Справа № 645/8419/21
Провадження № 1-кп/645/42/24

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001024 від 27.10.2021 по обвинуваченню,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в:

І . Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

26 жовтня 2021 року приблизно о 18 годині 40 хвилин, ОСОБА_8 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебував на території продуктового ринку біля станції метро «Імені О.С.Масельського», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив раніше не знайомого йому ОСОБА_9 , проходячи повз якого зачепив того правим плечем, тим самим штовхнувши потерпілого, від чого між ними виник словесний конфлікт.

У ході словесного конфлікту з потерпілим у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заподіяння ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно-небезпечні наслідки та і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання, усвідомлюючи, що його дії можуть привести до спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, які за своїм характером можуть відноситися до небезпечних для життя та здоров`я потерпілого, використовуючи фізичну перевагу над ОСОБА_9 , повернувся до потерпілого та умисно зненацька наніс ОСОБА_9 , який в цей момент нахилив голову, щоб підкурити цигарку, і не очікував удару та не спроможний був захищатися,один удар із значною силою правою рукою в область обличчя зліва, яким придав тілу потерпілого прискорення, та від якого ОСОБА_9 впав спиною на землю та втратив свідомість.

Після цього, ОСОБА_8 покинув місце вчинення злочину, виконавши всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до закінчення.

У результаті умисних кримінально-протиправних дій ОСОБА_8 . ОСОБА_9 були заподіяні: травма голови з синцями верхнього повіку правого ока, садна потиличної області, масивних крововиливів м`яких тканин лобно-скронєво-потиличної області, оскольчатих переламів основи черепа праворуч, лінійного переламу потиличної кості, з розповсюдженням на основу черепа, крововиливів під тверду та в м`яку мозкові оболонки, контузійне вогнище полюсно-базального відділу лівої лобової частки, забій головного мозку. Причиною смерті ОСОБА_9 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 01.00 год. у реанімаційному відділенні КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. О.І.Мещанінова» ХМР, стала тяжка черепно-мозкова травма, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, ускладнена у своїй течії набряком-набуханням головного мозку, двобічною пневмонією.

ІІ. Позиція сторони захисту.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що не визнає вину в повному обсязі по пред`явленому обвинуваченню. Вважає, що смерть потерпілого є випадковістю і його дії мають бути кваліфіковані, як необережне вбивство. У день, коли сталося кримінальне правопорушення, приблизно після 18.00 18.30 год. він знаходився на території ринку, розташованого біля станції метро «Імені О.С.Масельського». Коли він проходив біля одного з магазинів, розташованих на ринку, то зіштовхнувся плечами з чоловіком, який там стояв. Чоловіка цього до зіткнення не бачив, оскільки йшов потупивши очі. ОСОБА_10 в нього він не просив, з цим чоловіком раніше знайомий не був. Після цього він пішов собі далі, однак почув у свою адресу декілька образливих слів (нецензурною лайкою), на що обернувся і сказав тому замовкнути. Проте той знову промовив на адресу ОСОБА_8 образливі слова. Тоді ОСОБА_8 вирішив вдарити цього чоловіка у грудну клітину, проте той почав підкурювати цигарку і трішки посунувся уперед. ОСОБА_8 наніс один удар правою рукою, удар не був «професійний», у нього він вклав незначну силу. Спонукали до нанесення удару ОСОБА_8 образи з боку потерпілого. Обвинувачений раніше займався спортом, проте не був професійним спортсменом. Так сталося, що ОСОБА_8 попав потерпілому в обличчя і в цей же момент його жінка почала ОСОБА_8 відштовхувати. У ОСОБА_8 не було наміру (умислу) спричинити удар, який би потяг смерть цього чоловіка чи спричинити йому тяжкі ушкодження. Він не відчув, що вдарив потерпілого саме в обличчя, думав, що попав в куртку. Коли жінка почала його штовхати, він розвернувся та пішов геть і навіть не бачив моменту падіння цього чоловіка, оскільки потерпіла закрила цього чоловіка собою. ОСОБА_11 він побачив, що чоловік впав та вдарився головою, то він би надав йому допомогу. Незважаючи на те, що потерпіла почала його відштовхувати, наміру продовжувати наносити удари чоловікові у ОСОБА_8 не було. Коли він відійшов з місця події, то зустрів знайомого хлопця, який повідомив, що його шукає брат, проте ОСОБА_8 пішов далі, оскільки був в шоковому стані. Коли ОСОБА_8 вийшов з ринку, то зустрів ОСОБА_12 і розповів йому про те, що сталося. Через декілька годин, коли йому зателефонували і сказали, що його шукають, то ОСОБА_8 сам прийшов на місце події, де вже були поліцейські, які повідомили, що цей чоловік вдарився головою і його відвезли до лікарні. Також, ОСОБА_8 повідомив, що в цей день близько 16.00-17.00 години він вживав спиртні напої.

Сторона захисту наполягала на тому, що стороною обвинувачення не здобуто і не надано суду доказів наявності в діях ОСОБА_8 прямого умислу на вбивство потерпілого та хуліганського мотиву, а тому його дії належить перекваліфікувати на ч. 1 ст. 119 КК України.

ІІІ. Позиція сторони обвинувачення.

Згідно з обвинувальним актом, затвердженим 13.12.2021 року у кримінальному провадженні № 90001024 прокурором Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_13 , досудовим розслідуванням встановлено, що 26 жовтня 2021 року приблизно о 18 годині 40 хвилин, точний час під час досудового розслідування встановити не вдалося, ОСОБА_8 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебував у громадському місці на продуктовому ринку біля станції метро «Імені О.С.Масельського», розташованого по АДРЕСА_2 , де побачив раніше не знайомого йому ОСОБА_9 .

В цей час у ОСОБА_8 виник умисел, спрямований на протиправне заподіяння без будь-якої на то причини, тобто із хуліганських мотивів, смерті ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій умисел, спрямований на заподіяння смерті іншій особі, ОСОБА_8 , використовуючи малозначний привід, а саме відмову ОСОБА_9 надати на його пропозицію цигарку , штовхнув останнього правим плечем, проходячи повз потерпілого, після чого, безпідставно, з метою самоствердитися за його рахунок, сприймаючи відмову як особисту образу, діючи умисно, протиправно, з хуліганських мотивів, відкрито нехтуючи встановим у суспільстві порядком, внаслідок явної неповаги до оточуючих, ігноруючи загальнолюдські правила співжиття і норми моралі, діючи зухвало, демонструючи грубу силу, цинічно, використовуючи фізичну перевагу над ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті іншої людини, повернувся до потерпілого та, розуміючи, що наносить удар у життєво-важливий орган, наніс потерпілому ОСОБА_9 один удар зціпленими у замок руками в область голови зліва, від якого ОСОБА_9 впав спиною на землю та втратив свідомість.

Після цього, ОСОБА_8 грубо ігноруючи зауваження ОСОБА_14 , яка в цей час вийшла з кіоску навпроти місця події, покинув місце вчинення злочину, виконавши всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

У результаті умисних кримінально-протиправних дій ОСОБА_8 . ОСОБА_9 була заподіяна тяжка черепно-мозкова травма, яка ускладнилася своєю течією набряком-набуханням головного мозку, двосторонньою пневмонією, від якої потерпілий ОСОБА_9 помер не приходячи до тями 30.10.2021 року, знаходячись у реанімаційному відділенні КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. О.І.Мещанінова» ХМР.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 стороною обвинувачення кваліфіковано за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з хуліганських мотивів.

IV. Оцінка наданих сторонами доказів та кваліфікація дій обвинуваченого.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_14 пояснила, що 26.10.2021 року вона приблизно о 17.00 годині поверталася з роботи. Її чоловік ОСОБА_9 зустрічав її біля станції метро «Імені О.С.Масельського». Щовечора вони заходили до супермаркету «Велмарт» за продуктами. До супермаркету треба пройти через територію базару, де потерпілі зупинилася, щоб покурити. Сигарети у них були відсутні, тому ОСОБА_9 придбав їх у кіоску «АТТІКА», проте вони виявили відсутність запальнички. Тоді ОСОБА_14 зайшла до магазинчику поряд, де працювала її знайома на ім`я ОСОБА_15 , щоб попросити запальничку в неї. ОСОБА_9 лишився стояти на вулиці неподалік від цього магазину. Коли ОСОБА_14 повернулася до чоловіка, то побачила біля нього ОСОБА_8 , якому ОСОБА_9 сказав: «Відійди звідси». Дарій поводився нахабно, підійшов дуже близько. Потім почав відходити від потерпілих і в цей час потерпілі почали одночасно разом підкурювати цигарки та нахилилися головами до запальнички. ОСОБА_8 знаходився на відстані 1-1,5 метрів від чоловіка потерпілої і дуже швидко та несподівано повернувся і вдарив ОСОБА_9 рукою в область голови у той момент, коли він був нахилений і намагався підкурити цигарку. ОСОБА_14 почала ОСОБА_8 відштовхувати, на що він сказав їй відійти, інакше він її також вб`є. Коли ОСОБА_8 пішов, ОСОБА_14 повернулася до ОСОБА_9 , який був непритомний. Потерпіла побачила у нього кров в усі. Коли ОСОБА_9 прийшов до тями, він підвівся і сів на лавочку. ОСОБА_14 викликала швидку допомогу. У 4 лікарні чоловікові зробили операцію, проте через декілька днів він помер у лікарні не приходячи до тями.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснила, що восени 2021 року працювала у магазинці, в якому реалізуються спиртні напої на розлив. Магазин знаходився на ринку біля станції метро «Імені О.С.Масельського». ОСОБА_8 заходив до магазину, випив приблизно 150 грамів горілки, і пробув там близько 30 хвилин. Про події кримінального правопорушення свідок дізналася вже коли приїхала поліція.

Допитаний судом свідок ОСОБА_17 пояснив, що працював черговим по ринку біля станції метро «Імені О.С.Масельського». Чергування тривало з 19.00 години вечора і до 07.00 години ранку. Територію ринку чергові обходять ближче до його закриття, десь о 22.00 год. Одного дня він йшов по ринку і ближче до закладів вживання алкогольних напоїв побачив скупчення людей. Бачив жінку та чоловіка, який лежав на землі на спині. На ринку є камери спостереження, про що свідок повідомив оперативним працівникам поліції. Відео було оглянуто в приміщенні чергового.

Також, судом за клопотанням захисника обвинуваченого допитані такі свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_18 повідомив, що 26.10.2021 року він шукав ОСОБА_8 на ринку біля станції метро «Імені О.С.Масельського» на прохання старшого брата останнього ОСОБА_20 і став свідком подій даного кримінального правопорушення. Свідок зайшов на територію ринку з боку метро та упізнав ОСОБА_8 . Бачив, як з приміщення магазину вийшли чоловік та жінка і відбулася сварка. ОСОБА_18 одразу зателефонував брату ОСОБА_8 і той попросив проконтролювати ситуацію. Чоловік матюкався на ОСОБА_21 , а жінка одразу після удару накинулася на ОСОБА_8 та почала його за грудки трясти. Свідок не чув, щоб ОСОБА_8 щось жінці говорив. Також сам момент нанесення удару свідок не бачив, а на траєкторію падіння потерпілого не звернув уваги, оскільки знаходився від місця конфлікту на відстані 15-20 метрів. Після того, як ОСОБА_8 вдарив чоловіка, свідок його наздогнав. Усе відбулося так швидко, що він просто не встиг би втрутитися. Чи був ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння свідок не зміг визначити.

Свідок ОСОБА_19 пояснив, що 26.10.2021 року в вечірній час біля станції метро «Імені О.С.Масельського» зустрів ОСОБА_8 та попросив в нього цигарку. ОСОБА_8 пригостив його цигаркою і свідок запитав чого той такий засмучений. ОСОБА_8 розповів, що в нього стався конфлікт з чоловіком, якого він випадково зачепив плечем, і який висловлювався нецензурно на його адресу. Оскільки ОСОБА_8 був не в гуморі, він вдарив цього чоловіка. А коли на нього накинулася з ляпасами та бранню жінка цього чоловіка, то ОСОБА_21 також відповів їй нецензурною лайкою, повернувся та пішов. Свідок в той же день був опитаний працівниками поліції. Чи був ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння свідок не зміг визначити, можливо трохи і випив. Вів себе ОСОБА_8 так нібито він був «на адреналіні».

З відомостей, що містяться у протоколі огляду місця події від 26 жовтня 2021 року та фототаблиці, як додатку до нього, встановлено, що місцем огляду була відкрита ділянка території приблизно 10х15 метрів, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 біля магазину без напису, з яким межує магазин з написом «Ремонт техніки». По бетонній плитці плями розміром приблизно 1/2 см з речовиною бурого кольору, поряд на відстані 0,2 метри серветка з речовиною бурого кольору, на відстані три метри лужа з рбк (т. 3 а.с. 13-18).

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27.10.2021 року, вбачається, що під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_8 був здійснений обшук затриманої особи, під час якого вилучено: кофту темно-синього кольору без написів, джинси чорного кольору, туфлі чорного кольору з білою підошвою без назви, куртку, сумку чорного кольору марки «Calvin Klein», кепку чорного кольору з написом «Panter» (т. 3 а.с. 27).

З відомостей, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.10.2021 року вбачається, що свідок ОСОБА_14 впізнала ОСОБА_8 , як чоловіка, який 26.10.2021 року близько 20.30 год. за адресою: АДРЕСА_2 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження (т. 3 а.с. 28-30).

З протоколу огляду (перегляду) відеозапису від 03.12.2021 року встановлено, що слідчим був переглянутий зміст CD-R диск «Verbatum 700МВ», наданий органу досудового розслідування директором ПП «КВК» ОСОБА_22 на запит в порядку ст. 93 КПК України (т. 3 а.с. 48-52, 99-100).

Згідно з висновком експерта № 15-12/№ 952-С/2021 від 17.11.2021 року група крові ОСОБА_9 відноситься до В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А. В результаті проведення судово-медичної експертизи паперової серветки, вилученої під час огляду місяця події за адресою: АДРЕСА_2 , знайдені сліди крові людини групи В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А. Таким чином, враховуючи результати досліджень, можна припустити, що сліди крові у даному об`єкті можуть походити від будь-якої людини з вищезазначеною груповою приналежністю крові, у тому числі від потерпілого ОСОБА_9 (т.3, а.с. 53-56).

Згідно з висновком експерта № 15-12/№ 951-С/2021 від 17.11.2021 року група крові ОСОБА_9 відноситься до В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А. В результаті проведення судово-медичної експертизи паперової серветки, вилученої під час огляду місяця події за адресою: АДРЕСА_2 , знайдені сліди крові людини групи В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А. Таким чином, враховуючи результати досліджень, можна припустити, що сліди крові у даному об`єкті можуть походити від будь-якої людини з вищезазначеною груповою приналежністю крові, у тому числі від потерпілого ОСОБА_9 (т.3, а.с. 57-60).

Згідно з висновком експерта № 12-17/457-А/21 від 12.11.2021 року в зв`язку з подіями, можливо 26.10.2021 року, у ОСОБА_9 мала місце травма голови з синцями верхнього повіку правого ока, садна потиличної області, масивних крововиливів м`яких тканин лобно-скронєво-потиличної області, оскольчатих переламів основи черепа праворуч, лінійного переламу потиличної кості, з розповсюдженням на основу черепа, крововиливів під тверду та в м`яку мозкові оболонки, контузійне вогнище полюсно-базального відділу лівої лобової частки, забій головного мозку. Причиною смерті ОСОБА_9 , яка настала 30.10.2021 року о 01.00 год. в лікарні швидкої допомоги, стала тяжка черепно-мозкова травма, ускладнена у своїй течії набряком-набуханням головного мозку, двобічною пневмонією. Травма голови утворилися від впливу тупих твердих предметів, могла виникнути при обставинах, викладених в постанові, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження. За наявними даними встановити кількість травматичних впливів в область голови не представляється можливим. Травма голови утворилася в один період часу внаслідок травматичних впливів зі значною силою в область голови. За наявними даними встановити взаємне розташування постраждалого та нападника в момент спричинення тілесних ушкоджень не представляється можливим. Малоймовірно, що травма голови у ОСОБА_9 стала наслідком мимовільного падіння на тверду поширену поверхню. Відповідно історії хвороби № 19041 з КНП «ДКЛШНМД ім. проф. А.І.Мещанінова» група крові ОСОБА_9 відноситься до В(ІІІ), резус позитивний. При надходженні в стаціонар у крові ОСОБА_9 виявлений етиловий спирт в кількості 0,847 проміле, що по офіційній таблиці відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння (т. 3 а.с. 61-64).

Під час проведення слідчого експерименту, результати якого зафіксовані у протоколі проведення слідчого експерименту від 27.11.2021 року, потерпілій ОСОБА_14 було запропоновано розповісти та на статисті показати механізм заподіяння тілесних ушкоджень її чоловікові ОСОБА_9 . ОСОБА_8 при обставинах 26.10.2021 приблизно о 18.40 год. на території ринку «О.Масельського» за адресою: АДРЕСА_2 . На що ОСОБА_14 повідомила, що 26.10.2021 року приблизно о 18.40 год. поки вона вийшла з запальничкою з приміщення кафе та підійшла до ОСОБА_9 , який перебував поблизу даного приміщення, та почали сумісно підкурювати цигарки, де в той час до них почав підходити ОСОБА_8 , якого ОСОБА_9 попрохав відійти від них коли вони підкурювали запальничкою цигарки. Але ОСОБА_8 в той час витягнув ліву руку з кишені куртки та перебуваючи навпроти ОСОБА_9 праворуч в районі приблизно одного метру, стиснув дану ліву руку у замок з правою та зробивши розворот тулубом праворуч для замаху з потужною силою наніс ліворуч удар стиснутими у замок своїми руками в область передньої сторони обличчя ОСОБА_9 . Від даного удару ОСОБА_9 впав спиною на землю (тротуарну плитку) та знепритомнів. Даний механізм заподіяння удару ОСОБА_9 ОСОБА_8 потерпіла ОСОБА_14 показала на статисті. Слідча дія фіксувалася фотоапаратом Nicon (т. 3 а.с. 65-70).

Згідно з висновком експерта № 12-23/42/457-А/21 від 06.12.2021 року в зв`язку з подіями, можливо 26.10.2021 року, у ОСОБА_9 мала місце травма голови з наявнісю кровопідтьочності верхнього повіку правого ока, садна потиличної області, масивних крововиливів м`яких тканин лобно-скронєво-потиличної області справа, оскольчатих переламів основи черепа праворуч, лінійного переламу потиличної кості, з розповсюдженням на основу черепа, крововиливів під тверду та в м`яку мозкові оболонки, контузійного вогнища полюсно-базального відділу лівої лобової частки, забію головного мозку. Причиною смерті ОСОБА_9 , яка настала 30.10.2021 року о 01.00 год. в лікарні швидкої допомоги, стала тяжка черепно-мозкова травма, ускладнена у своїй течії набряком-набуханням головного мозку, двобічною пневмонією. Травма голови утворилися від впливу тупих твердих предметів, могла виникнути при обставинах, викладених в протоколі проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_23 від 27.11.2021 року, а саме травматичного впливу (удару) в область обличчя з приданням тілу прискорення та подальшим падінням та тверду поверхню з контактом потиличною областю, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження (т. 3 а.с. 71-73).

Згідно з висновком експерта № 12-23/35/457-А/21 від 06.12.2021 року в зв`язку з подіями, можливо 26.10.2021 року, у ОСОБА_9 мала місце травма голови з наявнісю кровопідтьочності верхнього повіку правого ока, садна потиличної області, масивних крововиливів м`яких тканин лобно-скронєво-потиличної області справа, оскольчатих переламів основи черепа праворуч, лінійного переламу потиличної кості, з розповсюдженням на основу черепа, крововиливів під тверду та в м`яку мозкові оболонки, контузійного вогнища полюсно-базального відділу лівої лобової частки, забію головного мозку. Причиною смерті ОСОБА_9 , яка настала 30.10.2021 року о 01.00 год. в лікарні швидкої допомоги, стала тяжка черепно-мозкова травма, ускладнена у своїй течії набряком-набуханням головного мозку, двобічною пневмонією. Травма голови утворилися від впливу тупих твердих предметів, могла виникнути при обставинах, викладених в історії хвороби, а саме: травматичного впливу (удару) в область обличчя з приданням тілу прискорення та подальшим падінням на тверду поверхню з контактом потиличною областю, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження. Травма голови, яка мала місце в 2020 році не впливала на характер та протікання черепно-мозкової травми, отриманої ОСОБА_9 26.10.2021року (т. 3 а.с. 76-78).

Судом досліджені речові докази:

- сумка чорного кольору марки «Calvin Klein», поміщену до полімерного сейф пакету №7219410; кофту темно-синього кольору без написів, поміщену до полімерного сейф- пакету №7219406; кепку чорного кольору із написом «Panther», поміщену до полімерного сейф-пакету №2250155; джинси чорного кольору, поміщені до полімерного-сейф пакету №7219407; куртку з зовнішньої сторони чорного кольору, з внутрішньої сторони червоного кольору, поміщену до полімерного сейф-пакету №7219409; туфлі чорного кольору з білою підошвою без назви, поміщені до полімерного сейф-пакету № 7219408;

змив на марлевий тампон з речовиною бурого кольору( контрольний змив), зразок марлі (об. №1) - поміщений до паперового конверту; серветка з речовиною бурого кольору ( об.№2)- поміщена до паперового конверту; змив на марлевий тампон з речовиною бурого кольору( контрольний змив, зразок марлі (об.№3) - поміщений до паперового конверту; серветка з речовиною бурого кольору із смітника (об.№4)- запаковано до паперового конверту;

зміст CD-R диску «Verbatum 700МВ», наданий органу досудового розслідування директором ПП «КВК» ОСОБА_22 на запит в порядку ст. 93 КПК України.

Стороною захисту під час судового розгляду було заявлене клопотання призначення комісійної судово-медичної експертизи. На вирішення експертів захисник просила поставити наступні питання: 1) чи є травма ОСОБА_9 такою, яка за наслідками безсумнівно веде до смерті; 2) чи сформувалася тяжка черепно-мозкова травма від безпосереднього ударного впливу предметом руками, ногами в ділянку голови, або це є результатом послідовного травматичного механізму, пов`язаного із нанесенням травматичного впливу по тілу ОСОБА_9 та наступною його травматизацією через падіння на площину; 3) чи були умови для запобігання настання смерті ОСОБА_9 . вразі своєчасного надання спеціалізованої висококваліфікованої медичної допомоги лікарями.

Сторона захисту вважала, що експертом при проведені судово-медичних експертиз були порушені вимоги, встановлені Правилами проведення судово-медичної експертизи, оскільки не проводилися гістологічне, токсикологічне та імунологічне дослідження, що потягло за собою не встановлення патологічного процесу і його зв`язок з настанням смерті потерпілого тощо. Не вивчено було гострі і хронічні захворювання померлого, інфекційні захворювання, що є обов`язковим під час проведення таких експертиз.

Ухвалою суду від 13.02.2024 року у задоволенні клопотання було відмовлено.

Суд вважав, що відповідь на питання захисника: 1) чи є травма ОСОБА_9 такою, яка за наслідками безсумнівно веде до смерті; 2) чи сформувалася тяжка черепно-мозкова травма від безпосереднього ударного впливу предметом руками, ногами в ділянку голови, або це є результатом послідовного травматичного механізму, пов`язаного із нанесенням травматичного впливу по тілу ОСОБА_9 та наступною його травматизацією через падіння на площину повністю міститься у судово-медичних експертизах, проведених під час досудового розслідування. На ці питання також вичерпну відповідь у судовому засіданні надала експерт ОСОБА_24 .

Щодо третього питання захисника, висловленого у клопотанні про призначення експертизи, то необхідність призначення експертизи для вирішення цього питання жодним чином стороною захисту не була обґрунтована. Захисник лише зазначила у клопотанні, що має сумніви щодо надання своєчасної спеціалізованої допомоги ОСОБА_9 лікарями. А кримінальний процес не може ґрунтуватися на припущеннях жодної зі сторін кримінального провадження (ні обвинувачення, ні захисту).

Допитана в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_25 пояснила, що відповідь на перше питання, яке захисник поставила в своєму клопотанні є філософським, оскільки в експертну установу потрапляють вже люди, які померли. Одні люди помирають, інші з таким саме діагнозом ні. Експерт лише констатує, що настала смерть і вказує її причину у своїх висновках. На друге питання в клопотанні захисника експерт зазначила, що експерт ОСОБА_21 , який проводив експертизи у даній справі чітко відповів, що саме стало причиною смерті потерпілого. У потерпілого згідно експертизи виявлено перелом потиличної кістки, який переходить на основу черепу і пошкодження головного мозку з крововиливами під оболонки головного мозку. Експерт уточнила, що основа черепу в свою чергу не може бути зламана, якщо людину вдарити по голові кулаком чи ногою. Коли людина падає назад на потиличну ділянку голови, то у місці контакту з поверхнею твердою, може утворитися переломи, крововиливи під оболонки головного мозку, проте сам мозок пошкоджується в зоні контрудару спереду. Щодо надання експертною установою відповіді на третє питання, то експерт зазначила, що з самої експертизи слідує, що потерпілий знаходився у спеціалізованому нейрохірургічному відділенні. Згідно експертного висновку потерпілий поступив у відносно задовільному стані зі скаргами на головний біль, була виявлена кровотеча з правого вуха. При наявності такої кровотечі вже можна запідозрити перелом кісток основи черепу. Під час обстеження потерпілому стало зле і йому була зроблена комп`ютерна томографія. Після цього у ОСОБА_9 настало порушення свідомості і пацієнт впав в кому. Бувають і такі випадки, коли людина при ЧМТ може залишатися в свідомості, а потім наростає негативна клінічна картина; крововилив не одразу, а поступово прогресує, наростає обсяг крові у мозку і людина може впасти в кому. По життєвим показникам лікарі прийняли рішення про проведення операційного втручання, оскільки в голові наростав обсяг патологічний рідини. Якщо цей об`єм не видалити, то людина може померти. І це є кваліфікована медична допомога. Після операції, за результатом якої була видалена субдуральна гематома, в післяопераційний період проводиться лікування згідно міжнародних протоколів. Одні люди виживають, інші ні. Покази обвинуваченого ОСОБА_8 на висновки експертизи не вплинуть. З висновків експерта вбачається, що потерпілого рятували одразу, немає такого поняття тут як «втрачений час». Він поступив у лікарню в 19.50, а операцію робили вже у 22.30. Цього часу вистачило для обстеження, постановники діагнозу та операція по життєвим показникам одразу була призначена. Експерт ОСОБА_21 прийняв рішення, що судово-гістологічне дослідження в даному випадку не є доцільним. Його проведення висновків експерта не змінило б. Щодо двобічної пневмонії, то експерт пояснила, що пневмонія в даному випадку стала саме ускладненням черепно-мозкової травми потерпілого, а не причиною його смерті.

Окрім того, у матеріалах справи міститься експертний висновок № 12-17/457-А/21 від 12.11.2021 року, який досліджений судом. Дана експертиза була проведена за клопотанням сторони захисту, що ще раз свідчить про відсутність однобічності з боку сторони обвинувачення при проведенні досудового розслідування у цій справі.

Матеріали справи свідчать також про те, що при призначенні судово-медичних експертиз, досліджених в судовому засіданні, слідчим було надано експерту всі матеріали кримінального провадження, які останніми вивчались та аналізувались, після чого їх визнано достатніми для того, щоб зробити відповідні висновки з приводу поставлених на вирішення експертів питань по обставинам справи.

Судово-медична експертиза (дослідження) трупів у відділах судово-медичної експертизи трупів виконується з метою встановлення причини смерті, наявності, характеру і механізму виникнення тілесних ушкоджень, часу настання смерті та вирішення інших питань, що були поставлені органами дізнання, слідчого, прокурора та суду.

Відповіді на усі ці питання у висновках експерта, досліджених судом мають місце.

Суд вважає, що клопотання обвинуваченого про виклик в судове засідання іншого експерта правомірно відхилене судом, оскільки обґрунтованих підстав для такого виклику сторона захисту не зазначила, а непогодження обвинуваченого з висновками експерта та його показами не може свідчити про некомпетентність останнього.

Таким чином, суд приходить до висновку, що висновки судово-медичних експертиз є мотивованими, науково обґрунтованими, узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні, сумнівів не викликають, а тому посилання обвинуваченого на незабезпечення потерпілого ОСОБА_9 кваліфікованою медичною допомогою голослівні.

Відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 93 КПК України передбачено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Надавши оцінку зазначеним вище доказам, суд не погоджується з доводами сторони обвинувачення про те, що удар потерпілому ОСОБА_9 . ОСОБА_8 наніс руками зціпленими у замок, оскільки дана обставина не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні. Зокрема, її не підтвердила ні потерпіла ОСОБА_14 , ні свідки, ні сам обвинувачений. Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що наніс потерпілому один удар правою рукою, що підтвердила в судовому засіданні і потерпіла ОСОБА_14 .

Доказів на спростування свідчень вказаних осіб в судовому засіданні, прокурором не надано. Зі змісту CD-R диску «Verbatum 700МВ», наданого органу досудового розслідування директором ПП «КВК» ОСОБА_22 на запит в порядку ст. 93 КПК України та оглянутому судом, неможливо однозначно стверджувати, що удар був нанесений саме таким чином, як зазначено в обвинувальному акті. У матеріалах справи містяться також декілька висновків судово-медичної експертизи, досліджених судом, згідно яким травма голови у потерпілого ОСОБА_9 утворилися від впливу тупих твердих предметів, що саме це були за предмети експертам встановити не вдалося.

Надаючи оцінку саме цій обставині вчинення обвинуваченим злочину, суд надає перевагу тим показам потерпілої, які сприймав особисто в судовому засіданні, а не показам останньої на досудовому розслідуванні при проведенні слідчого експерименту.

До показів обвинуваченого про те, що удар потерпілому був нанесений ним неціленаправлено в обличчя і з незначною силою, суд відноситься критично, оскільки потерпіла ОСОБА_14 в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_8 поводився нахабно, підійшов дуже близько. Потім почав відходити від потерпілих і в цей час потерпілі почали одночасно разом підкурювати цигарки та нахилилися головами до запальнички. ОСОБА_8 знаходився на відстані 1-1,5 метрів від чоловіка потерпілої і дуже швидко та несподівано повернувся і вдарив ОСОБА_9 рукою в область голови у той момент, коли він був нахилений і намагався підкурити цигарку. Ці покази потерпілої підтверджені і відомостями з CD-R диску «Verbatum 700МВ», наданого органу досудового розслідування директором ПП «КВК» ОСОБА_22 на запит в порядку ст. 93 КПК України та оглянутому судом.

Згідно з висновком експерта № 12-17/457-А/21 від 12.11.2021 року травма голови у ОСОБА_9 утворилася в один період часу внаслідок травматичних впливів зі значною силою в область голови. Згідно з висновком експерта № 12-23/35/457-А/21 від 06.12.2021 року в зв`язку з подіями, можливо 26.10.2021 року травма голови у ОСОБА_9 утворилися від впливу тупих твердих предметів, могла виникнути при обставинах, викладених в історії хвороби, а саме: травматичного впливу (удару) в область обличчя з приданням тілу прискорення та подальшим падінням на тверду поверхню з контактом потиличною областю, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження.

Допитана в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_25 пояснила, що у потерпілого ОСОБА_9 згідно експертизи виявлено перелом потиличної кістки, який переходить на основу черепу і пошкодження головного мозку з крововиливами під оболонки головного мозку. Експерт уточнила, що основа черепу в свою чергу не може бути зламана, якщо людину вдарити по голові кулаком чи ногою. Коли людина падає назад на потиличну ділянку голови, то у місці контакту з поверхнею твердою, може утворитися переломи, крововиливи під оболонки головного мозку, проте сам мозок пошкоджується в зоні контрудару спереду.

Таким чином, суд доходить висновку про доведеність в судовому засіданні тієї обставини, що ОСОБА_8 26.10.2021 року ціленаправлено наніс потерпілому ОСОБА_9 один удар правою рукою в обличчя із значною силою.

Також, суд не бере до уваги посилання органів досудового слідства, як на доказ вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, використання ним професійних навиків, здобутих під час проходження військової служби у збройних силах України, як такі що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні

Окрім того, сторона захисту в судових дебатах зазначила, що під час досудового розслідування усі процесуальні рішення з боку сторони обвинувачення були направлені виключно однобоко і вчинялися з обвинувальним напрямком, оскільки при призначенні експертиз не приймалися до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_8 , а лише покази потерпілої ОСОБА_14 , а за участю обвинуваченого не проводився слідчий експеримент.

Однак, на підтвердження вказаних тверджень суду не надано доказів того, що сторона захисту в свою чергу подавала органу досудового розслідування клопотання про проведення слідчого експерименту, в якому було відмовлено, що могло б свідчити про однобічність досудового розслідування.

Прокурор у судовому засіданні в обґрунтування своїх заперечень проти проведення експертизи надала суду для дослідження копію протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 27.10.2021 року, під час якого останній відмовився давати свідчення відповідно до положень ст. 63 Конституції України. У даному протоколі відсутні будь-які зауваження підозрюваного та його захисника щодо відмови їм слідчим у проведенні слідчого експерименту.

Таким чином, сторона захисту мала право на ініціювання проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_8 , проте таким правом не скористалася. Тому посилання на однобічність дій органу досудового розслідування суд вважає безпідставним.

З тих же підстав суд відхиляє і доводи сторони захисту про однобічність судових експертиз, в основу яких, на думку захисту, були покладені лише покази потерпілої, при тому, що обвинувачений на досудовому розслідуванні від надання свідчень відмовився.

Таким чином, досліджені вище письмові та речові докази, покази свідків не містять суттєвих протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку. Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, отриманий в установленому законом порядку.

Колегія суддів, оцінивши у сукупності наявні у справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також сукупність наданих сторонами обвинувачення та захисту доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, в порядку ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи із засад справедливості, виваженості та неупередженості, керуючись законом, приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_8 за ч.2 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України обвинувачення не знайшло своє підтвердження в ході судового провадження з огляду на наступні обставини.

Так, при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суд має керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним ч. 2 та 4 ст. 17 КПК України.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, обвинувачення повинно довести "кожний факт", пов`язаний із злочином, щоб "не існувало жодної розумної підстави для сумнівів". Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.

Так у рішенні ЄСПЛ у справі «Коробов проти України» (п.65) зазначено, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Водночас, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14 червня 2018 року в справі № 398/5649/15.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», як умисне вбивство з хуліганських мотивів за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України дії винного кваліфікуються, коли він позбавляє іншу особу життя внаслідок явної неповаги до суспільства, нехтування загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, а так само без будь-якої причини чи з використанням малозначного приводу.

Не можна кваліфікувати як вчинене з хуліганських мотивів умисне вбивство під час сварки чи бійки, яку розпочав сам потерпілий, а так само з ревнощів, помсти чи з інших мотивів, що виникли на ґрунті особистих стосунків, навіть якщо при цьому було порушено громадський порядок.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18 червня 2020 року в справі № 720/990/18.

Так, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Як було встановлено за результатами судового розгляду, сутичка (конфлікт) між ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_9 виникла через те, що ОСОБА_8 по ходу свого руху штовхнув потерпілого плечем.

Чи були такі дії обвинуваченого умисними, як стверджує сторона обвинувачення, чи зіткнення з потерпілим сталося з необережності, як наполягає обвинувачений, в судовому засіданні достовірно не встановлено.

Покази ОСОБА_8 з цього приводу стороною обвинувачення не спростовані, а достатніх доказів на підтвердження позиції обвинувачення суду не надані.

Так, з оглянутого судом змісту CD-R диску «Verbatum 700МВ», наданого органу досудового розслідування директором ПП «КВК» ОСОБА_22 на запит в порядку ст. 93 КПК України, який відображає послідовність дій ОСОБА_8 26.10.2021 року о 18.40 год на ринку біля станції метро «О.Масельсьвкого» неможливо однозначно встановити чи умисно ОСОБА_8 штовхнув потерпілого. Потерпіла безпосереднім свідком даного зіткнення не була. Особи, яких видно на відео в цей момент у безпосередній близькості до обвинуваченого з потерпілим, стороною обвинувачення не встановлені та не допитані.

Дана обставина на думку суду має немаловажне значення, оскільки саме з моменту цього зіткнення розпочалася сутичка ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 , яка в подальшому призвела до смерті останнього та могла б свідчити про вчинення злочину з хуліганських мотивів.

Таким чином, з огляду на те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що обвинувачений ОСОБА_8 навмисно 26.10.2021 року о 18.40 год на ринку біля станції метро «О.Масельського» штовхнув плечем потерпілого ОСОБА_9 .

Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений стверджував, що потерпілий ОСОБА_9 після зіткнення плечами висловився на його адресу досить брудною лайкою, за що обвинувачений вирішив вдарити потерпілого у грудну клітину.

Допитаний в судовому засіданні свідок захисту ОСОБА_18 повідомив, що чув як потерпілий висловлювався в бік ОСОБА_8 нецензурною лайкою. Обвинувачення покази даного свідка нічим не спростувало.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 наніс потерпілому удар на ґрунті особистих неприязних стосунків, які виникли внаслідок словесної перепалки (конфлікту) з потерпілим ОСОБА_9 , що, на думку колегії суддів, виключає вчинення вбивства з хуліганських мотивів.

Встановлені судом під час розгляду даної кримінальної справи фактичні обставини, характер дій та поведінка ОСОБА_8 , сама обстановка вчинення злочину, свідчать про те, що дії обвинуваченого були обумовлені особистими мотивами та спрямовані власне на потерпілого, з яким у нього виникла випадкова суперечка.

Таким чином, підстав стверджувати, що ОСОБА_8 в цій ситуації діяв з хуліганських мотивів, на думку суду, немає.

При виключенні хуліганського мотиву дії ОСОБА_8 могли б підпадати під кваліфікацію за ч. 1 ст. 115 КК України.

Проте, частина 1 ст. 115 КК передбачає відповідальність за умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. У свою чергу ч. 2 ст. 121 КК передбачає відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Так, відповідно до ст. 115 КК України умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. При цьому, злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 цього Кодексу, належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом - завданням тілесних ушкоджень. Умисне тяжке тілесне ушкодження є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.

Умисне вбивство відрізняється від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, і визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю.

Умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, належить до категорії складних злочинів. З об`єктивної сторони цей злочин характеризуються суспільно небезпечними, протиправними діяннями та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням.

Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини умислом (прямим/непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки). При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.

Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків; вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.

Прямий умисел - це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч. 2 ст. 24 КК).

Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання (ч. 3 ст. 24 КК).

Питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину.

При цьому спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляється у способі вчинення діянь.

Згідно з ч. 2 ст. 25 КК України необережність є кримінальною протиправною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення.

Необережність є кримінальною протиправною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити (ч. 3 ст. 25 КК).

Таким чином, колегія суддів, оцінюючи суб`єктивне ставлення ОСОБА_8 до наслідків своїх дій у вигляді смерті ОСОБА_9 , вважає, що умислу на вбивство потерпілого він не мав. На це, зокрема, указує те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до події знайомі не були, конфлікт виник зненацька, продовжився стрімко на місці події. Удар ОСОБА_8 наніс потерпілому один, маючи реальну можливість довести свій умисел на вбивство до кінця, оскільки з матеріалів справи вбачається, що обвинувачений припинив свої протиправні дії після того, як потерпілий від його удару впав. Той факт, що потерпіла ОСОБА_14 накинулася на обвинувачуваного та почала його відштовхувати від ОСОБА_9 , висновків суду з цього приводу не змінює, оскільки обвинувачений, який навіть візуально має фізичну перевагу над потеплілою, за бажанням міг би відштовхнути останню та продовжити наносити удари ОСОБА_9 , тобто мав можливість, за наявності відповідного умислу, довести злочин до кінця і вбити потерпілого, проте він утримався від подальших протиправних дій та покинув місце вчинення злочину.

Таким чином, доказів того, що ОСОБА_8 бажав настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_9 від вчиненого ним діяння стороною обвинувачення не надано, оскільки суб`єктивне ставлення ОСОБА_8 до наслідків його дій, свідчить про те, що він вчинив всі необхідні дії, які залежали від його волі на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, проте не мав наміру вбивати ОСОБА_9 , однак заподіявши потерпілому тілесні ушкодження в життєво-важливі органи (голову) із значною силою, передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (нанесеного удару, і як результат падіння потерпілого з прискоренням), але легковажно розраховував на їх відвернення. Саме умисні дії обвинуваченого, який діяв з непрямим умислом на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з тими суспільно-небезпечними наслідками, що настали (смерть потерпілого).

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що встановлені в судовому засіданні фактичні обставини кримінального провадження, а також обставини за яких настала смерть ОСОБА_9 , мета та мотив обвинуваченого, виключають кваліфікацію дій обвиунваченого за умисне вбивство, а тому суд приходить до висновку про перекваліфікацію дій ОСОБА_8 з п. 7 ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України.

Дослідивши докази у даній справі, надавши кожному з них оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_8 за фактично вчинене підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України суд вважає доведеною.

Щодо доводів обвинуваченого та його захисника про те, що смерть потерпілого могла настати в результаті надання не кваліфікованої допомоги, то Верховний Суд у постанові від 27.02.2020 року у справі № 699/236/16 зазначив, що для застосування ч. 2 ст. 121 КК України з кваліфікуючою ознакою - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого обов`язковим є встановлення необхідного причинного зв`язку між тяжким тілесним ушкодженням і смертю, що сталася. Окрім того, ч. 2 ст. 121 КК України може бути застосована і у тому разі, коли смертельний наслідок, який перебував у причинному зв`язку з умисним тілесним ушкодженням, не був усунений лікарським втручанням, хоча й міг бути ним усунений, зокрема через несвоєчасне надання медичної допомоги тощо.

Доводи сторони захисту щодо вчинення обвинуваченим необережного вбивства суд вважає неспроможними з огляду на наступне.

За нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони ? умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України). Кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК України настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість) або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії залежно від наслідків слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати за ст. 119 КК України чи ст. 128 КК України.

Отже, розмежування умисного протиправного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій людині, що спричинило її смерть (ч. 2 ст. 121 КК України), і вбивства, вчинене через необережність (ч. 1 ст. 119 КК України), здійснюється як за об`єктивною, так і за суб`єктивною сторонами цих злочинів.

За фактичними обставинами, встановленими судом дії ОСОБА_26 мали активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками у вигляді заподіяння ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, існував прямий причинний зв`язок.

Так, з установлених судом обставин справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 під час раптового конфлікту з ОСОБА_9 умисно із значною силою вдарив його рукою в обличчя, від чого той упав спиною на землю. Від отриманих тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 помер у лікувальній установі. З висновків експерта, викладених судом вище в даному вироку, вбачається, що малоймовірно, що травма голови у ОСОБА_9 стала наслідком мимовільного падіння на тверду поширену поверхню; травма голови утворилися від впливу тупих твердих предметів, могла виникнути при обставинах, викладених в історії хвороби, а саме: травматичного впливу (удару) в область обличчя з приданням тілу прискорення та подальшим падінням на тверду поверхню з контактом потиличною областю, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження. Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_27 , зокрема показала, що у потерпілого згідно експертизи виявлено перелом потиличної кістки, який переходить на основу черепу і пошкодження головного мозку з крововиливами під оболонки головного мозку. Експерт уточнила, що основа черепу в свою чергу не може бути зламана, якщо людину вдарити по голові кулаком чи ногою. Коли людина падає назад на потиличну ділянку голови, то у місці контакту з поверхнею твердою, може утворитися переломи, крововиливи під оболонки головного мозку, проте сам мозок пошкоджується в зоні контрудару спереду.

У судовому засіданні обвинувачений повідомив, що на момент вчинення злочину він був спортивно розвиненим, займався, хоча і не професійно спортивною боротьбою, тобто на думку суду мав фізичну перевагу над потерпілим. Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень свідчать про те, що ОСОБА_8 , умисно завдаючи без будь-якого попередження удар з великою силою в голову потерпілому, який цього не очікував і не спроможний був захищатися, розраховував на особливу силу удару і такі можливі наслідки, як різке падіння потерпілого й удар головою об тверду поверхню, від чого його здоров`ю буде спричинена тяжка шкода, і хоча не бажав, але свідомо припускав такі наслідки.

Таким чином, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, було безпосереднім наслідком заподіяного обвинуваченим удару в ділянку голови потерпілого, а не результатом падіння останнього й удару головою об тверду поверхню.

У такому випадку є всі підстави констатувати наявність непрямого умислу в діях ОСОБА_8 щодо спричинення потерпілому ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження. Щодо спричинення смерті потерпілому, то в діях ОСОБА_8 має місце необережна форма вини у вигляді злочинної самовпевненості.

Отже, в даному конкретному випадку мало місце умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, а не вбивство, вчинене через необережність.

Таким чином, будь-яких обґрунтованих сумнівів у тій версії події, яку суд вважав встановлено, за результатами дослідження доказів, у суду не виникає. Єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання ОСОБА_8 винним за ч. 2 ст. 121 КК України.

V. Мотиви призначення покарання.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів, у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, обвинувачений ОСОБА_8 скоїв тяжкий злочин, раніше ОСОБА_8 не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, зареєстрований як ФОП, на обліку у лікаря-психіатра і лікаря-нарколога не перебуває, згідно з довідкою № 1 від 02.01.2019 року ТВО командира ВЧ НОМЕР_1 в період з 01.06.2018 по 11.10.2018, з 21.11.2018 по -2.01.2019 безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях; за місцем проживання характеризується задовільно.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 619 від 29.11.2021 року ОСОБА_8 на теперішній час хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідають правопорушення, ОСОБА_8 перебував поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_8 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 3 а.с. 94-96).

Відповідно до виписки № 432 із медичної картки амбулаторного хворого КНП ХОР «ОНД» ОСОБА_8 , який пройшов медичний огляд о 13.25 год. 27.10.2021 року встановлено діагноз: «Залишкові явища вживання алкоголю. Тверезий» (т. 3 а.с. 93).

Також, матеріали справи не містять відомостей, які могли б скомпрометувати потерпілого ОСОБА_9 . Потерпіла ОСОБА_28 в судовому засіданні характеризувала свого чоловіка виключно з позитивної сторони. Потерпілі є батьками двох неповнолітніх дітей 2013 та 2006 року народження.

21.12.2023 року потерпіла ОСОБА_14 подала суду заяви, в яких зазначила, що матеріальну шкоду, спричинену діями ОСОБА_8 їй відшкодовано, просила обвинуваченого суворо не карати, покарання призначити на розсуд суду.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, відомостей про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що його перевиховання й виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України та вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі, у межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України.

При цьому колегія суддів вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, таке покарання є співмірним протиправному діянню та необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

VІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор», застосований відносно ОСОБА_8 , суд вважає необхідним залишити без змін до набрання вироком законної сили.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину вбачається, що ОСОБА_8 був затриманий 27 жовтня 2021 року (т. 3 а.с. 24), в зв`язку із чим відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України суд зараховує строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 у строк покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

У даному кримінальному провадженні питання про арешт майна вирішено ухвалами слідчого судді від 01.11.2021 року.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі положень ст. 100 КПК України.

Цивільний позов потерпілою не заявлено.

Судові витрати за проведення судових експертиз згідно ч. 3 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого, проте у даному кримінальному провадженні такі витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у вигляді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 у строк покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі та строк відбування покарання за даним вироком рахувати ОСОБА_8 з 27 жовтня 2021 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор», застосований відносно ОСОБА_8 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

- джинсові брюки ОСОБА_8 , які поміщено до сейф-пакету з биркою на якій мається напис «висновок експерта №14/650-С 12.11.2021»; черевики ОСОБА_8 поміщені до сейф-пакету з биркою на якій мається напис «висновок експерта №14/651-С 12.11.2021»; куртка ОСОБА_8 , яка поміщена до сейф-пакету з биркою на якій мається напис «висновок експерта №14/649-С 20.11.2021», які передано до камери зберігання речових доказів ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_8 .

- паперова серветка, матеріал після дослідження в паперовому конверті з биркою на якій мається напис «речові докази до висновку експерта №951С/2021 від 17.11.2021»; два змиви на марлевих тампонах, матеріал після дослідження в паперовому конверті з биркою на якій мається напис «речові докази до висновку експерта №950С/2021 від 16.11.2021»; паперова серветка, матеріал після дослідження в паперовому конверті з биркою на якій мається напис «речові докази до висновку експерта №952С/2021 від 17.11.2021»; два змиви на марлевих тампонах, матеріал після дослідження в паперовому конверті з биркою на якій мається напис «речові докази до висновку експерта №9490/2021 від 15.11.2021», які передано до камери зберігання речових доказів ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили знищити.

- лазерний диск Verbatim CD-R 700 Mb, на якому зафіксовані події з камери зовнішнього спостереження, встановленої на фасаді магазину ПП «КВК», за адресою: АДРЕСА_2 - після набрання вироком законної залишити зберігати у матеріалах кримінальної справи № 645/8419/21.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2021 року, на майно, яке вилучене 27.10.2021 року під час проведення обшуку затриманої особи ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою : АДРЕСА_3 , на підставі ч. 3 ст.208 КПК України, а саме:сумку чорного кольору марки «Calvin Klein», поміщену до полімерного сейф пакету №7219410; кофту темно-синього кольору без написів, поміщену до полімерного сейф- пакету №7219406;кепку чорного кольору із написом «Panther», поміщену до полімерного сейф-пакету №2250155;джинси чорного кольору, поміщені до полімерного-сейф пакету №7219407;куртку з зовнішньої сторони чорного кольору, з внутрішньої сторони червоного кольору, поміщену до полімерного сейф-пакету №7219409;туфлі чорного кольору з білою підошвою без назви, поміщені до полімерного сейф-пакету № 7219408.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2021 року, на тимчасово вилучене майно під час огляду місця події 26.10.2021 року, а саме: -змив на марлевий тампон з речовиною бурого кольору( контрольний змив), зразок марлі (об. №1); серветка з речовиною бурого кольору ( об.№2); змив на марлевий тампон з речовиною бурого кольору( контрольний змив, зразок марлі (об.№3); серветка з речовиною бурого кольору із смітника (об.№4).

Згідно з ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2