Справа №635/2669/24
Провадження по справі №1-в/635/164/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

представника ДУ «Хролівський виправний центр (№140) ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

секретар судових засідань ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 засуджений вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15.09.2014 року за п.4 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04.12.2014 року постановлено вважати ОСОБА_5 засудженим за п.4 ч.2 ст.115 КК України, в частині засудження за ч.1 ст.263 КК України вирок скасовано.

Вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 08.09.2015 року ОСОБА_5 засуджений до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.4 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням за вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15.09.2014 року, остаточно призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання - 11.05.2013 року.

Кінець строку відбування покарання 15.09.2025 року.

Начальник державної установи «Хролівський виправний центр №140» ОСОБА_8 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 . В обґрунтування якого посилався на те, що засуджений прибув до ДУ «Хролівський виправний центр №140» 06.01.2022 року з ДУ «Диканівська виправна колонія (№12). Станом на 21.02.2024 року відбув призначеного судом покарання-13 років 5 місяців 20 днів. З перших днів відбування покарання у виправному центрі виявив бажання працювати, був працевлаштований на контрагентському об`єкті, до праці відноситься позитивно, старанно. З 24.03.2022 року відбував покарання при ДУ «Машівська виправна колонія (№9), де стягнень не мав, характеризувався позитивно. З 26.10.2023 року відбуває покарання в ДУ «Хролівський виправний центр (№140), характеризується позитивно. Працевлаштований на контрагентському об`єкті ДП «Персей», до поставлений завдань ставиться сумлінно. Приймає активну участь в роботах з благоустрою установи, у відносинах з представниками адміністрації ввічливий, тактовний, виконує їх законні вимоги. За весь час відбування покарання має 5 дисциплінарних стягнень, які погашені і зняті в установленому законом порядку, за сумлінну поведінку і ставлення до праці має 22 заохочення. 06.03.2024 року на засіданні комісії установи прийняте рішення про направлення до суду матеріалів для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .

Представник установи виконання покарань в судовому засіданні підтримав клопотання.

Засуджений у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що шкодує про вчинене, своєю поведінкою під час відбування покарання доводив своє виправлення, Ним були відшкодовані повністю процесуальні витрати за вироком суду і витрати держави на лікування потерпілої. Має намір відшкодувати потерпілій моральну шкоду, завдану злочином, але у нього немає зв`язку із потерпілою ОСОБА_9 і його адвокат також не зміг встановити її місцезнаходження.

Захисник засудженого зазначив, що адміністрація установи виконання покарання вважає, що ОСОБА_5 довів своє виправлення і заслуговує на умовнодострокове звільнення. Він має багато заохочень, характеристика показує його особистість з позитивного боку, завдання щодо призначеного покарання виконані. Засуджений має конституційне право на умовно-дострокове звільнення і розраховує на нього. ОСОБА_5 під час відбування покарання прикладав зусилля для виправлення, стягнення були в перші роки відбування покарання, за цей час змінилося його ставлення до життя, він має тенденцію до соціалізації. Своє виправлення на час розгляду клопотання він довів. Щодо відшкодування шкоди зазначає, що не можна сплачувати кошти за неіснуючим виконавчим провадженням. В 2022 році він намагався зв`язатися з потерпілою, але це не вдалося.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на відсутність підстав для задоволення клопотання.

Суд, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_5 , він був затриманий 11.05.2013, та з 13.05.2013 року до нього був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», де за грубе порушення режиму тримання 24.06.2013, 26.07.2013, 26.12.2015 був поміщений до карцеру.

Вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15.09.2014 року ОСОБА_5 засуджений за п.4 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ст..70 ч.1 КК України до 15 років позбавлення волі без конфіскації майна. Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислюється з часу затримання 11.05.20213 року. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 300 000,00 грн., на користь КЗоЗ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » витрати на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_10 в розмірі 4518,40 грн., та судові витрати на користь держави за проведення експертиз на загальну суму 6118,90 грн.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04.12.2014 року вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15.09.2014 року в частині обвинувачення за ч.1 ст.263 КК України був скасований і призначений в цій частині новий розгляд, в іншій частині вирок залишений без змін.

Вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 08.09.2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.263 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст..70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням за вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15.09.2014 року, остаточно призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області зазначений вирок суду був залишений без змін. Вирок набрав законної сили 24.12.2015 року.

З 18.01.2016 ОСОБА_5 прибув для відбування покарання до ДУ «Диканівська виправна колонія (№12), вимоги режиму тримання не порушував, до праці не залучався, заохочень не мав.

З 11.04.2016 року по 11.04.2016 рік відбував покарання в Харківській УВП №27, де до праці не залучався, стягнень і заохочень не мав.

З 11.04.2016 року відбував покарання до ДУ «Диканівська виправна колонія (№12), де до нього було застосовано 17 заохочень та два стягнення, до праці не залучався, виконував роботи по благоустрою установи.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 10.05.2016 року зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11.05.2013 року по 04.12.2014 року та з 29.12.2014 року по 24.12.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29.11.2021 року засудженому ОСОБА_5 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі 3 роки 10 місяців 25 днів замінено більш м`яким у виді обмеження волі, засудженого направлено до виправного центру для відбуття подальшого строку покарання, зараховано в строк покарання час перебування під вартою під час слідування до виправного центру з розрахунку один день позбавлення волі на два дні обмеження волі.

Засуджений прибув до ДУ «Хролівський виправний центр №140 » 06.01.2022 року з ДУ «Диканівська виправна колонія (№12), де характеризувався посередньо, стягнень і заохочень не мав.

З 24.03.2022 відбував покарання ДУ «Машівська виправна колонія (№9), де заохочувався три рази за сумлінну поведінку і ставлення до праці, виконував роботи по благоустрою установи, до праці не залучався через відсутність робочих місць..

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 18.02.2023 року було відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Машівська виправна колонія (№9) та заступника голови спостережної комісії Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 .

Ухвалою Полтавського апеляційного суду ухвала Машівського районного суду Полтавської області від 18.02.2023 року суду була залишена без змін.

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 08.08.2023 було задоволено заяву захисника ОСОБА_11 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про заміну покарання у виді обмеження волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт з відрахуванням 20% заробітної плати на користь держави.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 09.10.2023 року ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 08.08.2023 щодо ОСОБА_5 скасовано і відмовлено у задоволенні заяви захисника ОСОБА_11 про заміну засудженому ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі більш м`яким покаранням.

З 26.10.2023 року відбуває покарання у Державній установі «Хролівський виправний центр (№140)».

Зі змісту характеристики на засудженого, складеної 06.03.2024 начальником відділення соціально-психологічної служби старшиною внутрішньої служби ОСОБА_12 , за погодженням з начальником сектору СВПР майором внутрішньої служби С.Верьовкіним ОСОБА_5 характеризується позитивно, працевлаштований до на контрагентському об`єкті «Персей», до праці ставиться позитивно, старанно, до виконання робіт з благоустрою установи відноситься позитивно, проявляє ініціативу. До працівників органів та установ виконання покарань ставиться позитивно. Приймає участь в проведенні програм/заходів серед засуджених, не допускає порушень. Підтримує соціально-корисні зв`язки з дружиною, матір`ю, сином та бабусею. Враховуючи викладене адміністрація виправного центру зробила висновок, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 08.09.2015 року за вчинення кримінального правопорушення проти громадської безпеки за ч.1 ст.263 КК України, який є тяжким, та за вчинення кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи за п.4 ч.2 ст.115, ч.4 ст.70 КК України, який є особливо тяжким.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Згідно довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати, виданої 29.01.2024 року начальником майстерні ОСОБА_13 , засуджений ОСОБА_5 був працевлаштований у листопаді і у грудні 2023 року на контрагентському об`єкті ТОВ «ПЕРСЕЙ І К», де у листопаді 2023 року відпрацював 13 робочих днів, у грудні 2023 року -7 робочих днів, у січні 2024 року не працевлаштований у зв`язку із відсутністю робочих місць. На час розгляду клопотання засуджений не працевлаштований.

Відповідно довідки начальника сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку головного бухгалтера ОСОБА_14 виконавчі листи на засудженого ОСОБА_5 до установи не надходили, за час відбування покарання кошти з засудженого на сплату боргу не утримувались і не перераховувались.

Суд враховує ту обставину, що за вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15.09.2014 року з ОСОБА_5 було стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 300 000,00 грн., на користь КЗоЗ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » витрати на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_10 в розмірі 4518,40 грн., та судові витрати на користь держави за проведення експертиз на загальну суму 6118,90 грн.

Разом з тим, якщо судові витрати на користь держави за проведення експертиз і лікування потерпілої ОСОБА_10 засуджений сплатив, то починаючи з дня постановлення зазначеного вироку, засудженим не здійснено будь-яких заходів щодо сплати потерпілій у добровільному порядку грошових коштів за вироком суду, що також могло позитивно вплинути на питання щодо застосування до нього норм ст.81 КК України. Твердження засудженого щодо відсутності зв`язку з потерпілою суд не приймає до уваги, оскільки доказів щодо цього суду не надано, крім того, засуджений, з його слів, намагався зв`язатись із потерпілою лише в 2022 році, в той час як вирок суду, яким було стягнуто кошти на користь потерпілої, був ухвалений ще 15.09.2014 року

Сам факт того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та того, що претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених.

Засудженому за ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29.11.2021 року вже було замінено покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке у виді обмеження волі.

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 18.02.2023 року було відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Машівська виправна колонія (№9)та заступника голови спостережної комісії Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 , яка ухвалою Полтавського апеляційного суду від 04.04.2023 року була залишена без змін.

Тобто ті обставини, які зазначаються засудженим і його захисником як підстава для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 , вже досліджувалися судом і їм була надана належна оцінка.

З цього часу засуджений, перебуваючи в ДУ «Хролівський виправний центр (№140) з 26.10.2023 року до часу розгляду клопотання (протягом 7 місяців) отримав одну подяку і був працевлаштований протягом 2 місяців у листопаді і грудні 2023 року (13 і 7 робочих днів відповідно), кошти за завдану потерпілій шкоду не сплачені, тобто фактично обставини, які бралися до уваги при вирішенні ухваленні рішення Машівським районним судом Полтавської області від 18.02.2023 року про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_15 , практично не змінилися.

Зазначені вище дані про особу засудженого та його поведінку за період відбування покарання у Державній установі «Хролівський виправний центр № 140» свідчать лише про те, що на час звернення із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, засуджений продовжує ставати на шлях виправлення, за що йому вже було замінено покарання на більш м`яке, але не довів свого остаточного виправлення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 08 вересня 2015 року та вважає клопотання засудженого таким, що задоволенню не підлягає та є передчасним.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 за вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 08.09.2015 року відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

У зв`язку із перебуванням судді у нарадчій кімнаті у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_16 за ч.2 ст.156, ч.1 ст.156-1, ч.2 ст.301, ч.1 ст.301-1 КК України, повний текст ухвали оголошений 10 червня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1