Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/1425/23
Провадження № 1-кп/945/374/24
ВИРОК

Іменем України

14 травня 2024 року м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області в залі суду в м.Миколаєві кримінальне провадження №0000026, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.01.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Радсад Миколаївського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді санітарного інструктора 2 стрілецької роти війскової частини НОМЕР_1 , у військовому званні молодший сержант, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Досудовим розслідуванням та судовим слідством встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.10.2022 року №175 молодшого сержанта ОСОБА_6 , старшого бойового медика роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначеного наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по особовому складу) від 24.10.2022 року №60-РС на посаду санітарного інструктора 2 стрілецької роти з 27.10.2022 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , постановлено на всі види забезпечення, та з 27.10.2022 року призначено на посаду санітарного інструктора 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Згідно із вимогами п.п. 1, 2, 3 ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 14 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, молодший сержант ОСОБА_6 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, спеціального порядку набуття права власності громадянами на окремі види майна (додаток №2), затвердженого постанов (зі змінами і доповненнями):

1.Перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян на території України, п. 1 - зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку №2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), п. 2 вибухові речовини та засоби вибуху.

2.Спеціальний порядок набуття права власності громадян на окремі види майна: громадяни набувають права власності на такі види майна, придбаного ними з відповідного дозволу, що надається: а) - на вогнепальну мисливську нарізну зброю (мисливські карабіни, гвинтівки, комбіновану зброю з нарізними стволами) - органами внутрішніх справ за місцем проживання особам, які досягли 25-річного віку; при цьому набуття права власності на вибухові речовини та засоби вибуху не передбачене вказаною постановою.

Відповідно до вимог «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, асаме: п.4. - Право на володіння вогнепальною зброєю посадовими особами та громадянами і умови її застосування визначаються в порядку, встановленому законодавством України. Розділу IV. Відповідальність за порушення порядку виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття і функціонування підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система. п.15. Громадяни, які порушили порядок, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення і використання предметів, на які поширюється дозвільна система, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №662 від 21.08.1998 року (зі змінами і доповненнями) затверджено Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів.

Однак, діючи в порушення вимог вищевказаних нормативних актів, молодший сержантОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти громадської безпеки за наступних обставин.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11.01.2023 року (точну дату та час встановити під час досудового розслідування не можливо), ОСОБА_6 , перебуваючи в зоні бойових дій у Херсонській області (більш точне місце під час досудового розслідування не встановлено), на землі знайшов корпус протипіхотної наступальної осколкової ручної гранати РГН та підривач типу УДЗ у зборі. Крім цього, у вказаний період часу та місці, ОСОБА_6 знайшов боєприпаси у кількості 20 шт., які є боєприпасами 5,45-мм військовими патронами та один боєприпас 5,45-мм військовий патрон із бронебійною кулею БС.

Після цього, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_6 , не маючи на меті відповідно до ч.3 ст.263 КК України видачі органам влади знайдених ним бойових припасів та вибухового пристрою, з метою подальшого незаконного перенесення та зберігання, забрав собі, тим самим незаконно, без передбаченого законом дозволу придбав, після чого, при собі переніс корпус протипіхотної наступальної осколкової ручної гранати РГН та підривач типу УДЗ у зборі, боєприпаси у кількості 20 шт., які є боєприпасами 5,45-мм військовими патронами, та один боєприпас 5,45-мм військовий патрон із бронебійною кулею БС, до місця свого фактичного приживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де став незаконно зберігати боєприпаси у кількості 20 шт., які є боєприпасами 5,45-мм військовими патронами, та один боєприпас 5,45-мм військовий патрон із бронебійною кулею БС у житловому будинку за вказаною адресою, а корпус протипіхотної наступальної осколкової ручної гранати РГН та підривач типу УДЗ у зборі ОСОБА_6 став незаконно зберігати у гаражі, розташованому на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , до часу їх виявлення та вилучення працівниками поліції, а саме до 12.01.2023 року.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, ураховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому, з`ясував те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 .

Протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст.263 КК України тобто, придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

В ході розгляду справи судом встановлено, що обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є щире каяття та з`явленні із зізнанням.

Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом не встановлені.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.

Положеннями ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Значення заходу примусу для досягнення його мети визначається не лише його суворістю, а й домірністю, яка є проявом справедливості.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує, що останній є осудним в розумінні ч.1 ст.19 КК України, однак відповідно до ст.12 КК України вчинив тяжкий злочин.

Суд також враховує умови життя обвинуваченого ОСОБА_6 , його соціальне та матеріальне становище, який одружений, є військовослужбовцем та учасником бойових дій, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо; стан його здоров`я, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, відсутність тяжких наслідків, щире каяття ОСОБА_6 , його ставлення до скоєного, який шкодує про те, що сталося.

У відповідності до положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше пяти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263КК України, відсутність тяжких наслідків, щире каяття ОСОБА_6 та його з`явленні із зізнанням, ставлення обвинуваченого до скоєного, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства та його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та застосувати положення ст.76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речовим доказом у даному кримінальному провадженні є: корпус ручної гранати РГН; залишки підривача типу УДЗ; 20 боєприпасів 5,45 мм військові патрони та 1 боєприпас 5,45 мм військовий патрон із бронебійною кулею БС. Вказані речові докази передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області. Питання щодо речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

У вказаному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід не застосовувався. До набрання вироком законної сили суд вважає за можливе не обирати ОСОБА_6 запобіжний захід.

Керуючись ст.100, ч.3 ст.349, ст.368, 370, 373, 374, 376 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: корпус ручної гранати РГН; залишки підривача типу УДЗ; 20 боєприпасів 5,45 мм військові патрони та 1 боєприпас 5,45 мм військовий патрон із бронебійною кулею БС, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених ч.2 ст.394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

14.05.2024