Справа № 714/129/23
Провадження № 1-кп/714/21/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2024 р. м. Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області

у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1

секретар: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Герца Чернівецької області кримінальне провадження за № 0003245 від 24 жовтня 2022 року за обвинувальним актом стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, маючого на утриманні шість неповнолітніх дітей, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а саме: 29.10.1992 року за ст.206 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі; 07.09.1995 року за ст.222 ч.3, ст.142 ч.2, 42 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 13.07.2001 року за ст.140 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, в силу ст.89 КК України раніше не судимого

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_3

потерпілого: ОСОБА_5

захисника обвинуваченого: ОСОБА_6

законного представника потерпілого: ОСОБА_7

законного представника свідка: ОСОБА_8

перекладача: ОСОБА_9 .

В C T АН О В И В:

23 жовтня 2022 року близько 12 год. 00 хв. громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на вчинення насильницьких дій для заволодіння майном, прийшов до домогосподарства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою АДРЕСА_1 . Усвідомлюючи характер своїх неправомірних дій, переслідуючи корисливий мотив, шляхом вільного доступу проник до будинку останнього. Перебуваючи в середині будинку, ОСОБА_3 реалізовуючи свій злочинний умисел щодо заволодіння майна, маючи шумовий пістолет «RETAY» F 29 , скоїв напад на ОСОБА_5 , в ході якого застосував до нього фізичне насильство небезпечне для життя, а саме: наніс своїми руками декілька ударів по обличчю та голові ОСОБА_5 , внаслідок чого спричинив терпілому тілесні ушкодження у вигляді синця в надбрівній ділянці зліва, забійних ран на спинці носа зліва, в підочній ділянці зліва, в лобній ділянці зліва, в тім`яній ділянці дещо зліва, в тім`яній ділянці дещо зліва, в тім`яній ділянці по центру, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я та заволодів мобільним телефоном марки «MEIZU С9» модель М818Н, вартістю 1291 гривня 67 копійок, який належить ОСОБА_5 , після чого з місця події зник та розпорядився вказаним майном на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, тобто розбій, за кваліфікуючими ознаками: поєднаний із проникненням у житло, вчинений в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 в пред`явленому йому обвинуваченні свою вину за ст.187 ч.4 КК України не визнав та пояснив, що в той день він дійсно перебував в будинку де проживає потерпілий. Він зайшов до будинку лише для того щоби захистити свого сина, якого побив потерпілий. Умислу щось взяти з будинку у нього не було, він хотів лише захистити свого сина. Кошти за ремонт мала йому віддати співмешканка потерпілого ОСОБА_10 . Визнає свою вину частково у скоєнні кримінального правопорушенні, передбаченого ст.296 КК України. Розкаюється у вчиненому.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що він дійсно проживав із своєю співмешканкою ОСОБА_10 в с.Байраки Чернівецького району Чернівецької області з її донькою ОСОБА_11 та сином ОСОБА_12 . 23.10.2022 року він перебував за місцем проживання його співмешканки. В той день вона та її син ОСОБА_12 перебували в Церкві . Він лежав на ліжку у кімнаті, в іншій кімнаті перебувала його співмешканки донька ОСОБА_11 та її хлопець ОСОБА_14 . Приблизно в обід в його кімнату зайшов обвинувачений та вдарив його чотири рази по голові та вийшов з кімнати. З ним також вийшли його двоє дітей. Як він бачив пістолет був у правій руці обвинуваченого. В момент нападу він був в кімнаті один та почав кричати, тоді з іншої кімнати вийшов ОСОБА_14 та ОСОБА_11 . Після чого обвинувачений забрав телефон та вийшов з кімнати та на вулиці передав пістолет синові. Хто має віддати кошти за ремонт та будівельні матеріали обвинуваченому нічого не говорив, так не знав хто кому повинен був сплатити дані кошти.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показала, що вона проживає разом із своєю матір`ю ОСОБА_10 , братом ОСОБА_12 та з ними проживав потерпілий ОСОБА_16 . В той день вона після свого дня народження була вдома зі своїм хлопцем ОСОБА_14 . В іншій кімнаті перебував потерпілий. Вона почула стук дверей так як їй почулося що щось упало в іншій кімнаті, якусь метушню та звук пістолета. Коли вона вийшла з кімнати то побачила якого чоловіка з вдома дітьми, а це був обвинувачений. Зайшовши в кімнату з якої вона почула якісь звуки, то побачила потерпілий спочатку лежав на ліжку потім встав та був весь в крові. Якийсь малий хлопець тримав пістолет в руці. Після чого її друг ОСОБА_14 говорив з обвинуваченим щоби той вийшов з кімнати, після чого вийшли на вулицю, а ОСОБА_17 поклав собі телефон в кишеню. Сама вона особисто не бачила як обвинувачений бив потерпілого, але бачила як той був весь в крові. Їй відомо що телефон належить потерпілому. За чиї кошти проводився ремонт їй не відомо та хто мав сплачувати за нього їй також не відомо. Також повідомила про те, що перед пострілом відбувалася якась сварка між потерпілим та обвинуваченим, який висловлювався нецензурною лайкою. Потерпілий не перебував в нетверезому стані. Спочатку вона почула вистріл, потім почувши це вийшов з кімнати ОСОБА_14 , хто саме стріляв їй не відомо та вона не бачила, але вистріл був схожий на справжній.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що обвинувачений робив ремонт в її будинку в 2022 році. На той час у неї не було будівельних матеріалів, які були у останнього. Коли вона запитала його про суму грошей за матеріали та роботи. він сказав їй щоби вона домовлялася з його дружиною. Та сказала їй що нічого не потрібно платити. Свідок лише взяла будівельні матеріали у обвинуваченого та той зробив ремонт в її будинку. Потерпілий ОСОБА_5 , її співмешканець на той час не про що не домовлявся з обвинуваченим. Про вартість проведеного ремонту та будівельних матеріалів йому не було відомо. Він лише говорив про те, що заплатять обвинуваченому ці кошти. В той день її вдома не було. Прийшовши додому вона побачила, що потерпілий був весь в крові. У нього був мобільний телефон, який на той час був відсутній. Потерпілий ОСОБА_5 повідомив її про те, що обвинувачений ОСОБА_3 побив його та забрав у нього мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що в той день його батько обвинувачений ОСОБА_3 зайшов в будинок потерпілого розташованого в АДРЕСА_1 . Сам він перебував на вулиці, в будинку він не був і нічого не бачив та не знає про обставини справи. З потерпілим у нього нормальні відносини, як йому відомо останній був винен їм кошти за ремонт та будівельні матеріали. Після даних подій він побачив пістолет у батька. Останній його не бив та ніяких подій не відбулося. Коли він вийшов з будинку то побачив імітований пістолет, тобто шумовий. Під час даних подій в будинку потерпілого були він та його батько, обвинувачений ОСОБА_17 . Прийшовши додому він побачив батька мобільний телефон, чий він саме, свідок не знає.

Вина ОСОБА_3 в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України підтверджується і письмовими доказами, зокрема:

- Витягом з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0003245 від 24 жовтня 2022 року (а.к.п.1);

- Протоколом огляду місця події від 23.10.2022 року (а.к.п.14-16);

- Протоколом огляду місця події від 28.10.2022 року (а.к.п.19-20);

- Протоколами проведення слідчого експерименту від 30.10.2022 року (а.к.п.81-91);

- Протоколом огляду речей та предметів від 28.20.2022 року мобільного телефону марки «MEIZU С9» модель М818Н, сім карта мобільного оператора за номером « НОМЕР_2 » (а.к.п. 93-95);

- Висновком експерта № СЕ-19/126-22/7760-БЛ від 28.10.2022 року, з якого вбачається, що 4 патрони до категорії боєприпасів не відносяться, являються 9 мм пістолетними холостими (шумовими) патронами (9mmРАК), призначеними для подачі звукового сигналу з газових, стартових пістолетів та з спеціальних пристроїв («ПСШ», «ПМР», «Форт 12Р» та ін.). надана на дослідження гільза до категорії боєприпасів не відноситься - являється стріляною гільзою 9 мм пістолетного холостого (шумового) патрону (9mmРАК),. Наданий на дослідження пістолет до категорії вогнепальної зброї не відноситься - являється стартовим пістолетом турецького виробництва RETAY F29, номер НОМЕР_3 , калібру 9 ммР.А.. призначеним для подачі звукового сигналу з використанням холостих (шумових) патронів калібру 9 ммР.А.. Пістолет виготовлений промисловим способом (а.к.п.107-112);

- Висновком експерта № 757 екс, з якого вбачається, що потерпілому ОСОБА_5 виявлено такі тілесні ушкодження, а саме синець в надбрівній ділянці зліва, рани забійні: на спинці носа зліва, в тім`яній ділянці по центру. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів і відносяться до легких тілесних ушкоджень та легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я(а.к.п.117);

- Висновком експерта № СЕ-19/126-22/77866-ТВ від 01.11.2-22 року, з якого вбачається, що ринкова вартість мобільного телефону марки «MEIZU» модель «С9 М818Н, б/у у справному стані станом на 23.10.2022 року могла становити 1291 грн. 67 коп. (а.к.п.122-127);

- Цифровими носіями інформації з відеозаписами проведених слідчих дій (а.к.п.190);

- Як вбачається із слідчого експерименту свідок ОСОБА_19 пояснив, як яким чином було нанесено потерпілому тілесні ушкодження та відносно мобільного телефону останнього (а.к.п.190)

та іншими матеріалами справи.

Повно, всесторонньо, об`єктивно проаналізувавши й оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку у даному кримінальному провадженні, враховуючи, що дане провадження в цілому є справедливим, порушень кримінального процесуального закону під час досудового розслідування допущено не було, та дотримуючись загальних засад кримінального провадження, суд дійшов висновку про обґрунтованість висунутого обвинувачення проти ОСОБА_3 та доведеність стороною обвинувачення у ході судового розгляду його винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину.

За змістом ст.62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося. Покази потерпілого та свідків даних в судовому засіданні є послідовними, узгодженими та у суду немає підставі сумніву в їх достовірності.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч.4 КК України доведена в повному обсязі і підтверджується показами свідків та доказами, які є в матеріалах кримінального провадження.

Доводи захисника викладених в судових дебатах суд не бере до уваги, так останнім під час судового слідства не заявлялися клопотання про недопустимість певних доказів та допит певних свідків в судовому засіданні. Під час дослідження письмових доказів захисником не заявлялося клопотання з яких причин докази є недопустимими та не заявлялося клопотання про допит певних свідків, які зафіксовані в протоколах слідчих дій та інших документах.

Досліджені в судовому засіданні докази по справі, а саме покази свідків, які ніким не спростовані та узгоджуються між собою, та письмові докази належним чином складені, тому у суду немає підстав сумніватися у їх достовірності.

Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, під час судового розгляду даного кримінального провадження, доведена в повному обсязі та вчинене кваліфікується за ст.187 ч.4 КК України, як розбій, за кваліфікуючими ознаками: поєднаний із проникненням у житло, вчинений в умовах воєнного стану.

Покази ОСОБА_3 суд розцінює їх як обраний спосіб захисту з метою уникнення відповідальності та покарання за скоєний ним злочин.

Призначаючи вид та міру покарання відповідно до п.3 ч.1 ст.65 КК України обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України вчинений обвинуваченим кримінальне правопорушення (ст.187 ч.4 КК України) є тяжким злочином.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.4 КК України, відповідно до ч.1 ст.66 КК України та обтяжуючих покарання обвинуваченого відповідно до ч.1 ст.67 КК України судом не встановлено.

Аналізуючи встановлені судом обставини, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який має постійне місце проживання, а саме АДРЕСА_1 , притягувався до кримінальної відповідальності, а саме: 29.10.1992 року за ст.206 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі; 07.09.1995 року за ст.222 ч.3, ст.142 ч.2, 42 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 13.07.2001 року за ст.140 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, інваліда ІІІ групи, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з діагнозом: Психоорганічний розлад особистості з психотичними включеннями, на обліку лікаря нарколога не перебуває, за місцем реєстрації характеризується посередньо, іноді зловживає спиртними напоями, має на утриманні п`ятеро неповнолітніх дітей, відповідно до Висновку судово-психіатричного експерта № 849 від 27.06.2023 року виявляє ознаки психічного розладу у формі розладів особистості та поведінки внаслідок органічного ураження центральної нервової системи з рідкими судомними нападами, за своїм психічним станом на час проведення експертизи може усвідомлювати свої дії та керувати ними, за своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Аналізуючи встановлені судом обставини, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наслідків скоєного, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до змісту ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування і належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 01 лютого 2018 року (справа №634/609/15-к, провадження №51-658 км17) зазначив, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за ст.187 ч.4 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної частини вищевказаної статті.

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе тільки в ізоляції його від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, що на думку суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності. Разом з тим суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити як додаткове покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.187 КК України конфіскацію майна, яке є власністю останнього, крім житла, оскільки в силу ч.2 ст.59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках спеціально передбачених в особливій частині цього Кодексу. В діянні обвинуваченого, передбаченому ч.4 ст.187 КК України, наявний корисливий мотив, дане кримінальне правопорушення є тяжким, покарання у виді конфіскації майна за його вчинення передбачено в особливій частині КК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Матеріальна шкода в кримінальному провадженні становить 1291 грн. 67 коп.

Питання про речові докази підлягають вирішенню згідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою слід продовжити до набрання вироком суду законної сили.

Витрати на залучення експерта відповідно до ст.124 ч.2 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст.368 - 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією майна, крім житла.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 943,90 грн. (дев`ятсот сорок три гривні та дев`яносто копійок (а.к.п.113), та 755,12 грн. (сімсот п`ятдесят п`ять гривень та дванадцять копійок (а.к.п.121), всього на суму 1 699,02 грн. (одна тисяча шістсот дев`яносто дев`ять гривень та дві копійки).

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити останній.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання - 02 листопада 2022 року (а.к.п.175).

Речовий доказ по справі, а саме мобільний телефон марки «MEIZU С9» модель М818Н, сім карта мобільного оператора за номером « НОМЕР_2 », який зданий на зберігання до камери речових доказів ВП № 4 (м.Герца) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області -повернути потерпілому ОСОБА_5 (а.к.п.97-98).

Речовий доказ по справі, а саме стартовий пістолет шумової дії який зданий на зберігання до камери речових доказів ВП № 4 ( м.Герца) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області -повернути ОСОБА_3 (а.к.п.102-103).

Речовий доказ, а саме цифрові носії інформації з відеозаписами проведених слідчих дій (а.к.п.190) - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: