Справа № 682/3323/23
Провадження № 1-кп/682/27/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора Шепетівської окружної прокуратури Хмельницької області

ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні під час судового розгляду кримінального провадження № 0002036 від 30.10.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Улашанівка Шепетівського району Хмельницької області, громадянина України, одруженого, освіта середня, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого на посаді - вальщика лісу у ФОП «Колба», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , в силу вимог ст.89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 30.10.2023 близько 17:15 год., не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння 1,97 проміле, що знижувало його увагу та швидкість реакції, здійснював керування автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21011» реєстраційний номер НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 . Продовжуючи рух за кермом автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21011» реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Перемоги в напрямку вул. Івана Франка в с. Улашанівка Шепетівського району Хмельницької області, на ділянці дороги, яка розташована навпроти буд. №2 вул. Івана Франка, ОСОБА_5 не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та дорожні умови, виїхав на праве трав`яне узбіччя не призначене для руху транспортних засобів, де стояв велосипедист ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та якого він спроможний був виявити, однак не вжив заходів для зменшення швидкості до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на останнього.

Відразу ж після наїзду на велосипедиста, водій марки «ВАЗ» моделі «21011» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 не зупинився, а продовжуючи рух залишив місце пригоди. Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 порушив вимоги пунктів 1.10 (термін узбіччя), 2.1 (а) 2.3 (б), 2.9(а), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту Правил), зміст яких полягає в наступному:

1. ЗАГАЛЬНІ ПОЛОЖЕННЯ

п. 1.10 термін узбіччя - виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами. Узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів (саней);

2. ОБОВ`ЯЗКИ І ПРАВА ВОДІЇВ МЕХАНІЧНИХ ТРАНСПОРТНИХ ЗАСОБІВ

2.1 Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

2.9. Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

12. ШВИДКІСТЬ РУХУ

12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Внаслідок вчинення ОСОБА_5 даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді: забою грудної клітини, перелому сьомого, восьмого, дев`ятого, десятого, одинадцятого та дванадцятого ребер зліва, перелому тіла одинадцятого грудного хребця, які за кваліфікуючим критерієм тривалого розладу здоров`я відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, та скальпованої рани правого передпліччя, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Вищевказані порушення Правил дорожнього руху, допущені водієм автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21011» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 перебувають у прямому причинному зв`язку із скоєнням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками у вигляді заподіяних потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

16 квітня 2024 року між потерпілим ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 укладена угода про примирення на таких умовах:

- обвинувачений ОСОБА_5 розуміє характер обвинувачення і повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, щиро розкаявся у скоєному, сприяв розкриттю злочину;

- потерпілий ОСОБА_4 погодився з кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286-1 КК України, здійснив акт прощення обвинуваченого, не має до нього претензій матеріального та морального характеру;

- сторони узгодили міру покарання, яку слід призначити ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Потерпілий ОСОБА_4 розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України .

Обвинувачений ОСОБА_5 визнав повністю свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, цілком розуміє права, визначені у ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 просив затвердити угоду про примирення, укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 , вважає її законною та справедливою.

Потерпілий ОСОБА_4 просив затвердити угоду про примирення від 16.04.2024 року, укладену з обвинуваченим ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти затвердження судом угоди про примирення, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 за участі захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 , оскільки визначене в угоді про примирення покарання не відповідає тяжкості скоєного правопорушення та особі винного.

Разом з тим, суд переконався, що угода укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Внаслідок дій обвинуваченого, пов`язаних із порушенням правил безпеки дорожнього руху, було завдано шкоду лише потерпілому ОСОБА_4 , який пробачає обвинуваченого, не має до нього претензій матеріального та морального характеру, будь-якої реальної шкоди суспільним інтересам не завдано. Та обставина, що безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, є суспільні відносини, які забезпечують безпеку дорожнього руху та експлуатацію транспорту, сама по собі не є підставою для висновку про те, що в будь-якому випадку угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим не відповідає інтересам суспільства.

Наявність гіпотетичної шкоди суспільним інтересам, не конкретизованої в обвинуваченні, не може бути перешкодою для вирішення питання про укладення у кримінальному провадженні угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Суд з`ясував у обвинуваченого, що він цілком розуміє права, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а так само з`ясував у потерпілого, що він цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

При узгодженні покарання сторонами було враховано те, що ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, на його утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей, потерпілий не має до нього жодних майнових чи моральних претензій.

Тому, зважаючи на встановлені обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд знаходить за можливе застосувати ст. 69 КК України і перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, у виді штрафу та застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Суд вважає, що за встановлених обставин таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, вимогам cт.ст. 50, 65, 66, 67, 69 КК України, принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Отже, перевіривши угоду на відповідність вимогам закону, не зважаючи на заперечення прокурора, суд встановив, що зміст угоди про примирення, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст. 469, 471 КПК України; підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди, не встановлено.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути в дохід держави процесуальні витрати на проведення експертиз в сумі 7212,96 грн.

Суд також знаходить за необхідне відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України скасувати арешт, накладений в ході досудового розслідування на автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21011» державний номер НОМЕР_1 , та повернути його власнику - ОСОБА_5 , а також на велосипед марки "OCEAN", та повернути його власнику - ОСОБА_4 .

Речові докази - автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21011» державний номер НОМЕР_1 повернути ОСОБА_5 , велосипед марки "OCEAN" повернути за належністю ОСОБА_4 .

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

Керуючись ст. 374-376, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Угоду про примирення, укладену 16 квітня 2024 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинувачененим ОСОБА_5 за участі захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання, основне покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді більш м`якого виду, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, у виді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави процесуальні витрати на проведення експертиз в сумі 7212,96 грн. (а.п. 75,83,122).

Скасувати арешт на автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21011» державний номер НОМЕР_1 та велосипед марки "OCEAN".

Речові докази - автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21011» державний номер НОМЕР_1 повернути - ОСОБА_5 , велосипед марки "OCEAN" повернути - ОСОБА_4 (а.п. 37,41).

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення:

обвинуваченим - виключно з підстав призначення судом покарання суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

потерпілим - виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, нероз`яснення йому наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених частинами 6-7 ст. 474 КПК України;

прокурором - виключно з підстав призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1