УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/714/24

Провадження № 1-кп/568/74/24

11 липня 2024 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії процесуальних обов`язківпо кримінальному провадженню, внесеному 11.03.2024р. до ЄРДР за №0000058відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор заявив клопотання про продовження строку покладення обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_4 для запобігання спробам переховуватися від суду.

На обґрунтування клопотання зазначено про обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, а також на тяжкість покарання, яке загрожує у разі визнання винним.

Потерпілий та його представник в судовому засідання клопотання прокурора підтримали.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

За приписом ч.7 ст.194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Радивилівського районного суду Рівненської області від 13.03.2024р. відносно ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати місце свого проживання в період з 19:00 год. до 06:00 год наступного дня строком на 60 днів.

До Радивилівського районного суду Рівненської області обвинувальний акт надійшов 08.05.2024р.

Ухвалою суду від 13.05.2024р. ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці до 13.07.2024р. включно, покладено обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування з свідками у цьому кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України, що відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, розлучений, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, проживає одиноко, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності за період з 11.03.2024р. по 02.07.2024р. не притягувався.

Надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений ст.177 КПК України - переховуватися від суду.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду береться до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

За практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але неабсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Із урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Рішення про необхідність застосування запобіжного заходу для запобігання вказаному ризику ґрунтується на: тяжкості кримінального правопорушення і тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, а це тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 8 років з позбавленням права керування транспортними засобами без можливості застосування ст. 75 КК України.

Запобіжний захід необхідний для забезпечення здійснення судового провадження, яке не закінчено на даний час.

На цьому етапі кримінального провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, остаточної правовій кваліфікації інкримінованого кримінального правопорушення тощо.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-190,331 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Радивилівського відділу Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_4 до 11 вересня 2024 року включно продовжити строк покладення обов`язків, а саме:

- в період проведення судового провадження, прибувати за кожною вимогою до суду, в провадженні якого знаходиться вказане кримінальне провадження;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути покладене грошове стягнення у розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору Радивилівського відділу Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Встановити строк дії ухвали до 11.09.2024р. включно.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1