У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/601/24

30 квітня 2024 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 його захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, відомості про яке були внесені до ЄРДР 05 березня 2024 року за №0000041, які надійшли з Івано-Франківської обласної прокуратури за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч.2 ст. 345 КК України,

в с т а н о в и в :

25 квітня 2024 року до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акту по кримінальному провадженню відомості про яке були внесені до ЄРДР 05 березня 2024 року за №0000041, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч.2 ст. 345 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор надав письмове клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 діб без визначення розміру застави. Вказує, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України. Застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти заявленим ризикам.

Захисник адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Пояснив, що належні поведінку підзахисного здатен забезпечити запобіжний захід у виді домашнього арешту. Вважає, що сторона обвинувачення не надала доказів, що цей запобіжний захід не здатен забезпечити належної поведінки його підзахисного. Вказує, що обвинувачений ОСОБА_4 постійно разом із своєю сім`єю проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав доводи свого захисника.

Потерпілий ОСОБА_7 підтримав доводи прокурора наполягав на обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 діб без визначення розміру застави.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 3 статті 315 КК України, передбачено під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Положеннями глави 18, зокрема ч.1 ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом закону, тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст.177 КПК України. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоб запобігти їхньому настанню.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ухиляючись від відбування покарання, призначеного йому вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2019 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, та, перебуваючи в розшуку, як особа, яка переховується від суду у кримінальному провадженні щодо нього за ч. 2 ст. 185 КК України, вчинив злочин при наступних обставинах.

Так, 05 березня 2023 року, близько 18 години, ОСОБА_4 спільно із своїм братом ОСОБА_8 знаходились с. Скобичівка Старобогородчанської ТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області, що неподалік магазину «Продуктовий», що по АДРЕСА_2 .

В той час, до них підійшли працівниками відділення поліції № 2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в області, а саме оперуповноважені СКП ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , які будучи на службі, відповідно до розстановки сил та засобів відділення поліції №2, здійснювали відпрацювання Старобогородчанської територіальної громади.

Побачивши на центральній вулиці с. Скобичівка Старобогородчанської громади ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи у відповідності до Указу Президента України від 24.02.2022 за № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та п.11 розпорядження КМУ №181-р від 24.02.2022 «Питання запровадження та забезпечення здійснення заходів правового режиму воєнного стану в Україні», підійшли до них для перевірки документів.

Під час розмови, в ОСОБА_4 виявлено пристрій для викурювання наркотичних речовин, у зв`язку із чим, та з метою установлення анкетних даних останніх, оскільки вони відмовлялись їх надавати, запропоновано проїхати до приміщення відділення поліції № 2, однак ОСОБА_4 почав втікати, у зв`язку із чим ОСОБА_6 наздогнав його в лісосмузі неподалік проїзної частини АДРЕСА_3 .

В той час, ОСОБА_4 , розуміючи, що перед ним знаходиться працівник відділення поліції №2, який виконує покладені на нього Законом України «Про Національну поліцію» обов`язки, нехтуючи законною вимогою працівника правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи намір на заподіяння тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу у зв`язку із виконанням ним службових обов`язків, діючи умисно, наніс два удари кулаком в область обличчя оперуповноваженому ОСОБА_6 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозково-лицевої травми зі струсом головного мозку, переломом кута нижньої щелепи зліва, неповним травматичним вивихом 8-го зуба на нижній щелепі зліва, синцями та саднами в ділянках голови, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та у невстановленому досудовим розслідуванням часу, незаконно придбав металевий предмет циліндричної форми, в середині якого наявний особливо небезпечним наркотичним засіб, обіг якого обмежено екстракт канабісу.

Вказаний металевий предмет із особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого обмежено екстрактом канабісу, останній, розуміючи, що за незаконні дії у сфері обігу наркотичних засобів передбачена кримінальна відповідальність, незаконно придбав його та зберігав при собі без мети збуту.

06 березня 2024 року, ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України був затриманий працівниками поліції по АДРЕСА_4 .

В ході особистого обшуку ОСОБА_4 , у кишені його куртки було виявлено та вилучено пластиковий контейнер жовтого кольору, всередині якого наявний вказаний металевий предмет, обмотаний ізоляційною стрічкою, в середині якого наявний особливо небезпечним наркотичним засіб.

Згідно висновку експерта, у наданому на дослідження циліндричному металевому предметі обмотаному ізоляційною стрічкою із вмонтованим наперстком, що знаходиться у пластиковому контейнері жовтого кольору, виявлено особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого обмежено екстрактом канабісу, кількістю 0,351 грама.

У такий спосіб, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, незаконно придбав та зберігав без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого обмежено екстракт канабісу в кількості 0,351 грам, що перевищує верхню межу невеликих розмірів, передбачених у Таблиці 1 Невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженій Наказом Міністерства охорони здоров`я України 01 серпня 2000 року №188 (зі змінами).

У вчиненні вказаних кримінальних правопорушень обвинувачується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець селища Межова Межівського району Дніпропетровської області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, не працюючий, раніше судимий, а саме вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2019 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі 75 КК України, звільнений від призначеного судом покарання з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10 грудня 2021 року його направлено для відбування покарання, призначеного вироком від 28 листопада 2019 року, у вигляді 4 років позбавлення волі (від відбування покарання ухиляється). Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2023 року оголошено в розшук у зв`язку ухиленням від суду у кримінальному провадження про його обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України.

07 березня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, а 25 квітня 2024 року обвинувальний акт щодо останнього надійшов до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 345 КК України.

07 березня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Богородчанського районного суду ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Термін дії запобіжного заходу завершується 05 травня 2024 року включно.

Завершити розгляд вказаного кримінального провадження до закінчення строку тримання під вартою суд вважає не можливим.

Стороною обвинувачення заявлені ризики, передбачені у п. п. 1, 5 ч. 1ст. 177 КПК України, а саме: п. 1 обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду. Так, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення свідчить про високий ступінь суспільної небезпечності підозрюваного, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду. Дії ОСОБА_4 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 345 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років. Окрім того, про стійку злочинну спрямованість підозрюваного свідчать ті факти, що ОСОБА_4 раніше вчиняв кримінальні правопорушення, ухиляється від відбування покарання, перебуває в розшуку за вчинення кримінального правопорушення, офіційно не працює, постійного джерела доходів немає, суспільно корисною працею не займається.

п. 5 - обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній раніше неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 185 та 186 КК України, та час вчинення кримінальних правопорушень перебував в розшуку.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним, оскільки не забезпечать його належну поведінку.

Враховуючи зміст ст. ст. 177, 178, 183, 199,315, 331 КПК України, суд при розгляді клопотання про продовження(обрання) строку тримання під вартою повинен належним чином дослідити обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, оцінити в сукупності всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження дії запобіжного заходу та застосувати такий запобіжний захід, який буде відповідним тим ризикам, які суд вважатиме доведеними на момент розгляду клопотання.

Суд приходить до висновку, що в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися, продовжують існувати, та які дають підстави вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років.

Так, у відповідності до Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Іліє в проти Болгарії" передбачено, що "суворість, передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Крім того, в поданому клопотанні та в судовому засіданні стороною обвинувачення обґрунтовано неможливість застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.

Суд вважає, що на даний час застосування інших, менш суворих запобіжних заходів таких як домашній арешт, не забезпечить запобігання ризикам, встановленим у судовому засіданні, тому підстав для обрання іншого запобіжного заходу, як альтернативі запобіжномузаходу у вигляді тримання під вартою на даний час не встановлено.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі провадження, не встановлено та сторонами кримінального провадження не наведено.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо: 1) злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.345 КК України із застосуванням насильства суд не визначає заставу у цьому кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 29 червня 2024 року, включно.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 здійснювати у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: