Справа № 308/6800/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду клопотання захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0000302, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.04.2024 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області, Мукачівського району, села Чомонин, українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням у кримінальному провадженні №0000302, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.04.2024 року, про зміну раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання або інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, або зменшення розміру застави.

Клопотання мотивоване тим, що на переконання захисника підозрюваного, заявлені слідчим та прокурором ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 є не обґрунтованими, відсутні докази на підтвердження зазначених ризиків. Вказує, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України є необґрунтованою. Зазначає, що зміна запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з електронними засобами контролю нівелює ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 навіть теоретично.

У судовому засіданні підозрюваний та його захисник підтримали раніше подане клопотання з підстав, наведених у ньому.

Захисник звернув увагу на те, що відносно його підзахисного обрано надто суворий запобіжний захід. Посилався на необґрунтованість та безпідставність ризиків, необґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. Звернув увагу на наявність у підозрюваного постійного місця проживання та утримання неповнолітньої дитини, непомірність визначеного слідчим суддею розміру застави. Просив задовольнити подане клопотання та змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання. Заявив, що ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Виходячи з ч. 2 ст. 200 КПК України, предметом дослідження слідчого судді, під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу повинні бути нові обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які сторона захисту на той час не знала і не могла знати, або виклад обставин які свідчать про те, що ризики, які стали підставою для обрання особі запобіжного заходу зменшилися або відпали, чи змінилися обставини, якими обґрунтовувалась підозра особи у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваного, обвинуваченого покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язана із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжних заходів є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 був обраний урахуванням його особи, тяжкістю злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 8 до 15 років, та існування ризиків того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Також у рішенні ЄСПЛ в справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Судом встановлено, що зазначені прокурором ризики суттєво зменшилися, а наведені в клопотанні обставини не перешкоджають завершенню судового розгляду справи до закінчення дії ухвали про тримання підозрюваного під вартою.

Також, надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Більше того, пунктом 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини та практикою Європейського суду з прав людини визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно п. 3 абз. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовуються за наявності підстав вважати, що підозрюваний буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Разом з тим, в п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного.

У судовому засіданні стороною обвинувачення не було надано достатнього обґрунтування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Вирішуючи клопотання про зміну запобіжного заходу підозрюваному, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за ч. 4 ст. 187 КК України, дані про його особу, який має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину, є одруженим.

При цьому, з урахуванням особи підозрюваного, його соціального статусу, особистих зав`язків, суд приходить до переконання про існування достатньої ймовірності ризику намагань з боку ОСОБА_4 впливати на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні, який цілком може бути усунутий шляхом застосування до останнього менш суворого, у порівнянні з триманням під вартою, запобіжного заходу, котрий буде достатньою гарантією для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

З урахуванням наведеного, а також враховуючи практику Європейського суду з прав людини, згідно якої сама по собі наявність обґрунтованого обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання особи під вартою, а також беручи до уваги, що прокурором не було належним чином обґрунтовано неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 . альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя вважає за можливе задовольнити клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 та змінити підозрюваному запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, без застосування електронного засобу контролю, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які, на переконання слідчого судді в повному обсязі забезпечать виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 194, 331, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0000302, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.04.2024 року, відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити частково.

Змінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, без застосування електронного засобу контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого чи прокурора за кожним їх викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 без дозволу слідчого судді;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні.

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити строк дії ухвали про тримання ОСОБА_4 під домашнім арештом до 05 серпня 2024 року включно.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно в залі суду.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст.181 КПК України працівники поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_1