Справа № 199/7589/23
ВИРОК

іменем України

16.04.2024 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

судді - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001024 від 17.08.2023 відносно:

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Дніпропетровська, громадянки України, освіта середня спеціальна, незаміжньої, яка має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 01.12.2022 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки,

яка обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_5 , прокурора - ОСОБА_6 , обвинуваченої - ОСОБА_2 ,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 14.06.2023 в денну пору доби (більш точний час не встановлено), достовірно знаючи, про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», маючи не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та повторно вчинила умисне кримінальне правопорушення проти власності.

Перебуваючи на території ринку, розташованого навпроти буд. АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 побачила, що біля одного з кіосків знаходиться малознайома ОСОБА_7 , яка тримала в руках мобільний телефон «Хіаоmі Redmi 9А 2/32 Gb» та в цей час у неї виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, а саме: вищевказаного мобільного телефону, який потерпіла ОСОБА_7 поклала у сумку, яка знаходилася у неї на плечі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_2 , 14.06.2023 в денну пору доби (більш точний час не встановлено), підійшовши до потерпілої ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що за її діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, обійняла її та в цей час своєю лівою рукою залізла до сумки потерпілої, звідки дістала мобільний телефон «Хіаоmі Redmi 9А 2/32 Gb», який сховала в руках, тим самим таємно викрала вищевказаний телефон.

Доводячи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, до кінця, ОСОБА_2 14.06.2023 о 20:40 годині, прибувши до ломбарду «ІНФОРМАЦІЯ_4», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , утримуючи при собі вищевказаний викрадений телефон - заклала його за 1655 гривень, тим самим розпорядилась викраденим майном на власний розсуд.

Вартість мобільного телефону «Хіаоmі Redmi 9А 2/32 Gb» становить 2098 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_2 спричинила матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_7 на суму 2098 гривень.

Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_2 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_2 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, не визнала та показала, що вона не вчиняла крадіжку мобільного телефону потерпілої ОСОБА_7 . Зокрема, 14.06.2023 на зупинці «Ясень» зустріла знайомого ОСОБА_9 та побачила, як потерпіла лежала на асфальті, будучи в стані алкогольного сп`яніння. Біля потерпілої стояв чоловік: худий, високий, у світло-сірих штанях, який ніяк не представився та намагався її підняти. При потерпілій була сумка. Потерпіла мобільний телефон не діставала, відповідно вона не бачила його. Вона підійшла до потерпілої та запропонувала їй допомогу, на що ОСОБА_7 погодилась. Вона з ОСОБА_9 взяли потерпілу під руки та повели додому. Коли підійшли до під`їзду, потерпіла відмовилась йти додому та вони залишили її біля паркану. Чоловік, який раніше був поряд з потерпілою, підійшов до неї та повідомив, що прогуляв всі гроші з потерпілою, попросив допомогти йому закласти в ломбард мобільний телефон. Вона погодилася, оскільки в ломбард неодноразово на свої документи закладала різні речі і ломбард був їй по дорозі. Дійшовши до вул. Березинська, де знаходиться ТЦ «Березинський», чоловік сказав їй «на тримай» і передав мобільний телефон. Сам же чоловік залишився на вулиці, бо хотів курити, а вона зайшла до приміщення ломбарду, де заклала мобільний телефон на своє ім`я, отримавши за нього кошти в сумі 1000 гривень, які віддала раніше незнайомому чоловіку, оскільки не знала, що мобільний телефон не його.

При цьому, відповідаючи на питання прокурора, обвинувачена ОСОБА_2 також повідомляла суду, що чоловік передав їй мобільний телефон чорного або темно-синього кольору, діставши його зі свого карману, у той момент, коли потерпіла сіла біля під`їзду на паркан та сказала, що нікуди більше не піде. Ці покази обвинуваченої ОСОБА_2 відрізняються від її же вільних показів суду про те, що чоловік передав їй мобільний телефон біля ТЦ «Березинський», який знаходиться на значній відстані від під`їзду будинку, де мешкає потерпіла.

Крім того, обвинувачена ОСОБА_2 повідомила суду, що до приміщення ломбарду заходила вона та свідок ОСОБА_9 .

Будучи допитаною в судовому засіданні, потерпіла ОСОБА_7 показала, що 14.06.2023 вона пішла у кафе, розташоване по Донецькому шосе, придбала пляшку горілки, яку сама і випила. Тобто спиртне вона вживала сама, бесід ні з ким не підтримувала. В кафе провела близько півтори години. Перебуваючи у кафе, виходила на вулиці палити, щось дивилась у своєму мобільному телефоні, який, зайшовши до кафе назад, поклала у сумку, після чого залишила приміщення кафе. Пройшовши метрів 200-300, на вулиці біля зупинки «Ясень» зустріла ОСОБА_2 , яка була сама. ОСОБА_2 провела її додому, оскільки вона була в стані алкогольного сп`яніння. В цей момент сумка була при ній, а ОСОБА_2 тримала її під руку та вела додому. За весь час, коли вона із ОСОБА_2 йшли додому, до них ніхто не підходив. Свій мобільний телефон вона нікому не показувала, до неї незнайомі чоловіки не підходили. ОСОБА_2 провела її до під`їзду будинку, де вона їй сказала, що залишиться тут сама. Коли вона зайшла до квартири, відразу помітила, що її телефону немає. По цей час мобільний телефон їй не повернуто, шкода внаслідок крадіжки не відшкодована.

У відповідності до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.08.2023 потерпіла ОСОБА_7 , серед наданих їй для впізнання фотознімків чотирьох жінок, під номером № 2 впізнала ОСОБА_2 , яку знає як ОСОБА_10 , яка підходила до неї, коли вона виходила з кафе.

Відповідно до протоколу огляду речі від 24.08.2023 слідчим в присутності потерпілої ОСОБА_7 переглянуто відеозапис з внутрішньої камери ломбарду « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою: АДРЕСА_3 , яким зафіксовано факт закладення ОСОБА_2 мобільного телефону, підписання документу та отримання грошей, які ОСОБА_2 забрала та, тримаючи їх у руках, залишила приміщення ломбарду. За наслідком перегляду потерпіла ОСОБА_7 впізнала на відеозаписі жінку, як ОСОБА_2 , яка підходила до неї, коли остання вийшла з приміщення кафе біля буд. 116 по Донецькому шосе у місті Дніпрі.

Згідно протоколу огляду місця події від 25.08.2023 з фото-таблицею до нього слідчим встановлено та оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення: ділянка місцевості, що знаходиться біля ринку, між будинком 116 по Донецькому шосе у місті Дніпрі та головною дорогою. Як пояснила потерпіла ОСОБА_7 вона знаходилася на цій ділянці місцевості, будучи напідпитку, до неї підійшла малознайома жінка, яку вона знає, як ОСОБА_2 та почала її довго обіймати. Далі потерпіла вказала, що ОСОБА_2 відпустила її, попрощалася з нею та пішла далі у невідомому напрямку.

Свідок ОСОБА_11 , будучи допитаною в судовому засіданні, показала, що в червні 2023 року, ввечері до ломбарду прийшла ОСОБА_2 з метою закласти мобільний телефон. Вона попередньо його перевірила на функціонал, це був: «Хіаоmі Redmi 9А» звмістом пам`яті 32 Гб. Вона озвучила ОСОБА_2 суму у розмірі 1500 гривень, остання погодилася і вони уклали договір про надання фінансового кредиту під заставу. ОСОБА_2 до ломбарду прийшла сама, поряд з нею чоловіків вона не бачила. ОСОБА_2 заклала телефон на своє ім`я, оскільки її ПІБ є в базі ломбарду, а тому її дані підтягнулися автоматично, враховуючи те, що вони фотографують людину та її документи, тому вона може ідентифікувати постійного клієнта за цими параметрами і людині достатньо назвати своє прізвище. В даному випадку вона встановила особу ОСОБА_2 , як постійного клієнта за базою даних, як та, що особисто у неї декілька разів закладала мобільний телефон, роутер та планшет, які в подальшому викупала. В цей раз вона перед укладенням договору перевіряла телефон по ІМЕІ, але в базі викрадених речей телефон не значився, тому вона уклала договір. Під час спілкування ОСОБА_2 не казала їй про те, що хтось прохав її закласти даний телефон. Після укладення договору вона передала ОСОБА_2 готівкою 1500 гривень, після чого вона вийшла з ломбарду. В подальшому ані ОСОБА_2 , ані будь-хто інший цей телефон не викупив, а тому він був списаний.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.08.2023 свідок ОСОБА_11 , серед наданих для впізнання фотознімків чотирьох жінок, під № 1 впізнала ОСОБА_2 , як жінку, яка 14.06.2023 заклала мобільний телефон.

Відповідно до протоколу огляду речі від 24.08.2023 слідчим в присутності свідка ОСОБА_11 переглянуто відеозапис з внутрішньої камери ломбарду « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою: АДРЕСА_3 , яким зафіксовано факт закладення ОСОБА_2 мобільного телефону, підписання останньою документа та отримання грошей, які ОСОБА_2 забрала та, тримаючи їх у руках, залишила приміщення ломбарду.

Після перегляду відеозапису свідок ОСОБА_11 зазначила, що впізнала на відеозаписі жінку, як ОСОБА_2 , яка приходила 14.06.2023 до ломбарду, де працює свідок.

Згідно договору про надання фінансового кредиту під заставу № DP-23.76239/0 від 14.06.2023, слідує, що ОСОБА_2 14.06.2023 заклала на свої паспортні дані до ломбарду « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , мобільний телефон «Redmi 9A 32 гб», який мав сліди падіння та подряпини, за що отримала 1500 гривень.

У відповідності до висновку судової товарознавчої експертизи № 3708/23 від 25.08.2023 ринкова вартість мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 9A 2/32 Gb», IMEI-код НОМЕР_1 , як такого, що був у використанні, станом на 14.06.2023, становила 2098 гривень.

Як слідує з показів свідка ОСОБА_12 , допитаної в судовому засіданні, вона знає потерпілу як відвідувача кафе, яка живе поруч та часто заходить вжити спиртне. Влітку 2023 року за адресою: АДРЕСА_2 , в приміщенні кафе «Стопка» прийшла ОСОБА_7 , посиділа, хизувалась своїм мобільним телефоном, при собі також мала сумку. ОСОБА_7 у кафе добре вжила горілки, але вийшла з кафе ще так, більш-менш. У кафе до ОСОБА_7 ніхто не підходив, в приміщенні були всі свої, постійні відвідувачі. ОСОБА_7 як прийшла одна до кафе, так одна і пішла. До ОСОБА_7 , коли вона вийшла з приміщення кафе, також ніхто не підходив, не допомагав їй вийти з приміщення кафе, вона йшла сама. Свідок зазначила, що в цей момент вона перебувала на вулиці, а тому бачила, як потерпіла пересувалась по вулиці за межами кафе і пішла не в бік свого дому, а кудись вздовж шосе і теж вона йшла сама. Вона проводжала її поглядом та не бачила, щоб до неї хтось підходив. У полі зору вона також не бачила, щоби потерпіла падала.

Будучи допитаною в судовому засіданні, свідок ОСОБА_13 показала, що потерпілу ОСОБА_7 знає, як відвідувача кафе. Влітку 2023 року в кафе «Стопка» за адресою: АДРЕСА_2 », у другій половині дня прийшла потерпіла, сама, замовила горілку 0,5 л, випила її, після чого залишила приміщення кафе. З потерпілою нікого не було. У кафе вона перебувала приблизно до 2-х годин. За цей час до неї ніхто не підходив, вона була сама по собі. Вона бачила, як потерпіла тримала в руці мобільний телефон та щось у ньому листала, слухала через нього музику. Коли потерпіла виходила з кафе до неї ніхто не підходив, вона попрямувала в район « Ясеня » сама, будучи п`яненькою та хитаючись. Свідок зазначила, що потерпіла ОСОБА_7 завжди приходила до кафе одна. На наступний день потерпіла прибула до кафе та розповіла, що у неї вкрали телефон, через що вона буде звертатися до поліції із заявою про крадіжку. В подальшому потерпіла повідомила, що її телефон закладено на паспорт ОСОБА_15 . Вона запропонувала потерпілій підійти до ОСОБА_15 та поговорити з нею, щоб остання вирішила питання з її телефоном, на що потерпіла відповіла, що цим питанням вже займається поліція.

У відповідності до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.09.2023 свідок ОСОБА_13 , серед наданих для впізнання фотознімків чотирьох жінок, під № 3 впізнала ОСОБА_2 , як жінку, яка 14.06.2023 підходила та обіймала її знайому ОСОБА_16 , навпроти кафетерію «Стопка».

Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_2 підтверджена як показами потерпілої, свідків, так і письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що всі докази є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку - достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченої ОСОБА_2 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_9 , який показав, що друже з ОСОБА_2 близько 2-х років. В минулому році він домовився зустрітися з ОСОБА_2 на Донецькому шосе біля магазину «Варус». Вони зустрілись та домовились піти в наливайку «Кафе-бар», куди прийшли вдвох, щоб випити з ОСОБА_2 . горілку. В наливайці знайомих не було. Скільки часу там були, не пам`ятає. Він випив приблизно 300 г горілки, ОСОБА_2 менше, але теж пила горілку. Після того, як вони випили, вирішили піти за покупками до магазину «Варус». Йдучи, побачили потерпілу, яка лежала на трамвайних коліях, поряд з нею був чоловік, який намагався її підняти і посадити на трамвай. Даного чоловіка він бачив вперше, скоріш за все для ОСОБА_2 він також не був знайомий. Спілкування між цим чоловіком та ОСОБА_2 не було. Вказаний чоловік йшов поруч з ними до ломбарду. В цей момент він не пам`ятає, куди поділась потерпіла. Але він пам`ятає, що стояв біля ломбарду, проте з якою метою він там опинився, не пам`ятає. Хто заходив до ломбарду - не пам`ятає. Він не бачив, щоб хтось передавав телефон в руки ОСОБА_2 . Не бачив та не чув, щоб чоловік або інша особа, або хто-небудь інший просив ОСОБА_2 закласти на її дані мобільний телефон. Не бачив у ОСОБА_2 коштів та як вона ними розпоряджалася.

Надаючи оцінку показам свідка ОСОБА_9 , слід звернути увагу, що даний свідок є другом обвинуваченої ОСОБА_2 та в судовому засіданні намагався своїми показами показати ОСОБА_2 у вигідному для неї стані.

У той же час покази даного свідка є неконкретними та суперечливими, зважаючи на те, що сам свідок показав, що він був у стані алкогольного сп`яніння та багато чого не пам`ятає. Зокрема свідок так і не зміг підтвердити версію ОСОБА_2 про те, що незнайомий йому і ОСОБА_2 чоловік, начебто, просив обвинувачену закласти мобільний телефон. Він взагалі не бачив, щоб ОСОБА_2 і цей чоловік розмовляли. Ні у кого в руках він не бачив телефону, як і не бачив того, щоб цей чоловік передавав ОСОБА_2 телефон. Свідок ОСОБА_9 також не пам`ятав, куди і за яких обставин ділася потерпіла, а тому цей свідок своїми показами не тільки не спростував версію сторони обвинувачення, але і не підтвердив версію обвинуваченої ОСОБА_2 щодо її дій по закладанню мобільного телефону на прохання, начебто, невідомого чоловіка.

Надаючи оцінку показам обвинуваченої ОСОБА_2 , в яких остання не визнала вину у вчиненні крадіжки мобільного телефону ОСОБА_7 , суд виходить з того, що ці покази обвинуваченої спростовані дослідженими в суді доказами.

Зокрема, показами потерпілої ОСОБА_7 в суді спростована версія обвинуваченої ОСОБА_2 про те, що до потерпілої хтось підходив, наприклад чоловік, який міг викрасти у неї мобільний телефон і в подальшому передати його ОСОБА_2 , щоб остання його заклала. Потерпіла ОСОБА_7 показала суду, що крім ОСОБА_2 до неї ніхто більше не підходив, а ОСОБА_2 , коли підійшла до неї, навпаки, взяла її під руку, при тому, що на ній була одягнена сумка, в якій перебував мобільний телефон, який вона поклала туди, перебуваючи у кафе. Ці покази потерпілої ОСОБА_7 узгоджуються зі змістом протоколу огляду місця події від 25.08.2023, під час проведення якого потерпіла ОСОБА_7 зауважила, що коли до неї підійшла ОСОБА_2 , остання почала її довго обіймати, після чого відпустила її та пішла у невідомому напрямку.

Покази обвинуваченої ОСОБА_2 спростовані як протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.08.2023, так і протоколом огляду речі від 24.08.2023, згідно яких потерпіла ОСОБА_7 упізнала ОСОБА_2 на фотознімку, як жінку на ім`я ОСОБА_10 та за наслідком перегляду відеозапису з ломбарду упізнала ОСОБА_2 , як жінку, яка підходила до неї, коли вона вийшла з кафе.

Допитана в судовому засіданні працівник ломбарду «ІНФОРМАЦІЯ_4» - свідок ОСОБА_11 , яка приймала у ОСОБА_2 мобільний телефон, показала суду, що ОСОБА_2 зайшла до приміщення ломбарду сама, що узгоджується із відеозаписом з внутрішньої камери ломбарду « ІНФОРМАЦІЯ_4 », переглянутому в суді, у той час, як обвинувачена ОСОБА_2 заявила суду, що до приміщення ломбарду вона зайшла разом зі свідком ОСОБА_9 , який цього факту також суду не підтвердив, відповідно покази обвинуваченої ОСОБА_2 в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Суд вважає, що покази обвинуваченої ОСОБА_2 спростовані показами допитаних в суді свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які не бачили, щоб до ОСОБА_7 , яка виходила з приміщення кафе, підходив незнайомий чоловік, ці свідки не бачили такого факту, щоби потерпіла падала, або біля шосе, або біля трамвайних колій, через що її, начебто, хтось підіймав. Більше того, свідок ОСОБА_13 на досудовому розслідуванні під час впізнання 12.09.2023 ОСОБА_2 на фотознімках, зазначала, що впізнає її як жінку, яка 14.06.2023 підходила та обіймала її знайому ОСОБА_16 , навпроти кафетерію «Стопка», що узгоджується зі показами потерпілої ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_2 обіймала її, тримала за руку.

Крім того, слід звернути увагу на протиріччя в показах самої ОСОБА_2 , які вона надала суду, а саме: ОСОБА_2 показувала суду, що раніше незнайомий чоловік, начебто, передав їй мобільний телефон, перебуваючи біля ТЦ «Березинський», після чого змінила свої покази, зазначивши, що цей чоловік, начебто, передав їй мобільний телефон у той момент, коли потерпіла перебувала вже біля під`їзду свого будинку, який знаходиться на значній відстані від ТЦ «Березинський».

Таким чином, сукупність досліджених в суді доказів свідчить про те, що всі доводи обвинуваченої ОСОБА_2 щодо відсутності в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки вона діяла, начебто, на прохання невідомого їй чоловіка, суд знаходить такими, що не знайшли свого підтвердження та продиктовані бажанням ОСОБА_2 уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Суд вважає, що ОСОБА_2 свідомо обрала позицію невизнання своєї вини у вчиненні нової крадіжки, оскільки вчинила її в період іспитового строку за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська, яким вона засуджена за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки, при тому, що у відношенні ОСОБА_2 попередній вирок цього ж суду від 31.08.2021 було скасовано самим судом 25.10.2022 через невиконання засудженою ОСОБА_2 угоди від 31.05.2021 про примирення із потерпілою, відповідно ОСОБА_2 достеменно відомі вимоги ч. 3 ст. 78 КК України,згідно яких у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 73 цього Кодексу.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченій ОСОБА_2 , суд виходить з вимог ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_2 , судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_2 вчинила з корисливих мотивів умисне закінчене кримінальне правопорушення проти власності, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Обвинувачена ОСОБА_2 ранішесудима за вчинення крадіжок, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, незаміжня, має на утриманні малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштована, за місцем проживання скарг на ОСОБА_2 зі сторони сусідів до ОСББ «ОБЕРІГ» не надходило, проте згідно інформації ОСББ існує велика заборгованість зі сплати внесків на управління будинком.

Обвинувачена ОСОБА_2 вчинила крадіжку мобільного телефону ОСОБА_7 в період іспитового строку за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 01.12.2022, яким ОСОБА_2 засуджена за вчинення крадіжок і їй призначалося покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 73 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що поведінка обвинуваченої ОСОБА_2 свідчить про її схильність до вчинення корисливих умисних кримінальних правопорушень проти власності, про небажання ставати на шлях виправлення, а тому з метою попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченій ОСОБА_2 необхідно призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Остаточне покарання обвинуваченій ОСОБА_2 слід призначити за сукупністю вироків, на підставі вимог ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 01.12.2022 до покарання за даним вироком, у зв`язку з чим призначене покарання повинно бути визначено із реальним його відбуттям.

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_2 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Оскільки обвинуваченій ОСОБА_2 не обирався запобіжний захід в межах даного кримінального провадження, відповідно дане питання вироком суду не вирішується.

Питання про відшкодування витрат на залучення експерта суд вирішує у відповідності до приписів ст. 122, 124 КПК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 369, 371-374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_2 винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 01.12.2022 та остаточно призначити ОСОБА_2 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць.

Початок строку відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_2 обчислювати з моменту її затримання на виконання даного вироку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь судового експерта ОСОБА_17 витрати, пов`язані із проведення судово-товарознавчої експертизи, в сумі 260 (двісті шістдесят) гривень.

Речовий доказ: диск із записом від 14.06.2023 з камери відеоспостереження ломбарду «ІНФОРМАЦІЯ_4», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1