Провадження № 1-кп/643/474/24
Справа № 643/1894/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076 від 30.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , моб. тел. НОМЕР_1 , раніше неодноразово судимого:

1. 02.04.2002 року вироком Московського районного суду

м. Харкова за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70

КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений

16.06.2004 року умовно-достроково з Куряжскої виправної

колонії Харківської області, не відбутий термін 1 рік 4

місяці 22 дня;

2. 03.04.2007 року вироком Московського районного суду

м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням строком на 2 роки;

3. 19.11.2008 року вироком Московського районного суду

м. Харкова за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ст. КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 02.09.2013 умовно-достроково з Темнівської виправної колонії Харківської області (№ 100), невідбутий термін покарання 4 місяці 8 днів;

4. 04.02.2015 року вироком Московського районного суду

м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним строком на 2 роки;

5. 15.12.2016 року вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 22.12.2017 року на підставі ЗУ «Про амністію»;

6. 20.09.2019 року вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 128 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік;

7. 03.12.2020 року вироком Московського районного суду

м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 03.08.2023 з Темновської виправної колонії Харківської області (№ 100) у зв`язку з відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29.01.2024 приблизно у період часу з 10 години 30 хвилин по 11 годину 30 хвилин, у період дії в Україні воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, строк дії якого продовжено Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 листопада 2023 року №734/2023 строком на 90 діб з 16 листопада 2023 року, знаходився неподалік будинку АДРЕСА_2 , де побачив раніше йому незнайомого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розпивав спиртні напої та у свою чергу запропонував приєднатись до нього ОСОБА_4 та випити разом із ним.

ОСОБА_4 погодився та присів на лавку де сидів ОСОБА_5 , який при собі мав мобільний телефон ТМ «Redmi Note 11 Graphite Gray 4 gb RAM 64 GB ROM» сірого кольору, та саме в цей час у ОСОБА_4 виник злочинний протиправний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману.

Далі, ОСОБА_4 в ході спілкування та вживання спиртних напоїв разом із ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, повторно, в умовах дії воєнного стану, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, під завідомо неправдивим приводом здійснення телефонного дзвінка товаришу, попрохав у ОСОБА_5 належний йому мобільний телефон ТМ «Redmi Note 11 Graphite Gray 4 gb RAM 64 GB ROM» сірого кольору, розуміючи, що повертати його не збирається, а заволодіє ним.

Введений в оману ОСОБА_5 , повіривши завідомо неправдивому приводу отримання мобільного телефону ОСОБА_4 , передав останньому належний йому мобільний телефон ТМ «Redmi Note 11 Graphite Gray 4 gb RAM 64 GB ROM» вартістю згідно висновку експерта 5 368 гривень 80 копійок, розраховуючи на його повернення після здійснення дзвінку ОСОБА_4 .

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись у подальшому вищезазначеним мобільним телефоном на власний розсуд.

В результаті вчиненого протиправного діяння ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 5368 гривень 80 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України - тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

У ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення визнав у повному обсязі. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище. Зазначив, що в обвинувальному акті правильно зазначені час, спосіб, місце та інші обставини вчинення ним кримінального правопорушення. Також обвинувачений вказав, що по закінченню досудового розслідування у повному обсязі ознайомлений з матеріалами кримінального провадження і не заперечує докази, зібрані в ході досудового розслідування. Крім того обвинувачений пояснив, що показання надає добровільно.

Враховуючи визнання обвинуваченим своєї вини, неоспорення ним фактичних обставин справи, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив кримінального правопорушення, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням даних, які характеризують його особу. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України є активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочинів та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання для досягнення його цілей, визначених у статті 50 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує покарання (активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення), та наявність обтяжуючих обставин (рецидив злочину; вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння), досудову доповідь уповноваженого органу пробації від 03.05.2024 року, згідно з якою виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі може становити дуже високий рівень небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб), а тому застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виявлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Надаючи оцінку особі обвинуваченого суд також зазначає, що він не працює, суспільно-корисною працею не займається, розлучений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, останній раз вироком Московського районного суду м. Харкова від 03.12.2020 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 03.08.2023 року з Темновської виправної колонії Харківської області (№ 100) у зв`язку з відбуттям строку покарання, що свідчить про стійкі нахили обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень, його небажання підкорюватися встановленим правилам поведінки та бути повноцінним членом суспільства.

Навіть раніше призначені покарання у вигляді позбавлення волі не були дієвими заходами примусу на обвинуваченого, оскільки після звільнення з місць позбавлення волі у серпні 2023 року вже 29.01.2024 року він вчиняє новий корисливий злочин.

Всі ці фактори вимагають більш суворої реакції держави на таку поведінку обвинуваченого і свідчать про неможливість призначення йому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції, визначеної ч. 2 ст. 190 КК України.

На переконання суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою. Саме таке покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи № 999 від 14.02.2024 в сумі 2 271 грн. 84 коп. суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Згідно з ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання у порядку виконання вироку.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирається.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати за проведення товарознавчої експертизи № 999 від 14.02.2024 року у розмірі 2 271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) грн. 84 коп.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1