Провадження № 1-кс/947/8417/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000454 від 15.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на мобільний телефон та грошові кошти, які було виявлено та вилучено 20.06.2024 року під час особистого обшуку при затриманні в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та перелік яких зазначено у клопотанні.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що вилучене майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, може містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, могло бути засобом вчинення кримінального правопорушення, а також може бути використане для забезпечення покарання у вигляді конфіскації майна, яке може бути призначене підозрюваному ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження.

У судовому засіданні

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 вимоги поданого клопотання підтримав в повному обсязі та просив накласти арешт на вилучене майно. Зазначив, що частина грошових коштів, вилучених у підозрюваного надавалися йому в якості неправомірної вигоди, відповідно до чого вони є речовими доказами, а інша частина грошових коштів у випадку визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні інкримінованого йому злочину може бути використана для забезпечення виконання покарання у вигляді конфіскації майна.

Представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти накладення арешту.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000454 від 15.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Вказане кримінальне провадження було розпочато за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме: за фактом вимагання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Як вбачається з матеріалів клопотання про арешт майна, в рамках кримінального провадження у період з 04.06.2024 по 20.06.2024 ОСОБА_4 імовірно одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду в загальній сумі 3 400 доларів США та 2 500 гривень, для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

20.06.2024 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України та в ході особистого обшуку у останнього було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки Samsung Galaxy 10+ ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який поміщено до сейф- пакету PSP1258161, грошові кошти у сумі 100 доларів США 5 купюр, номіналом 20 доларів США кожна, з номерами PG12548450D, PG 12551119 D, PF 06280291K, MG 35445578D, MB 91067074D які поміщені до сейф- пакету PSP 1258173; грошові кошти у сумі 1000 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США кожна, з номерами: KG 44762201A, KB 33631818D, HF 87602941C, KK 2556235C, FB 65516414C, DF 06290119A, FL 02944937A, CB 12123901E, DD 23623469A, KB 15930940 G, грошові кошти в сумі 2500 гривень, 3 купюри номіналом 500 гривень, з номерами: ЕА 0759500, ВУ 5263358, ЕГ 8792408 та купюру номіналом 1000 гривень, з номером АР 5049092, які поміщено до спеціального сейф пакету PSP 1180875.

В цей же день ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України за кваліфікуючими ознаками: одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на мобільний телефон та грошові кошти, які було виявлено та вилучено 20.06.2024 року під час особистого обшуку при затриманні в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, на підставі долучених до клопотання матеріалів, прийшов до висновку, що вилучене під час особистого обшуку гр. ОСОБА_4 майно може містити у собі інформацію щодо вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження, з огляду на наступне.

Так, вилучені у ОСОБА_4 під час його затримання в порядку ст. 208 КПК грошові кошти в сумі 1000 доларів США та 2500 гривень є предметом кримінального правопорушення, так як надавалися останньому в якості неправомірної вигоди та містять на собі сліди, а також відомості, що мають значення для кримінального провадження.

Також, вилучений у ОСОБА_4 мобільний телефон марки Samsung Galaxy 10+ ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 імовірно використовувався останнім для спілкування та здійснення переписки зі свідком ОСОБА_8 у ході яких оговорювалися певні обставини вчиненого кримінального правопорушення та направлялися в електронному вигляді кваліфікаційні документи моряка, у зв`язку із виготовленням яких підозрюваний отримував неправомірну вигоду.

Таким чином, зазначений мобільний телефон імовірно використовувався ОСОБА_4 як засіб вчинення кримінального правопорушення та містить в собі відомості, які мають значення для досудового розслідування, а тому з метою належної фіксації таких відомостей органу досудового розслідування необхідно провести детальний огляд вказаного телефону.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що вказане вилучене під час особистого обшуку ОСОБА_4 майно було визнано слідчим речовими доказами у кримінальному провадженні відповідно до постанови слідчого.

З огляду на викладене, вищевказане вилучене майно має суттєве значення, як речові докази у кримінальному проваджені та може бути використане, як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.

З урахуванням цього, з метою забезпечення збереження вилучених предметів, які мають значення речових доказів, є об`єктом кримінально-протиправних дій та містять в собі відомості, які мають важливе доказове значення для встановлення істини у кримінальному провадженні виникла необхідність у накладені арешту на вилучене майно.

У свою чергу, не застосування цього заходу може призвести до знищення, втрати або приховування вилученого майна та перешкоджати об`єктивному дослідженню та встановленню усіх обставин скоєних кримінального правопорушення.

Крім цього, під час затримання в порядку ст. 208 КПК України у ОСОБА_4 вилучені належні йому грошові кошти у сумі 100 доларів США 5 купюр, номіналом 20 доларів США кожна, з номерами PG12548450D, PG 12551119 D, PF 06280291K, MG 35445578D, MB 91067074D.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання. Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Таким чином, з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання існує необхідність у накладенні арешту на вказані грошові кошти, які належать підозрюваному ОСОБА_4 .

Виходячи із вищезазначеного, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучення та арешт майна у даному випадку в подальшому унеможливить знищення речових доказів в рамках кримінального провадження та зможе забезпечити покарання у вигляді конфіскації майна, яке може бути призначене підозрюваному ОСОБА_4 .

Отже, як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути речовими доказами в рамках кримінального провадження та може бути використане для забезпечення покарання у вигляді конфіскації майна, яке може бути призначене підозрюваному ОСОБА_4 .

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що існує ризик можливого відчуження або знищення майна, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів та забезпечення покарання у вигляді конфіскації майна в рамках кримінального провадження.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що арешт майна у даному випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки підлягає оскарженню, відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчого судді та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000454 від 15.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено 20.06.2024 року під час особистого обшуку при затриманні, в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

-мобільний телефон марки Samsung Galaxy 10+ ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ,

-грошові кошти у сумі 100 доларів США 5 купюр, номіналом 20 доларів США кожна, з номерами PG12548450D, PG 12551119 D, PF 06280291K, MG 35445578D, MB 91067074D;

-грошові кошти у сумі 1000 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США кожна, з номерами: KG 44762201A, KB 33631818D, HF 87602941C, KK 2556235C, FB 65516414C, DF 06290119A, FL 02944937A, CB 12123901E, DD 23623469A, KB 15930940 G;

-грошові кошти в сумі 2500 гривень, 3 купюри номіналом 500 гривень, з номерами: ЕА 0759500, ВУ 5263358, ЕГ 8792408 та купюру номіналом 1000 гривень з номером АР 5049092.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1