Справа №295/5634/24
УХВАЛА

Іменем України

15.04.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання слідчої СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1

В С Т А Н О В И В :

Слідча за погодженням із прокурором звернулася із указаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що 13.04.2024 приблизно о 21 годині 10 хвилин ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_1 разом із раніше знайомим ОСОБА_7 , де між ними на ґрунті раптових неприязних відносин розпочався словесний конфлікт.

В цей же час, місці та за вказаних обставин, в ході вказаного словесного конфлікту у ОСОБА_5 виник раптовий злочинний умисел, направлений на вчинення умисного вбивства ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій раптовий злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, перебуваючи в одній з кімнат за вказаною адресою, взяв до правої руки кухонний ніж та наніс один удар в праву руку ОСОБА_7 , який лежав на ліжку, та 2 удари кулаком лівої руки в обличчя. В цей час до кімнати зайшов свідок ОСОБА_8 , який припинив бійку.

В подальшому, ОСОБА_5 перейшов разом з ОСОБА_7 на кухню вказаної квартири, де продовжив свій злочинний умисел та наніс не менше 10-ти ударів в область шиї останньому, таким чином умисно його вбив.

Смерть ОСОБА_7 настала від множинних колото-різаних поранень кінцівок, тулуба, голови, шиї із ушкодженням кровоносних судин.

Як слідує зі змісту клопотання, вина ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом огляду місця події від 13.04.2024;

- протоколом огляду трупа від 14.04.2024;

- протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 13.04.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 13.04.2024;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні та/або вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та вагомість здобутих слідством доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, котре відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, а також недостатність обрання більш м`яких запобіжних заходів для запобігання указаним вище ризикам, слідча за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.

В судовому засіданні слідча та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні в обґрунтування передбаченого пунктом 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику додав, що мова йде про ризик впливу на безпосереднього свідка злочину ОСОБА_8 .

Слідча зазначила, що всі ризики і підозра є обґрунтованими. Зокрема, зі свідком ОСОБА_8 ще не проведені всі слідчі дії.

Натомість захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання. Звертав увагу, що конфлікт почав загиблий і існувала загроза для життя і здоров`я підозрюваного. Вважає невірною кваліфікацію дій ОСОБА_5 . За словами захисника, сторона обвинувачення навмисно не вказує про поранення, яких зазнав його підзахисний. Просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із покладенням на ОСОБА_5 обов`язку утримуватися від спілкування зі свідком. Додав, що підозрюваний співпрацює зі слідством.

Підозрюваний ОСОБА_5 в ході судового розгляду клопотання пояснив, що фактично був затриманий близько 22 год. 13.04.2024. Вбивав нецілеспрямовано, мав намір ухилитись від конфлікту. Ухилятися від слідства не буде, тому просив обмежитись запобіжним заходом у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Окрім цього, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

На думку слідчого судді, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні доводи свідчать про те, що на даний час існують ризики, на які посилалась сторона обвинувачення та котрі є підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зокрема, мова йде про ризики переховування від органів досудового розслідування, впливу на свідка ОСОБА_8 , а також вчинення іншого кримінального правопорушення. Аналізуючи указані ризики, слідчим суддею в першу чергу звернуто увагу, що ОСОБА_5 знайомий зі свідком ОСОБА_8 , що не виключає можливість здійснення на нього незаконного впливу. Крім цього, останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працює та не має стабільного доходу, що може вказувати на ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , наявність вагомих доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці фактичного постійного проживання, репутацію та майновий стан підозрюваного, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування та неможливість на даний час застосувати до підозрюваного інший (альтернативний) запобіжний захід ніж тримання під вартою, оскільки зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить запобігання ризикам, наведеним у клопотанні.

Твердження сторони захисту про те, що підозрюваний співпрацює зі слідством, заслуговують на увагу слідчого судді, однак враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини справи, вони не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Також слідчим суддею критично сприймається посилання захисника про невірну кваліфікацію дій підозрюваного, оскільки питання щодо остаточної кваліфікації має бути вирішене органом досудового розслідування та слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

На підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не вбачає підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Відповідно до частин 1, 2 статті 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його фактичного затримання. Згідно з протоколом затримання це 21 год. 40 хв. 13.04.2024, що співпадає з поясненнями підозрюваного в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту фактичного затримання із 21 год. 40 хв. 13 квітня 2024 року.

Строк дії ухвали встановити до 21 год. 40 хв. 11 червня 2024 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя