та економічні ресурси безпосередньо для використання в інтересах фізичних осіб, які вчиняють терористичні акти або сприяють чи беруть участь у їх вчиненні, що за положенням статті 25 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» чинним законодавством віднесено до сприяння терористичній діяльності.

До того ж, в липні 2014 року, продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на участь та інше сприяння діяльності терористичній організації, знаходячись в місті Донецьк, ОСОБА_4 добровільно вступив до лав, так званого, «Гуманітарного батальйону ДНР» та протягом липня жовтня 2014 року разом з іншими членами зазначеного підрозділу здійснював фінансове, продовольче й медичне забезпечення окремих угрупувань вказаної терористичної організації.

Крім того, ОСОБА_4 , знаходячись 5 жовтня 2014 року в кімнаті АДРЕСА_1 , без передбаченого законом дозволу, зберігав в своєму одязі карманах піджаку, корпус бойової ручної наступальної осколкової гранати РГД-5 промислового виготовлення та бойовий уніфікований підривник дистанційної дії типу УЗРГМ-2 промислового виготовлення.

Того ж дня, під час проведення, відповідно до встановленого законодавством України порядку, огляду кімнаті АДРЕСА_1 , де тимчасово мешкав ОСОБА_4 , в карманах його піджаку було виявлено та вилучено корпус бойової ручної наступальної осколкової гранати РГД-5 промислового виготовлення та бойовий уніфікований підривник дистанційної дії типу УЗРГМ-2 промислового виготовлення, які згідно висновку експерта в сукупності являються бойовою ручною наступальною осколковою гранатою РГД-5, яка є бойовим припасом та придатна для здійснення вибуху.

27 листопада 2014 року строк досудового слідства у кримінальному провадженні №0000106 від 07.10.2014 було продовжено до чотирьох місяців, тобто до 7 лютого 2015 року.

28 листопада 2014 року слідчим суддею Жовтневого районного суду міста Запоріжжя строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 продовжено до 16 години 40 хвилин 6 лютого 2015 року.

26 грудня 2014 року прокурором, який здійснював процесуальне керівництво, кримінальне провадження №0000106 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.1 ст.263 КК України, закрито на підставі п.3 ч.1 ст.284 КК України, а дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припинено.

29 грудня 2014 року постанову від 26.12.2014 про закриття кримінального провадження №0000106, скасовано, а кримінальне провадження повернуто слідчому відділу УСБУ в Запорізькій області для здійснення досудового розслідування.

6 січня 2015 року винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_4 у розшук, проведення якого доручено відділу КЗЕ УСБУ в Запорізькій області, а досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000106 зупинено на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України.

На підставі викладеного, просить слідчого суддю застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий та прокурор, кожен в окремості, в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомили. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від них до суду не надходило.

Частиною ч. 1 ст. 135 КПК України визначено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

З матеріалів справи вбачається, що слідчий та прокурор належним чином повідомлялися про розгляд справи, про що свідчить наявна в матеріалах справи телефонограма.

Однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України « Про судоустрій і статус суддів»: - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності слідчого та прокурора не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали додані до клопотання, приходить до наступного.

Згідно матеріалів кримінального провадження підозрюваний ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . На теперішній час місто Донецьк перебуває під контролем терористичної організації «Донецька Народна Республіка» й в якому тимчасово не діють правоохоронні органи України, а тому встановити фактичне місце перебування ОСОБА_4 не можливо.

19 грудня 2023 року слідчий в ОВС 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Запорізькій області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу, по кримінальному провадженню № 0000106, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.10.2014 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 19 грудня 2023 року дозволено затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000106, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.10.2014 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3, ч. 1 ст. 263 КК України. Виконання ухвали про здійснення приводу доручено органу, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження. Строк дії ухвали встановлено до 19 червня 2024 року.

Станом на 20 червня 2024 року ОСОБА_4 не затримано, місце його перебування не встановлене, у міжнародний розшук не оголошено.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Прокурор, слідчий не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Відповідно до ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю слідчого, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до листа № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до кримінального процесуального кодексу України» слідчий суддя, суд наділений правом розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК, буде доведено, що такого підозрюваного, обвинуваченого оголошено у міжнародний розшук (ч. 6 ст. 193 КПК). Обов`язок доведення факту перебування підозрюваного, обвинуваченого у міжнародному розшуку покладається на слідчого, слідчого, який подав клопотання про застосування запобіжного заходу, та підтверджується відповідними відомостями (довідка, витяг із бази даних Інтерполу тощо).

Ухвалу слідчого судді, суду про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого має бути виконано у строк, встановлений у цій ухвалі. Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії (ч. 3 ст. 190 КПК). У зв`язку з цим клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміну іншого запобіжного заходу на тримання під вартою слідчий суддя залишає без розгляду.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 на теперішній час, відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2023 року не затримано та не доставлено до суду для розгляду клопотання стосовно обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також він не перебуває у міжнародному розшуку, слідчий суддя позбавлений законних підстав застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із чим, вважає за необхідне клопотання слідчого залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 194 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого в ОВС 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000106, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.10.2014 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3, ч. 1 ст. 263 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1