Справа №303/3121/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному 01.02.2024 до ЄРДР за №0000182 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.4 ст.186, ч.1 ст.296 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ,

з боку сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника: ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

До Мукачівського міськрайонного суду надійшло кримінальне провадження внесене 01.02.2024 до ЄРДР за №0000182 відносно ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.4 ст.186, ч.1 ст.296 КК України.

У підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження вважали за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Кримінальне провадження підсудне Мукачівському міськрайонному суду Закарпатської області, обвинувальний акт складено у відповідності до положень КПК України, підстав для закриття кримінального провадження судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 до судового розгляду.

Окрім цього прокурором ОСОБА_4 подано клопотання про продовження застосування ОСОБА_3 обраного на стадії досудового розслідування запобіжного заходу - тримання під вартою, яке мотивоване продовженням існування встановлених ч.1 ст.177КПК України ризиків, недостатністю, для запобігання останнім, застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Від захисника ОСОБА_5 надійшло клопотання про зміну обраного ОСОБА_3 запобіжного заходу на особисте зобов`язання.

Відсутність ризиків, що були встановлені при обрані ОСОБА_3 запобіжного заходу, захисник обґрунтовує стадією судового розгляду даного провадження, а також наявністю в обвинуваченого постійного місця проживання, його зобов`язанням належним чином виконувати покладенні процесуальні обов`язки, а також бажанням продовжити службу в ЗСУ.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав з підстав викладених у ньому. Заперечив щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив щодо клопотання прокурора, просив суд не продовжувати йому строк дії запобіжного заходу. Вважав за можливе застосувати більш м`який запобіжний захід. Зазначив, що він має намір продовжити службу в лавах ЗСУ.

Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного, вказав на відсутність підстав для подальшого продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу, суд приходить до наступного.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд має перевірити обставини, зазначені у ч.3 ст.199 КПК України на предмет того чи виправдовують вони подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, встановлені при вирішенні питання щодо обрання (ухвала слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 23.02.2024) ОСОБА_3 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, не змінилися, будь-яких даних про їх зменшення чи відсутність суду не надано.

Згідно з рішенням ЄСПЛ по справі «Москаленко проти України» №37466/04 від 20.08.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що орган судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачується. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ зазначив що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими причинами в сукупності для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України»).

З врахуванням вищенаведеного та того, що ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, в тому числі передбаченого ч.4 ст.186 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів що, зважаючи на тяжкість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання винуватим, являється вагомим психологічним фактором, який може сприяти переховуванню від суду, що свідчить про наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Характер злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_3 , свідчить про те, що обвинувачений, на даному етапі судового провадження (судом не розпочато з`ясування фактичних обставин кримінального провадження та перевірку їх доказами, не допитано обвинуваченого, потерпілих та свідків, не досліджено письмові докази), може впливати на потерпілих та свідків, що є свідченням існування ризику, визначеного п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Суд також вважає доведеним існування ризику вчинення ОСОБА_3 іншого кримінального правопорушення, підтвердженням чого є той факт, що останній раніше судимий (29.04.2022 засуджений Оріхівським районним судом Запорізької області за ч.4 ст.405 КК України) та будучи умовно-достроково звільнений від відбування покарання за вироком від 29.04.2022 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень протягом невідбутої частини покарання.

Вищевказані ризики, зі зміною стадії провадження, з досудового розслідування на судовий розгляд, не перестали існувати.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор, слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд враховує вказані стороною захисту дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме щодо наявності в нього постійного місця проживання, проходження служби в ЗСУ та бажання продовжити військову службу, однак ці обставини не спростовують того, що дані чинники не були дієвим превентивним фактором для ОСОБА_3 від вчинення дій, що ставляться йому в провину, та зможуть запобігти встановленим ризикам.

При цьому, кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинено в умовах воєнного стану, коли у суспільстві наявна велика напруженість та від військовослужбовців очікується максимальна чіткість, стійкість та дисциплінованість з огляду на небезпеку, що виникла у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України.

Враховуючи наведене, мету застосування запобіжних заходів, розцінюючи зазначені ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне продовжити останньому строк тримання під вартою, оскільки саме цей запобіжний захід є найбільш дієвим та доцільним заходом забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого.

Разом із цим, з огляду на повідомлені прокурором в ході розгляду клопотання дані щодо особи обвинуваченого, який виведений поза штат та позбавлений всіх видів забезпечення, а відтак беручи до уваги матеріальне становище ОСОБА_3 , суд вважає необхідним зменшити розмір застави та визначити її розмір відповідно до ч.5 ст.182 КПК України у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 196-199, 314-316, 369, 370, 372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному 01.02.2024 до ЄРДР за №0000182 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.4 ст.186, ч.1 ст.296 КК України на 14 год. 00 хв. 01 травня 2024 року .

Викликати для участі у судовому засіданні прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілих.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про зміну ОСОБА_3 запобіжного заходу - відмовити.

Клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 до 14 червня 2024 року.

Визначити ОСОБА_3 розмір застави 40 (сорок) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120,00 гривень.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 , в разі внесення ним застави, такі обов`язки:

- прибувати за першою вимогою суду;

- не відлучатися за межі м. Мукачево без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання та роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, за наявності.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною чи юридичною особою, окрім юридичної особи державної або комунальної власності або такої, що фінансується з місцевого, державного бюджету, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

На ухвалу суду, в частині продовження запобіжного заходу, може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1