Справа № 296/2091/24
Ухвала

Іменем України

21 березня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.345, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289 КК України, у кримінальному провадженні №0000083 від 22.03.2018, -

встановив:

Слідчий СВ відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира із клопотанням, погодженим прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 , відповідно до змісту якого просить обрати у кримінальному провадженні №0000083 від 22.03.2018, підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення строку дії ухвали.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий ОСОБА_4 зазначає, що у провадженні СУ ГУ Національної поліції в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000083, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 квітня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.345, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений слідством день, час, місці та обставинах ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення шляхом вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом марки «Volkswagen Touareg» з номерним знаком республіки Литва (місце реєстрації Вільнюс) - НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_8 , переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вступив у злочинну змову з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також іншими невстановленими слідством особами направлену на заволодіння вказаним транспортним засобом.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, 05 вересня 2017 року у період часу близько 21 год 00 хв, більш точний час досудовим розслідування невстановлений, діючи в межах спільного злочинного умислу, спрямованого на вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також іншими невстановленими слідством особами, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, прибули на невстановлених слідством автомобілях до території, розташованої неподалік будинку АДРЕСА_1 , де стали очікувати приїзду ОСОБА_8 на Вищевказаному автомобілі з метою подальшої реалізації свого злочинного плану.

У подальшому, близько 22 години 30 хвилин 05 вересня 2017 року ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, а саме з: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими невстановленими слідством особами, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом марки «Volkswagen Touareg» з номерним знаком республіки Литва (місце реєстрації Вільнюс) - НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , помітивши приїзд ОСОБА_8 на вказаному автомобілі до будинку АДРЕСА_1 , дочекавшись повної зупинки транспортного засобу, непомітно підійшли до автомобіля та у час залишення салону автомобіля ОСОБА_8 , вчинили раптовий напад на останнього, нанісши декілька ударів ногами та руками в область ніг та тулуба, від яких останній не втримався та впав на землю, де продовжили наносити останньому удари руками та ногами. У подальшому, помітивши у руці ОСОБА_8 ключі від автомобіля, ОСОБА_7 діючи в межах єдиного злочинного умислу, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими невстановленими слідством особами, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом марки «Volkswagen Touareg» з номерним знаком республіки Литва (місце реєстрації Вільнюс) - НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , застосовуючи фізичну силу, силоміць відібрали з руки ОСОБА_12 ключі від вказаного автомобіля.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 діючи в межах єдиного злочинного умислу разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими невстановленими слідством особами, сіли до автомобіля марки «Volkswagen Touareg» з номерним знаком республіки Литва (місце реєстрації Вільнюс) - НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_2 , використовуючи силоміць відібрані ключі у ОСОБА_8 , привели двигун у готовність та залишили місце вчинення злочину, тим самим незаконно заволоділи зазначеним транспортним засобом, вартістю 338206,33 грн, чим завдали великої матеріальної шкоди потерпілому.

Крім того, під час заволодіння автомобілем марки «Volkswagen Touareg» з номерним знаком республіки Литва (місце реєстрації Вільнюс) - НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , діючи в межах єдиного злочинного умислу разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими невстановленими слідством особами, з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_8 , заподіяли останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, синців та саден на голові, струсу головного мозку, які відповідно до висновку експерта №1240 від 04.06.2017 відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров?я, і не є небезпечними для життя в момент заподіяння, тобто вчинили щодо останнього фізичне насильство, що було небезпечним для його здоров`я.

Також, 20.03.2018 близько 09 год 30 хв ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні Бердичівського районного управління УДМС України в Житомирській області, що по вул.Героїв України, 67 у м.Бердичів, Житомирської області, у ході спілкування із працівниками структурних підрозділів Національної поліції України, під час проведення ними слідчих дій у кримінальному провадженні №0000056, достовірно знаючи, що ОСОБА_13 є працівником правоохоронного органу, неодноразово висловив на його адресу погрози насильством, які проявлялися у формі обіцянок спричинити йому тілесні ушкодження у зв`язку із виконанням ним службових обов`язків.

Того ж дня, ОСОБА_7 продовжуючи свої злочинні дії, знаходячись близько 20 год неподалік від приміщення кафе «Віденська кава» по АДРЕСА_2 , у ході розмови із ОСОБА_14 , достовірно знаючи, що вона є дружиною працівника правоохоронного органу ОСОБА_13 , висловив останній погрози заподіяння ОСОБА_13 тілесних ушкоджень у зв`язку із виконанням ним його службових обов`язків.

Крім цього, 16.05.2018 близько 15.30 год біля будинку АДРЕСА_3 , був зупинений автомобіль «Мерседес Бенц», д.н.з. НОМЕР_5 , в ході огляду якого виявлено кофту у кишені якої знаходився паспорт гр.України на ім`я ОСОБА_7 та прозорий пакет з предметом зеленого кольору, зовні схожим на гранату та металевим предметом, схожим на підривач.

Відповідно до довідки №182 про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів, вилучений металевий предмет оливкового кольору схожий на корпус гранати типу Ф1, на донній частині якого наявні маркування «386/35-80/т».

Відповідно до довідки №183 про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів, вилучений металевий предмет схожий на підривач типу УЗРГМ, на важелі якого наявні маркування «292-74, УЗРГМ, 583».

05.06.2018 прокуратурою Житомирської області кримінальні провадження №0000083 та №0000127 об?єднані в одне кримінальне провадження, якому присвоєно №0000083.

17.07.2018 першим заступником Генерального прокурора здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000083 доручено Головному слідчому управлінню Національної поліції України.

31.07.2018 Генеральною прокуратурою України з матеріалів досудового розслідування №0000083 від 13.05.2017 виділено в окреме провадження матеріали за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.289 КК України, які 31.07.2018 відповідно до постанови прокурора були об?єднані в одне провадження за №0000083 від 22.03.2018.

В межах розслідуваного кримінального провадження ОСОБА_7 , повідомлено про підозру:

- 17.05.2018 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тобто носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу, щодо обставин скоєння якого яких він був затриманий в порядку ст.208 КПК України 16.05.2018;

- 22.05.2018 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.345 КК України, тобто у погрозі насильством щодо працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків;

- 25.06.2018 складено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, поєднаним з насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого, що завдали великої матеріальної шкоди останньому, яке не було особисто вручено внаслідок невстановлення місцезнаходження підозрюваного.

29 травня 2018 року слідчим суддею Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Того ж дня, відповідно до ч.5 ст.194 КПК України складено протокол про ознайомлення ОСОБА_7 із обов`язками визначеними в ухвалі слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира №296/4939/18 від 29.05.2018.

Незважаючи на покладені ухвалою слідчого судді від 29.05.2018 при обранні запобіжного заходу на підозрюваного ОСОБА_7 обов?язки, останній порушив умови запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, залишив місце проживання, та на даний переховується від органу досудового розслідування, його місцезнаходження не відоме.

Строк дії ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира, відповідно до якої ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту закінчився 21 липня 2018 року.

Також за місцем проживання ОСОБА_7 в АДРЕСА_4 , та АДРЕСА_5 , поштою було повторно надіслано повідомлення про підозру та повістку про прибуття до СУ ГУНІ в Житомирській області ОСОБА_7 , однак останній до органів досудового розслідування не з?явився.

Допитана у якості свідка мати ОСОБА_7 - ОСОБА_15 надала покази про те, що 01.06.2018 ОСОБА_7 пішов із дому та станом на даний час його місцезнаходження не відоме.

Разом з тим, відповідно до інформації з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон країни», встановлено, що ОСОБА_16 01.06.2018 залишив межі України, перетнувши кордон в пункті пропуску «Сеньківка» та виїхав до російської федерації на легковому автомобілі «Skoda» К213АР799.

05.06.2018 у зв?язку із порушенням визначених умов домашнього арешту, відсутністю підозрюваного за місцем свого проживання та реєстрації, ухилення від явки та переховування від органу досудового розслідування, слідчим винесено постанову про оголошення розшуку ОСОБА_7 , а досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України.

25.01.2024 постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в міжнародний розшук.

Необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий та прокурор обґрунтовують тим, що наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України:

- достовірно встановлений факт перетину ОСОБА_7 01.06.2018 державного кордону в пункті пропуску «Сеньківка» та виїзд до російської федерації, очевидно підтверджує наявність його кінцевої мети, а також усвідомлюючи вказані факти, бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового характеру, підозрюваний ОСОБА_7 може продовжити ухилятися та переховуватись від органу досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України);

- підозрюваний ОСОБА_7 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню всебічного, повного та неупередженого встановлення обставин вчиненого злочину, може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь яким шляхом для зміни (відмови) від показів останніх, у тому числі на потерпілого. Підозрюваний ОСОБА_7 може вчиняти спроби спілкуватися з іншими особами, які фігурують у вчиненні даних кримінальних правопорушень, у тому числі дистанційно, використовуючи досягнення науки і техніки у сфері інформаційних та телекомунікаційних технологій, та повідомляти останнім про докази, які перебувають у розпорядженні органів слідства, про необхідність знищити та приховати інші докази, про існування яких стороні обвинувачення наразі не відомо. Крім того, підозрюваний може орієнтувати інших осіб про необхідність переховуватися з метою уникнення кримінальної відповідальності та ускладнити процес доказування факту вчинення кримінального правопорушення з кваліфікуючою ознакою за попередньою змовою групою осіб (п.3, п.4 ч.1 ст.177 КПК України);

- відносно ОСОБА_7 наразі здійснюється досудове розслідування за фактами вчинення ним злочинів корисливого характеру пов`язаного із застосуванням насильства чи погрозою застосування насильства, а тому є підстави вважати, що останній може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

Прокурор ОСОБА_17 (який входить в групу прокурорів у кримінальному провадженні №0000083 від 22.03.2018) та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні подане клопотання підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у клопотанні. Прокурор додатково наголосив на наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та підкреслив, що враховуючи факт перетину ОСОБА_7 державного кордону України та оголошення його у розшук, необхідним є застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_5 , яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 26 січня 2024 року №004-060000211, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання слідчого. Вказала, що у зв`язку з перебуванням її підзахисного ОСОБА_7 у розшуку вона позбавлена можливості узгодити з ним позицію щодо його захисту.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши учасників судового засідання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо наявності обґрунтованої підозри, слідчий суддя зазначає наступне.

У відповідності до матеріалів справи ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.345, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289 КК України.

Зокрема, 25.06.2018 стосовно ОСОБА_7 складено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, однак його не вручено внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте повідомлення про підозру отримано матір`ю підозрюваного ОСОБА_15 03.07.2018, а також направлено ОСОБА_18 за адресами його можливого місця перебування: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , про що свідчать супровідні листи та квитанції ПАТ "УКРПОШТА" від 12.07.2018. Отже, органом досудового розслідування вжито належних заходів для вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Так як положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття "обґрунтованості підозри", в оцінці цього питання слідчій судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема "Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства", "Нечипорук та Йонкало проти України", Європейський суд з прав людини наголошує, що "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування "обґрунтована підозра" не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Обґрунтована підозра повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.

Так, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , можливо, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.263, ч.3 ст.289, ч.1 ст.345 КК України, що підтверджується, зокрема: рапортами; протоколами допиту свідків від 23 березня 2018 року, від 11 квітня 2018 року, від 28 квітня 2018 року, від 16 травня 2018 року, від 17 травня 2018 року, від 31 травня 2018 року, від 05 червня 2018 року; протоколами допиту потерпілого від 06 вересня 2017 року, від 02 квітня 2018 року, від 19 червня 2018 року; протоколами проведення слідчого експерименту від 08 травня 2018 року; протоколами огляду місця події від 06 вересня 2017 року, від 16 травня 2018 року; актом №181; довідками №182 та №183 про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів; висновком експерта Житомирського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України від 08 червня 2018 року №4/25; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16 травня 2018 року; протоколом огляду предметів від 19 червня 2018 року; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується); висновком експерта Обласного судово - медичної експертизи Житомирської обласної ради Управління охорони здоров`я від 04 червня 2018 року №1240; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - спостереження за річчю у публічно доступних місцях від 22 травня 2018 року; протоколом обшуку від 13 жовтня 2017 року; повідомленнями про підозру ОСОБА_7 ; копією ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 29 травня 2018 року у справі №296/4939/18; протоколом роз`яснення підозрюваному ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України від 29 травня 2018 року.

Щодо наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Перевіряючи доводи слідчого та прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що доводи є обґрунтованими.

Зокрема, існує ризик того, що ОСОБА_7 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує, з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_7 жодного разу не з`явився за викликом слідчого, не виконав обов`язки покладені на нього ухвалою слідчого судді у справі №296/4939/18, змінив свої номери телефонів. Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 01.06.2018 перетнув державний кордон України в лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України, що підтверджується листом начальника центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19-8214/18/24 від 05.02.2024.

Так, ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого злочину (ч.3 ст.289 КК України), за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення кримінальних правопорушень дають слідчому судді достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може, з метою уникнення покарання, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

У справі "Ілійков проти Болгарії" (заява № 33977/96) від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Слідчий суддя відзначає, що тяжкість покарання збільшує ймовірність ризику переховування.

Також слідчий суддя враховує посилання слідчого та прокурора на наявність таких ризиків, як-то: можливість впливу підозрюваним ОСОБА_7 на свідків та інших підозрюваних; вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, - з огляду на викладені обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу підозрюваного (якому інкриміновано погрозу насильством щодо працівника правоохоронного органу та заволодіння транспортним засобом, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, поєднаним з насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого), тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою, слідчим суддею враховані вимоги п.3 і п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Оскільки за обставин даного кримінального провадження підозрюваному інкримінується, зокрема, вчинення особливо тяжкого злочину, з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться в тому числі до притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, - більш м`який запобіжний захід, на думку слідчого судді, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на початковій стадії досудового розслідування.

Будь-яких обставин, які є перешкодою для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачені частиною другою статті 183 КПК України, а також фактів, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, на теперішній час не встановлено.

Згідно з ч.6 ст.193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

У відповідності до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 05.02.2024 № 19-8214/18/24-Вих., ОСОБА_7 виїзхав 01.06.2018 за межі України через пропускний пункт "Сеньківка" на транспортному засобі К213АР799.

05 червня 2018 року постановою слідчого СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_19 підозрюваного ОСОБА_7 було оголошено у розшук, а 25 січня 2024 року постановою слідчого СВ відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 підозрюваного ОСОБА_7 було оголошено у міжнародний розшук.

Враховуючи вищевикладене, та оскільки підозрюваний перебуває у міжнародному розшуку, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.132, 176, 178, 193, 194, 196, 197, 309, 372, 376 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше, як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, слідчий суддя, суд, за участю підозрюваного розглядає питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 26 березня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1