Провадження № 1-кп/522/647/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000803 від 27.11.2023 р., у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Бендери Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, не працевлаштованого, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

06.04.2016 р. Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до позбавлення волі на 2 роки, 21.07.2017 р. звільнений у зв`язку із відбуттям строку,

27.06.2023 р. Приморським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 17 000 грн., який ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 12.02.2024 р. замінено на покарання у виді громадських робіт строком 240 (двісті сорок) годин,

за обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

22.11.2023 р. приблизно о 19:00 год. ОСОБА_3 перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де проходячи по вулиці побачив ОСОБА_5 , в якого вирішив запитати де можна придбати алкогольні напої та після відповіді ОСОБА_5 , ОСОБА_3 здалося, що відповідь чоловіка мала образливий для нього характер, у зв`язку із цим у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 із-за образи.

Діючи з вказаною метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_3 раптово наблизився до потерпілого та нічого не пояснюючи наніс один удар в праву область обличчя, а саме в праву виличну ділянку, кулаком лівої руки, внаслідок чого ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження у вигляді садна правої виличної ділянки.

Зазначеними навмисними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді садна правої виличної ділянки, зазначене тілесне ушкодження має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, відповідно до п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затвердженим Наказом N°6 МО3 України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся у вчиненні вказаного кримінального проступку, підтвердив обставини кримінального проступку, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про дату, час та місце проведення судового провадження повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, причини не явки до суду не повідомив.

З урахуванням думки учасників судового розгляду, які вважали за можливе розглядати справу за відсутності потерпілого, суд дійшов висновку про проведення судового розгляду без участі потерпілого.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 дав суду показання про те, що 22.11.2023 р. приблизно о 19:00 год. перебував за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вийшли із закладу, де реалізовують алкогольні напої, між ними зав`язалась розмова. ОСОБА_3 здалося, що спілкування ОСОБА_5 мало образливий для нього характер, ОСОБА_5 попросив у обвинуваченого цигарку, на що останній відмовив, ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_5 руками і ногою, чим завдав останньому тілесні ушкодження.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального проступку, та кваліфікує його дії за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання винного.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне проти здоров`я потерпілого кримінальне правопорушення, яке у відповідності до положень ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.

ОСОБА_3 має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд відносить: щире каяття.

До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 суд відносить: вчинення злочину щодо особи похилого віку, рецидив злочинів.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_3 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді штрафу, передбаченого санкцією ч.1 ст. 125 КК України.

Визначаючи розмір штрафу, як покарання, яке має понести винний ОСОБА_3 за вчинений кримінальний проступок, суд враховує, наявність встановлених у цій справі обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання винного, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного. Відтак, суд дійшов висновку про призначення винному покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді штрафу саме у визначеному розмірі повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання винному.

Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_3 саме такого виду покарання.

Окрім цього, 27.06.2023 р. Приморським районним судом м. Одеси ОСОБА_3 був притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України та якому було призначено покарання у вигляді до штрафу в розмірі 17 000 грн., який він не сплатив.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 12.02.2024 р. подання заступника начальника Приморського РВ філії Державної установи "Центр пробації" в Одеській області ОСОБА_6 про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт задоволено. Замінено покарання у виді несплаченої суми штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 27.06.2023 року за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на покарання у виді громадських робіт, строком 240 (двісті сорок) годин, які відбувати не більше 4 (чотирьох) годин за день.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч.2 ст.71 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. При складанні покарань у виді позбавлення волі загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, не повинен перевищувати п`ятнадцяти років, а у випадку, якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є особливо тяжким злочином, загальний строк позбавлення волі може бути більшим п`ятнадцяти років, але не повинен перевищувати двадцяти п`яти років. При складанні покарань у виді довічного позбавлення волі та будь-яких менш суворих покарань загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, визначається шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавленням волі.

Врахуючи викладене, на підставі ст. 71 КК України, до призначеного ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, яке ч.1 ст.125 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень, суд вважає за необхідне, повністю приєднати покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 27.06.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 17 000 грн., який ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 12.02.2024 р. замінено на покарання у виді громадських робіт строком 240 (двісті сорок) годин, визначивши остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт та штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільних позов не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 124, 129, 349, 368, 373-374, 376, 392-395, КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Згідно ст. 71 КК України, до призначеного покарання повністю приєднати покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 27.06.2023 року, визначивши остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт та штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу - виконувати самостійно.

Відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1