Справа № 524/1042/24
Провадження 1-кп/524/309/24
УХВАЛА

12.03.2024 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченої: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду м.Кременчука Полтавської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002149 від 22.12.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Зачепилівка, Новосанжарського району Полтавської області, українки, громадянки України, із середньо-спеціальною освітою, розлученої , пенсіонера, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.272 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що наказом № 311 від 24.10.2013 року призначена на посаду машиніста крана 5-го розряду СЛЦ (сталеливарного цеху) ПрАТ «АвтоКрАЗ», яке розташоване за адресою :Полтавська область м. Кременчук, вул. Київська, 62.

Підприємство ПрАТ «АвтоКрАЗ» зареєстроване як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Вид економічної діяльності виробництво автотранспортних засобів (КВЕД 29.10), юридична та фактична адреса підприємства: вул. Київська, буд. 62 м. Кременчук.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону праці», працівник зобов`язаний дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства, знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами колективного та індивідуального захисту.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону праці» працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії.

Відповідно до наказу № 1832 від 05.07.2017 року в переліку робіт підвищеної небезпеки, що можуть виконуватись на території ПрАТ «АвтоКрАЗ» перебувають: вантажно-розвантажувальні роботи за допомогою машин і механізмів.

Згідно Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженого наказом Держнаглядохоронпраці України № 15 від 26.01.2005 р., до робіт з підвищеною небезпекою відносяться:

«п. 101 Вантажно-розвантажувальні роботи за допомогою машин і механізмів».

Відповідно до вимог Правил охорони праці під час вантажно-розвантажувальних робіт, затвердженні наказом Міненерговугілля України від 19.01.2015 №755:

1. Ці Правила поширюються на всіх суб`єктів господарювання незалежно від форм власності та організаційно-правової форми, які в процесі своєї діяльності виконують вантажно-розвантажувальні роботи, навантаження (розвантаження) або вивантаження (далі - вантажно-розвантажувальні роботи).

2. Ці Правила є обов`язковими для роботодавців та працівників, що виконують вантажно-розвантажувальні роботи.

ІІІ. Вимоги безпеки при виконанні вантажно-розвантажувальних робіт.

1.Вимоги безпеки до процесів проведення вантажно-розвантажувальних робіт.

1.Вантажно-розвантажувальні роботи повинні проводитися під керівництвом посадової особи або працівника, відповідального за безпечне проведення цих робіт.

2.Посадова особа або працівник, відповідальний за безпечне проведення вантажно-розвантажувальних робіт, повинен:

- визначити спосіб навантаження і розвантаження;

- зробити розміщення робочої сили;

- перевірити справність пристосувань і засобів індивідуального захисту;

- встановити порядок обміну умовними сигналами між стропальником, що подає сигнали, і машиністом підіймально-транспортного устаткування при провадженні робіт механічним способом;

- провести інструктаж працівникам перед початком робіт.

4. Перед підйомом і переміщенням вантажів повинні бути перевірені:

- справність вантажозахоплювальних пристроїв;

- наявність на них клейм, етикеток з позначенням дати випробування і вантажопідіймальності;

- стійкість вантажу і правильність його стропування;

- відсутність предметів, які перешкоджають переміщенню вантажів.

Місця стропування, положення центра ваги та величина маси вантажу повинні бути позначені підприємством-виготовлювачем продукції або відправником вантажу.

Стропування великогабаритних вантажів (металевих, залізобетонних конструкцій) необхідно проводити за спеціальні пристрої, стропувальні вузли або позначені місця залежно від положення центра ваги і маси вантажу.

Стропування довгомірних вантажів проводити спеціальною траверсою.

5. При переміщенні вантажу підіймально-транспортним устаткуванням перебування працівників на вантажі та під вантажем, а також у зоні його можливого падіння забороняється.

Переміщення вантажу над приміщеннями і транспортними засобами, де перебувають працівники, забороняється.

8. Спосіб укладання і кріплення вантажів повинен забезпечувати їх стійкість при транспортуванні і складуванні, розвантаженні транспортних засобів і розбиранні штабелів, а також можливість механізованого навантаження-розвантаження. Маневрування транспортних засобів з вантажами після зняття кріплення з вантажів забороняється.

Працівники, зайняті на роботах з підвищеною небезпекою або там, де є потреба у професійному доборі, повинні щороку проходити за рахунок роботодавця спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці.

Перелік робіт з підвищеною небезпекою затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці.

Не допускаються до роботи працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з охорони праці.

Відповідно до наказу № 22 від 27.01.2012 ОСОБА_5 призначено на посаду стропальника сталеливарного цеху агрегатного виробництва ПрАТ «АвтоКрАЗ» (юридична та фактична адреса підприємства: м. Кременчук, вул. Київська, буд. 62, ).

21 грудня 2021 року о 06год.45хв. стропальник сталеливарного цеху агрегатного виробництва ПрАТ «АвтоКрАЗ» ОСОБА_5 , відповідно до наказу про роботу сталеливарного цеху агрегатного виробництва ПрАТ «АвтоКрАЗ», затвердженого директором ПрАТ «АвтоКрАЗ» від 17.12.2021 року № 866 та графіком роботи працівників сталеливарного цеху агрегатного виробництва ПрАТ «АвтоКрАЗ» на період з 20.12.2021 по 24.12.2021 року, затвердженого директором з виробництва та директором з кадрових питань та побуту, прийшов на роботу, переодягнувся у побутовому приміщенні та пішов на нараду, яку проводила о 07 год. 00 хв. старший майстер ОСОБА_6 .

Після наради ОСОБА_5 разом із машиністом сталеливарного цеху агрегатного виробництва ОСОБА_4 приступили до виконання завдання підготовки місця на майданчику термообрубної дільниці сталеливарного цеху агрегатного виробництва для прийому чавунної шихти.

О 08:00 год з корпусу зборки та випробування автомобілів (далі КЗВА) навантажувачем привезли тару ящикову універсальну (№ 6801.011, масою 110 кг, вантажовмісністю 1000 кг) з бракованими деталями (далі - тару) та поставили на майданчику в те місце, де повинна була вивантажуватися чавунна шихта.

Для виконання наданого завдання на південному майданчику термообрубної дільниці в місці зберігання вантажозахоплюваних пристосувань стропальник ОСОБА_5 взяв з?ємневантажозахоплювальне пристосування та подав команду правою рукою машиністу мостового крану ОСОБА_4 , щоб вона опустила гак мостового крану МГ10/10-12,930-16У2, реєстр. номер № 477 та зачепив з?ємневантажозахоплювальне пристосування до гаку мостового крану, після чого застропивши тару з бракованими деталями, правою рукою подав команду машиністу мостового крану ОСОБА_4 на переміщення тари у шихтове відділення для сталевого брухту. Після переміщення ОСОБА_4 опустила зазначену тару не впевнившись, що вантаж надійно встановлений.

В подальшому ОСОБА_5 почав від`єднувати гаки з?ємновантажозахоплювального пристосування, тара з бракованими деталями посунулась на шихті та похилилася, один із гаків, який ОСОБА_5 залишив у вушкові тари з бракованими деталями, вискочив під натягом вантажу та вдарив ОСОБА_5 по обличчю.

Таким чином, всупереч вимог нормативних актів машиністом крану сталеливарного цеху агрегатного виробництва ПрАТ «АвтоКрАЗ» ОСОБА_4 було порушено вимоги п.3.5 п.п.і «Інструкції з охорони праці для машиніста електричних мостових і козлових кранів ІБ 054.132 2018 (затверджена розпорядженням № 27 від 19 липня 2018 року заступником генерального директора технічним директором ОСОБА_7 ), а саме:

- «…Опускати переміщуваний вантаж слід на призначене для цього місце, де виключається можливість падіння, перевертання або сповзання встановлюваного вантажу».

Згідно висновку експерта за результатами проведеної судової інженерно-технічної експертизи в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності № 15868 від 22.11.2023, роботи, які виконувалися 21 грудня 2021 року стропальником ОСОБА_5 та машиністом крану ОСОБА_4 відповідно безпечності їх виконання, відносяться до робіт з підвищеною небезпекою на підставі Переліку 2 та п.п. 34 та 35 Переліку робіт підвищеної небезпеки, що можуть виконуватись на території ПрАТ «АвтоКрАЗ».

Причинами настання 21 грудня 2021 року досліджуваного нещасного випадку є організаційні причини, а саме невиконання нормативно-технічних вимог з боку машиніста крану ОСОБА_4 , які виразилися в тому, що вона:

1) не забезпечила безпеки оточуючих, а саме стропальника ОСОБА_5 , під час переміщення та опускання технологічної тари, що суперечило вимогам ст. 14 Закону України «Про охорону праці»;

2) опустила переміщуваний вантаж (технологічну тару) на місце де була можливість падіння, перевертання або сповзання встановлюваного вантажу (технологічної тари), що суперечило п.п.і п. 3.5. Інструкції з охорони праці для машиніста електричних мостових і козлових кранів ІБ 054.132-2018.

У результаті допущених порушень машиністом крану ОСОБА_4 , які виразились у відсутності дієвого контролю за дотриманням технологічних процесів та недотриманням нормативно-технічних вимог з охорони праці, потерпілий ОСОБА_5 , відповідно до висновку експерта № 102 від 25.01.2024 р. , отримав тілесні ушкодження у вигляді: контузії правого ока, частковий гемофтальм, рваної рани верхньої повіки правого ока, уламкового перелому нижньої та темпоральної стінки правої орбіти, скалкового перелому вилично-орбітального комплексу і стінок гайморової пазухи справа, рваної рани і гематоми обличчя справа, які за ступенем тяжкості відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Обвинувачена ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, в зв`язку зі зміною обстановки та втратою нею суспільної небезпеки, оскільки вона раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, вперше обвинувачується у вчиненні кримінального проступку , за час проведення досудового розслідування інших кримінальних правопорушень не вчиняла, характеризується позитивно, 07.06.2022 року була звільнена з ПрАТ "АвтоКраз", є пенсіонером , то вважає , що наявні підстави для її звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки, оскільки вона як обвинувачена перестала бути суспільно небезпечною особою. Кримінальне провадження відносно неї просить закрити.

Потерпілий ОСОБА_5 у підготовче судове засідання не зявився , так як згідно свідоцтва про смерть він ІНФОРМАЦІЯ_2 помер , про що зроблений актовий запис № 228, 30.01.2024 року ( а.с. 19)

Суд вислухавши думку учасників судового провадження, прокурора ОСОБА_3 , який не заперечує проти задоволення клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України , так як змінилась обстановка і вона перестала бути суспільно - небезпечною особою , про що свідчить той факт , що вона ще у червні 2022 року звільнилась із ПрАТ "АвтоКраз", є пенсіонером ,раніше до кримінальної відповідальності не притягалась ,вчинила кримінальний проступок , дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків:

Відповідно ст.314 ч.3 п.2 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, зокрема, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Згідно ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

У частині 2 статті 44 КК України зазначено , що звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно ст. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Для застосування ст.48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 №12 визначено, що для застосування ст.48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним.

Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину. Звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України - це право, а не обов`язок суду, який вирішує це питання в порядку, передбаченому ст.7 КПК України.

Отже, вказана норма передбачає дві окремі самостійні умови для звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки: коли вчинене особою діяння втратило ознаки суспільної небезпечності або коли ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Необхідною підставою для застосування статті 48 Кримінального кодексу України є встановлення того, що протягом певного часу обстановка, яка оточувала особу на момент вчинення злочину, змінилася таким чином, що позитивно впливає на неї і робить маловірогідним вчинення даною особою нового тотожного або однорідного злочину.

Відповідно до правового висновку, викладеного в Постанові Верховного суду від 03 жовтня 2019 року справа № 756/12390/18, застосування інституту звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки є дискреційними повноваженнями суду. При цьому ретельній перевірці судами підлягають дані про особу обвинуваченого, його вік, ставлення до вчиненого.

Звільнення від кримінальної відповідальності згідно ст.48 КК України це право, а не обов`язок суду. А застосування ст.48 КК України є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку, що виправлення особи яка вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування до неї заходів кримінально-правової репресії.

Для визнання того, що на час розгляду справи в суді обстановка змінилася, суду необхідно встановити не тільки те, яка обстановка існувала під час вчинення злочину, а й те, в чому полягає її зміна на час розгляду справи, та навести в судовому рішенні конкретні дані, які свідчили б про зміну обстановки та втрату діянням чи особою суспільної небезпечності.

Відповідно до абзацу 17 постанови Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 161/1390/19, провадження № 51-5089 км 19 особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. Такими змінами можуть визнаватись, наприклад: призов особи на військову службу, зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків із кримінальним оточенням, тяжка хвороба або нещасний випадок, унаслідок якого особа стала інвалідом, тощо.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 березня 2019 року у справі №569/20/14-к, провадження № 51-2661км18 та від 04 лютого 2021 року у справі № 953/21593/19, провадження № 51-5619км20.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягалась , інкриміноване кримінальне правопорушення, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку , та, згідно примітки до ст.45 КК України, корупційним кримінальним правопорушенням - не вважається, що, у своїй сукупності, складає низку основних умов звільнення від кримінальної відповідальності, на підставі ст.48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки.

Обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, у скоєному щиро кається , має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, скарг від мешканців будинку за місцем її проживання на неї не поступало, на обліку в КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради " та в КП "Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради " не перебуває, крім того, кримінальне правопорушення вчинила у 2021 році(минуло майже три роки) і до часу розгляду справи в суді не вчинила нового кримінального правопорушення, тобто після вчинення кримінального правопорушення пройшов тривалий проміжок часу, протягом якого обвинувачена не вчиняла протиправних діянь. Таким чином посткримінальна поведінка обвинуваченої є позитивною.

Також згідно наказу ПрАТ "АвтоКраз" №32 від 07.06.2022 року ОСОБА_4 була звільнена з підприємства за власним бажанням , у зв`язку з виходом на пенсію , ст. 38 КЗпП України .

З урахуванням викладеного , на думку суду наведене свідчить про те, що на час розгляду справи судом, змінилась обстановка і обвинувачена ОСОБА_4 перестала бути суспільно небезпечною особою, оскільки відпали обставини, що сприяли вчиненню нею кримінального правопорушення, а саме вона з 07.06.2022 року не працює на посаді машиніста крана 5-го розряду сталеливарного цеху ПрАТ "АвтоКрАЗ", так як звільнилась за власним бажанням , у зв`язку з виходом на пенсію і тому порушити правила безпеки під час виконання робіт на виробництві , яке заподіяло шкоду здоров`ю потерпілого вже не зможе .

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 підлягає задоволенню та вважає за можливе звільнити її від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 272 ч.1 КК України, відповідно до ст. 48 КК України, в зв`язку із зміною обстановки. Оскільки судом встановлено, що внаслідок зміни обстановки, а саме зі зміною ставлення обвинуваченої ОСОБА_4 до інкримінованого діяння, яке ставиться останній в провину та її розуміння щодо неприпустимості його повторення в подальшому, а також те , що вона звільнилась з підприємства і не працює , знаходиться на пенсії , у зв`язку з чим вона перестала бути суспільно небезпечною особою, що відповідно до ст.ст. 284, 285 КПК України являється підставою для звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_4 не обирався, підстав для обрання обвинуваченій запобіжного заходу до набрання ухвалою законної сили суд не вбачає.

Суд вважає процесуальні витрати у розмірі 15533, 70 грн. віднести на рахунок держави виходячи із наступного :

Так, положення, які стосуються процесуальних витрат, регламентовані главою 8 КПК.

Приписами ст. 118 КПК встановлено, що процесуальні витрати складаються із 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 122 КПК витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом

З аналізу положень кримінального процесуального закону, які регулюють питання розподілу та стягнення процесуальних витрат, слідує, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, а на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. При цьому суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою (ч. 1 ст. 124, ч. 1 ст. 126, п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК).

Виходячи з викладеного, стягнення процесуальних витрат з обвинуваченого можливе за наявності таких підстав: визнання особи винною у вчиненні злочину (обвинувальний вирок суду), факт понесення процесуальних витрат (документально підтверджені витрати), залучення спеціаліста/експерта саме стороною захисту.

Проте, у висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20), зазначено, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Тобто Великою Палатою Верховного Суду вказано на необхідність вирішення питання щодо процесуальних витрат у різних за процесуальною формою судових рішеннях, однак не визначено які саме витрати необхідно стягувати з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності, а які відносити на рахунок держави.

Разом з цим, кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Так, у розділі ІХ КК України визначено правові підстави та порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності, однією з яких є зміна обстановки (ст. 49 КК).

Відносно стягнення судом саме процесуальних витрат за проведення експертиз, то важливе значення у механізмі їх розподілу в кримінальному провадженні набуває питання про те хто призначав експертизу та за чиєю ініціативою вона проводилась, а також чи входить проведення експертизи до сфери службових обов`язків залученого експерта, чи є експерт співробітником державних експертних установ.

Основними нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність експерта, окрім КПК, є Закон України «Про судову експертизу» № 4038-XII від 25 лютого 1994 року й Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджена Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 8 жовтня 1998 року, з подальшими змінами і доповненнями.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КПК експертом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України «Про судову експертизу» на проведення експертизи і якій доручено провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери її знань.

Експертиза у кримінальному провадженні переважно проводиться експертами з державних спеціалізованих установ, їх територіальних філій, експертних установ комунальної форми власності, та її проведення належить до службових обов`язків вказаних експертів, за ними зберігається середній заробіток за місцем роботи за весь час, витрачений ними у зв`язку з викликом до органів досудового розслідування, слідчого, прокурора або суду.

Проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами у кримінальних провадженнях за дорученням слідчого, прокурора, суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України. Це положення відповідає приписам ст. 15 Закону України «Про судову експертизу», а також ч. 2 ст. 122 КПК.

При цьому установи, які проводять судово-експертну діяльність надсилають органу досудового розслідування, що здійснює відповідне кримінальне провадження, рахунок з визначенням вартості проведеної судової експертизи. Після закінчення досудового розслідування та складання обвинувального акту, у цьому процесуальному документі, серед іншого, слідчий повинен вказати відомості про розмір витрат на залучення експерта, які у разі винесення судом обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави (п. 8 ч. 2 ст. 291, ч. 2 ст. 124, КПК).

Крім того, експертиза у кримінальному провадженні може проводитися також судовими експертами, які не є працівниками зазначених установ, і такі експерти мають право одержати винагороду за виконану роботу та відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням експертизи й викликом для надання пояснень чи показань, оскільки проведення експертизи не є їх службовим обов`язком (п. 6 ч. 3 ст. 69 КПК, п. 5 ст. 13 Закону «Про судову експертизу» та п. 2.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень).

Враховуючи викладене, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, зокрема документально підтверджені витрати на проведення експертизи, необхідно стягувати з особи, відносно якої здійснювалося кримінальне провадження, у разі: 1) ухвалення щодо неї обвинувального вироку; 2) у разі залучення експерта саме стороною захисту.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 12.09.2022 року по справі № справа № 203/241/17,провадження № 51-4251кмо21.

Відповідно до ст.174 КПК України, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Автозаводського районного суду м.Кременчука від 24.12.2021 року на чотири металеві стропи з металевими гачками, які вилучено протоколом огляду місця події від 21.12.2021 року, та залишені на відповідальне зберігання власнику ПрАТ "АвтоКраз" за адресою: Полтавська область, м.Кременчук, вул.Київська, буд.62.

Речові докази по справі - мостово-магнітний грейферний кран моделі МГК 10/10-12, 930-16У2, заводський номер 1-1748, реєстраційний номер - 477, чотири металеві стропи з металевими гаками, металевий контейнер помаранчевого кольору, які належать ПрАТ "АвтоКраз", та передані на зберігання, відповідно до ст.100 КПК України - залишити ПрАТ "АвтоКраз" за належністю.

Керуючись ст.ст.100 284-286, 288, 369-372, 376 КПК України, ст.ст. 44, 48 КК України, суд , -

У Х В А Л И В :

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення її від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.272 КК України, на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 272 КК України на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки.

Кримінальне провадження №0002149 від 22.12.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 272 КК України - закрити.

Процесуальні витрати у сумі 15533, 70 грн. віднести на рахунок держави.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Автозаводського районного суду м.Кременчука від 24.12.2021 року на чотири металеві стропи з металевими гачками, які вилучено протоколом огляду місця події від 21.12.2021 року, та залишені на відповідальне зберігання власнику ПрАТ "АвтоКраз" за адресою: Полтавська область, м.Кременчук, вул.Київська, буд.62.

Речові докази по справі - мостово-магнітний грейферний кран моделі МГК 10/10-12, 930-16У2, заводський номер 1-1748, реєстраційний номер - 477, чотири металеві стропи з металевими гаками, металевий контейнер помаранчевого кольору, які належать ПрАТ "АвтоКраз", та передані їм на зберігання, відповідно до ст.100 КПК України - залишити ПрАТ "АвтоКраз" за належністю.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя : ОСОБА_8