Справа №295/8141/24
УХВАЛА

про повернення клопотання про арешт майна

28.05.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

розглянувши клопотання, подане старшим дізнавачем Житомирського РУП Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, подане в кримінальному провадженні №0000739 від 25.05.2024, та додані до клопотання матеріали,-

в с т а н о в и в:

Дізнавач за погодженням з прокурором засобами електронного зв`язку на електронну адресу суду направила клопотання, яке надійшло 28.05.2024, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки «Фольксваген Транспортер», державний номерний знак НОМЕР_1 , який був вилучено 25.05.2024 за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В обґрунтування клопотання дізнавач послається на необхідність збереження речових доказів.

В той же час, частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).

Правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Сукупний аналіз ст.ст. 98, 170, 171, 173 КПК України дає підстави слідчому судді вважати, що клопотання про арешт повинно містити відповідне обґрунтування з абсолютним дотриманням викладених правових норм. У разі подання клопотання про арешт майна у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, в ньому повинно бути зазначено, яким з ознак, визначених в ч. 1 ст. 98 КПК України, відповідає майно, на яке слідчий просить накласти арешт, з відповідним мотивуванням відповідно до обставин конкретного кримінального провадження.

Всупереч викладеним вище нормам КПК України, п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, в клопотанні про арешт майна відсутні підстава і мета накладення арешту; не конкретизовано, якому з ознак, визначених в ч. 1 ст. 98 КПК України, відповідає майно, на яке дізнавач просить накласти арешт, яке значення воно має для кримінального провадження, відсутнє обгрунтування необхідності накладення арешту на транспортний засіб, в чому полягають ризики його втрати або знищення.

Крім того, згідно клопотання вказані речі вилучені під час проведення огляду місця події, при цьому в клопотанні не зазначено, хто є власником вилученого майна та/або його користувачем, не зазначені відомості про його місце проживання та/або знаходження, номери телефонів тощо.

Відсутність в клопотанні посилання на те, хто є власником та/або володільцем майна, його контактних данних унеможливлює розгляд клопотання у строки, визначені ст. 172 КПК України.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 35 КПК України у суді функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Зі змісту абзацу 2 частини 1 статті 35 КПК України вбачається, що Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади, органи місцевого самоврядування реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі та/або її окремих підсистемах (модулях) в обов`язковому порядку.

Реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі та/або її окремих підсистемах (модулях) не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 35 КПК України матеріали кримінального провадження, скарги, заяви, клопотання та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, у порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі та/або її окремих підсистемах (модулях), яка здійснюється працівниками апарату відповідного суду в день надходження таких матеріалів.

Процесуальні документи в електронній формі можуть подаватися учасниками кримінального провадження до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або її окремих підсистем (модулів) у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.

Отже, норми КПК України наділяють повноваженнями органи державної влади, до яких належить орган досудового розслідування, звертатись до суду в електронному вигляді виключно з використанням офіційно зареєстрованого кабінету в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі та/або її окремих підсистемах (модулях).

Таким чином, процесуальні документи можуть подаватись до суду або у паперовій формі, або з офіційного електронного кабінета, зареєстрованого в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі та/або її окремих підсистемах (модулях).

Клопотання дізнавача ОСОБА_2 надійшло на електронну адресу суду з особистої електронної пошти дізнавача, що не відповідає положенням КПК України.

Відповідно до частини третьої статті 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Беручи до уваги те, що клопотання подано з порушенням загальних вимог КПК України щодо направлення до суду клопотань в електронному вигляді, без додержання вимог ст. 171 КПК України, слідчий суддя вважає, що клопотання не може бути прийнято до розгляду та підлягає поверненню для усунення недоліків.

Згідно з ч. 1 ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про повернення клопотання про арешт майна для усунення недоліків в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання про накладення арешту на майно повернути прокурору для усунення недоліків.

Встановити строк для усунення зазначених недоліків, що не перевищує 72 години з моменту отримання копії повного тексту ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1