Провадження №11-кп/801/679/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 0000366 від 01.05.2023,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2024 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Студениця Тиврівського району Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

14.07.2006 Замостянським районним судом м. Вінниці за частиною другою статті 186 Кримінального кодексу України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

15.06.2007 Тиврівським районним судом Вінницької області за частиною другою статті 186, з урахуванням положень статті 71 Кримінального кодексу України до покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 02.09.2010 умовно-достроково з невідбутим строком 10 місяців 20 днів;

22.08.2012 Вінницьким районним судом Вінницької області за частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України, на підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 07.12.2018 звільнений від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку;

26.06.2013 Тиврівським районним судом Вінницької області за частиною третьою статті 135, частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. Звільнений 06.03.2018 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

06.03.2019 Вінницьким районним судом Вінницької області за частиною другою статті 289 Кримінального кодексу України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. Звільнений 07.03.2022 на підстав Указу Президента України від 04.03.2022 № 106/2022 «Про помилування засуджених»,

-визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2024 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України, та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування кримінального покарання вирішено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Згідно з частиною п`ятою статті 72 Кримінального кодексу України строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 21.02.2024 по день набрання вироком законної сили зараховано до строку призначеного йому покарання з урахуванням один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, - залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

- сонцезахисні окуляри, які поміщені до спецпакету PSP3363357, рюкзак синього кольору, який поміщений до спецпакету № 7289410, кофту на застібці з капюшоном зеленого кольору та джинсові штани синього кольору, які поміщені до спецпакету до спецпакету № 7289409, що передані на зберігання до Відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, - повернуто ОСОБА_8 ;

- мотоблок червоного кольору марки «Forte», який переданий на зберігання до кімнати речових доказів Відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, - повернуто ОСОБА_9 .

Арешт, накладений на речові докази на підставі ухвал слідчих суддів Вінницького міського суду Вінницької області від 17.05.2023, скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 716 (сімсот шістнадцять) гривень 94 (дев`яносто чотири) копійки витрат на залучення експерта.

Судом встановлено, що 30.04.2023 близько 15.15 год. ОСОБА_8 , рухаючись вулицею Привокзальною в місті Вінниці у напрямку залізничного вокзалу, помітив мотоблок червоного кольору, що знаходився на тротуарі поблизу магазину «Мото механіка», щ розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Переконавшись, що мотоблок залишений без нагляду, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, що на праві власності належить фізичні особі-підприємцю ОСОБА_9 .

У подальшому, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, під час дії воєнного стану, діючи умисно, з корисливим мотивом, усвідомлюючи, що його дії є непомітними для власника та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, таємно викрав мотоблок марки «Forte 80-G3 New» червоного кольору, вартістю 18710,25 грн., який почав штовхати в напрямку залізничного вокзалу та близько 17.00 год. за допомогою залізничного транспорту перевіз зазначений мотоблок до села Яришівка Тиврівського району Вінницької області, де розпорядився ним на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_8 завдав ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 18710,25 грн.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав та суду пояснив, що вчинив його за обставин, викладених в обвинувальному акті. Зокрема, повідомив суду, що він знаходився в м. Вінниці, побачив мотоблок та вирішив його забрати. Він взяв мотоблок за ручки та повіз його з собою. Про вчинене він щиро шкодує. Під час несення служби він отримав поранення та три контузії.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2024 року щодо ОСОБА_8 змінити, звільнивши ОСОБА_8 від відбування покарання з випробовуванням.

У доводах апеляційної скарги посилається на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки останній повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, а потерпілий немає до нього претензій. Окрім того, ОСОБА_8 є учасником бойових дій під час яких отримав поранення та три контузії, мешкає із сестрою інвалідом 2 групи, яка потребує догляду та з матір`ю, яка нещодавно була прооперована і теж потребує догляду.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримала подану нею апеляційну скаргу та наполягала на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи. Також не заперечувала проти розгляду її апеляційної скарги у відсутність обвинуваченого, оскільки в апеляційній скарзі ставиться питання про покращення його становища і він не подавав до суду заяви про бажання особисто брати участь у розгляду її апеляційної скарги.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити її без задоволення, а вирок щодо ОСОБА_8 без змін. Також не заперечував за даних підстав про розгляд апеляційної скарги у відсутність обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_10 повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, проте не виявив бажання приймати особисту участь у апеляційному розгляді. Прокурор та захисник не заперечували проти проведення апеляційного розгляду без участі потерпілого, а тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України кримінальне провадження розглянуто у його відсутність.

Письмових заперечень на апеляційні скарги від інших учасників кримінального провадження до суду не надходило.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна підлягає залишенню без задоволення, а вирок без змін, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Крім того, при призначенні покарання суд повинен суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України відносно загальних засад призначення цього покарання у відповідності до положень Загальної частини Кримінального кодексу України.

Правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 та доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України захисником в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому в цій частині вирок суду в апеляційному порядку не перевіряється.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з наведеними захисником в апеляційній скарзі доводами про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_8 , яке на думку сторони захисту є явно несправедливим через суворість.

Так, відповідно до вимог статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "Бакланов проти росії" (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі "Фрізен проти росії" (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним". У справі "Ізмайлов проти росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи".

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілої. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому необхідно брати до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходити із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, як вбачається з оскаржуваного вироку, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував тяжкість та суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто вчинив тяжкий ненасильницький злочин проти власності, винуватість у вчинені якого визнав, надавши суду чіткі та послідовні показання, при цьому у вчиненому розкаявся. Крім того, судом враховано, що обвинувачений на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, проте з 06.09.2012 по 06.09.2013 знаходився під профілактичним наркологічним спостереженням з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю зі шкідливими наслідками. Разом з тим також враховано, що ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні перебував у розшуку.

Сторона захисту в судовому засіданні просила суд врахувати, що ОСОБА_8 є учасником бойових дій, мешкає з сестрою, яка є інвалідом 2 групи та потребує догляду, а також матір`ю, яку нещодавно прооперували.

Проте, місцевим судом дана критична оцінка зазначеним доводам захисника, оскільки з наданої прокурором копії військового квитка випливає, що ОСОБА_8 дійсно з 18.04.2022 по 28.10.2022 та з 01.11.2022 по 05.12.2022 брав безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Проте, з наданих суду документів не убачається, що ОСОБА_8 є учасником бойових дій (відсутня копія відповідного посвідчення), на що послалась захисник останнього. При цьому судом врахована службова характеристика ОСОБА_8 , зі змісту якої випливає, що обвинувачений за весь час служби в Збройних Силах зарекомендував себе з негативного боку, як військовослужбовець, який не виконує покладені на нього обов`язки і поставленні йому завдання, а також не відповідає займаній посаді. Відповідно до витягу з наказу № 359 від 20.12.2022 ОСОБА_8 знятий з усіх видів грошового забезпечення у зв`язку з самовільним залишення військової частини.

Також захисник обвинуваченого просила врахувати, що ОСОБА_8 мешкає з матір`ю та сестрою, яка є інвалідом 2 групи, на підтвердження чого надала суду довідку Лука-Мелешківської сільської ради, а також відповідну довідку МСЕК. Проте, з наданих стороною захисту документів не убачається, що ОСОБА_11 (сестра обвинуваченого) потребує відповідного стороннього догляду, а також доказів того, що обвинувачений є єдиною особою, яка має змогу здійснювати такий догляд. Також стороною захисту не було надано жодних доказів на підтвердження того, що матір ОСОБА_8 нещодавно була прооперована та також потребує догляду.

Саме тому, суд першої інстанції не вбачав правових підстав для визнання обставин, на які послалась захисник обвинуваченого, такими, що пом`якшують його покарання.

Натомість, місцевим судом враховано, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі, за вчинення майнових кримінальних правопорушень.

Також з наданих суду документів випливає, що ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується негативно, схильний до зловживання алкогольними напоями, конфліктний, до Ярошівського старостинського округу неодноразово надходили скарги від його родини.

Отже, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, з урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його негативного ставлення до вчиненого, обставини, яка пом`якшує та відсутність обставин, які обтяжують його покарання, суд першої інстанції дійшов цілком правильного, законного та обґрунтованого переконання, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання, передбачене санкціями кримінального закону, у виді позбавлення волі, яке належить відбувати обвинуваченому ОСОБА_8 реально в місцях позбавлення волі.

Колегія суддів апеляційного суду при цьому враховує також і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому не вбачає достатніх підстав для його зміни, як того просить у своїх скарзі захисник обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 403, 404, 405, 407, 408, 419, 426, 532, 615 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2024 року щодо ОСОБА_12 за ч. 4 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4