Номер провадження: 11-сс/813/513/24
Справа № 513/384/24 1-кс/513/15/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Саратського районного суду Одеської області від 04 березня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Саратського районного суду Одеської області від 04 березня 2024 року було відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_6 на дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у незаконному вилученні документів, вчиненні неправомірних дій та затриманні в порядку ст.206 КПК України.

Прийняте рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що подана скарга не може бути предметом розгляду у порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити її скаргу на незаконне затримання ОСОБА_6 в приміщення першого відділу - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Для підготовки до судового засідання адвокат ОСОБА_7 просила витребувати з Міністерства оборони України, Одеської обласної прокуратури, ТУ ДБР у м. Миколаєві, ГУНП в Одеської області, Відділення поліції №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеської інформацію та відомості (документи) щодо руху розгляду повідомлень адвоката ОСОБА_7 , які булі зафіксовані 03 березня 2024 року щодо викрадення ОСОБА_6 , який примусово та проти його волі був поміщений в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , де більш 15 годин його утримували поза своєю волею.

Зобов`язати уповноважену особу ІНФОРМАЦІЯ_3 надати відомості (документи), на підставі яких у період з 02.03.2024 року по 04.04.2024 року ОСОБА_6 , був затриманий у даній установі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що внаслідок незаконних дій слідчого судді, який відмовив у відкритті провадження за скаргою адвоката, ОСОБА_6 був позбавлений права на доступ до правосуддя, чим слідчий суддя порушив вимоги статті 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

До початку апеляційного розгляду адвокат ОСОБА_7 подала клопотання про розгляд апеляційної скарги без її участі.

Також апелянт просила витребувати з Міністерства оборони України, Одеської обласної прокуратури, ТУ ДБР у м.Микоолаєві, ГУНП в Одеській області, ВП №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області відомості щодо розгляду повідомлень адвоката ОСОБА_7 .

Згідно з ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин та з огляду на вимоги ч.3 ст.306 та ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі апелянта.

Мотиви апеляційного суду.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та надані матеріали, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Мельник проти України» зазначив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Параграфом першим Глави 26 КПК України передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, передбачений ч.1 ст.303 КПК України.

До цього переліку відносяться: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; 10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; 11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

З матеріалів провадження убачається, що до Саратського районного суду Одеської області зі скаргою в порядку ст. 206 КПК України звернулась адвокат ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_6 у якій посилається на те, що 02.03.2024 року співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 на трасі Одеса-Рені в районі блокпосту «Маяки» приблизно о 20-30 год. був затриманий ОСОБА_6 , з підстав того, що останній нібито є військовослужбовцем та утримували останнього проти його волі у вагончику більш 4-х годин 30 хв. та у подальшого був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому утримується без законних на те підстав, з 03.03.2024 року майже більше 15 годин. З семи ранку 03.03.2024 року працівники ТЦК Сарата не пускають до ОСОБА_6 його адвоката ОСОБА_7 , на запитання якої щодо підстав затримання ОСОБА_6 не відповідають, не відомий стан здоров`я останнього. 03.03.2024 року о 10-10 год адвокат звернувся до ВП №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області зі скаргою на працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 . Працівники поліції прибули до ІНФОРМАЦІЯ_1 , але останніх не пустили до ТЦК Сарата та з ними відмовилися розмовляти. Згідно відомостей військового квитка ОСОБА_6 та довідки визнаний непридатним до військової служби з виключення з військового обліку. Вимога адвоката про негайне звільнення залишена без розгляду. Просить з посиланням на ст.ст.3, 8, 29 Конституції України, ст.3, 20 Закону України «Про попередне ув`язнення, п.1,п.4 ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ст. 206КПК України, постановити рішення яким:

1. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 передати до суду всі документи, які вилучені у ОСОБА_6 .

2. Визнати незаконними та протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо незаконного утримання ОСОБА_6 проти його волі в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3. Постановити ухвалу, якою негайно звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, паспорт № НОМЕР_1 , виданий 17.08.2022 року Чорноморським відділом ГУ ДМС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1

Так, відповідно до змісту оскарженої ухвали слідчий суддя зазначив, що подана адвокатом ОСОБА_7 скарга не може бути предметом розгляду у порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком слідчого судді.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Стаття 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального-процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Таким чином, відповідно до ч.1 ст. 206 КПК України та Законом України «Про попереднє ув`язнення» вбачається, що слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано вказав на те, що із змісту поданої скарги убачається, що ОСОБА_6 не є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку з застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст. 208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою, у порядку ст. 207 КПК України, не утримається правоохоронними органами у зв`язку із розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах жодного порушеного кримінального провадження.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у нього повноважень, визначених КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

Також, слідчий суддя врахував правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 27 травня 2019 року (справа №766/22242/17), згідно з якою, відповідно до частин 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) не перевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду».

Наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, «post factum», оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 року по справі №766/22242/17.

Крім того, положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Адвокатом ОСОБА_7 до скарги не надано доказів того, що ОСОБА_6 був затриманий уповноваженою службовою особою без ухвали слідчого судді, що дана особа утримується на території на яку поширюється юрисдикція Саратського районного суду Одеської області, що позбавляє суд здійснити перевірку наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд зазначає, що КПК України не передбачено право слідчого судді з`ясовувати підстави позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

Щодо клопотання апелянта про витребування із Міністерства оборони України, Одеської обласної прокуратури, ТУ ДБР у м.Миколаєві, ГУНП в Одеській області, ВП №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області відомості щодо розгляду повідомлень адвоката ОСОБА_7 , апеляційний суд зазначає про таке.

Згідно з частиною другою статті 22 КПК України, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 6 статті 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Засада диспозитивності відповідно до ч.1 ст.26 КПК України передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК України, сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Апеляційний суд зазначає, що апелянтом не надано доказів вжиття заходів, щодо отримання відомостей, які вона просить витребувати.

Більше того, до апеляційної скарги взагалі не додано доказів того, що апелянтом направлялися будь-які запити на інформацію, відносно якої вона просить витребувати відповіді.

Відповідно до ч.4 ст.304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Частиною 3 ст.407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи те, що адвокат ОСОБА_7 подала скаргу, яка не може бути предметом розгляду у порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження за цією скаргою, у зв`язку з чим не знаходить підстав для задоволення поданої апеляційної скарги та скасування оскарженої ухвали слідчого судді.

Керуючись статтями 206, 303, 304, 308, 309, 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Саратського районного суду Одеської області від 04 березня 2024 року про відмову у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_7 на дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у незаконному вилученні документів, вчиненні неправомірних дій та затриманні в порядку ст.206 КПК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4