Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/1115/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина рф, працюючого на посаді командира 2 групи спеціального призначення 23 загону спеціального призначення «Оберег» (ВЧ НОМЕР_1 , м. Челябінськ) Уральського округу військ національної гвардії рф, у званні капітана, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 438 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000007 від 18.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

27.02.2024 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Згідно вказаного повідомлення, у ході ведення активних бойових дій, з метою подальшого руху зф рф у напрямку міста Миколаєва та забезпечення подолання супротиву Збройних сил України на території Миколаївської області, військовослужбовцями зф рф з 19.03.2022 року взято під контроль місто Снігурівка Снігурівської міської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, яке у відповідності до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», у період часу з 19.03.2022 по 11.11.2022 перебувало під тимчасовою окупацією рф.

Починаючи з 19.03.2022 військовослужбовці зф рф та інших воєнізованих формувань рф почали проводити у місті Снігурівка Снігурівської міської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, так звані «фільтраційні заходи» та обшуки у домоволодіннях місцевих мешканців, направлені на встановлення військовослужбовців ЗСУ, ТрО, коригувальників вогню ЗСУ, виявлення зброї, державних службовців, у тому числі і співробітників поліції.

Серед підрозділів зф рф, які здійснили незаконну тимчасову окупацію міста Снігурівка Снігурівської міської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, перебували військовослужбовці 23-го загону спеціального призначення «Оберег» (ВЧ 6830, м. Челябінськ) Уральського округу військ національної гвардії рф (далі 23-й загін особливого призначення «Оберег»).

У складі вказаного підрозділу, на посаді командира 2-ї групи спеціального призначення 23-го загону особливого призначення «Оберег» перебував громадянин рф ОСОБА_6 (використовуючи з метою конспірації позивний « ОСОБА_7 »), який усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно та протиправно порушив вимоги Спільної статті 2 Женевських конвенцій 1949 року, приписів ст. ст. 31-32, 147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року та приписів п. п. а. 2 п. а ч. 2 ст. 75 ДП 1, за наступних обставин.

Так, 20.03.2022, у першій половині дня, більш точного часу досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим, командир 2-ї групи спеціального призначення 23-го загону особливого призначення «Оберег» ОСОБА_6 , будучи озброєними, разом з іншими невстановленими на цей час досудовим розслідуванням військовослужбовцями зф рф проводячи «фільтраційні заходи» та обшуки домоволодінь місцевих мешканців, прибув за місцем мешкання співробітників поліції відділення поліції № 2 Баштанського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

В цей час на території домоволодіння за вищевказаною адресою, окрім ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували інші співробітники поліції, а саме: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які перебували у цивільному одязі, без спеціальних засобів та вогнепальної зброї, які військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань України не були, участі в активних бойових діях не приймали, а отже перебували під захистом «Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни» та інших законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, про що ОСОБА_6 було достеменно відомо.

В силу займаної посади командира 2-ї групи спеціального призначення 23-го загону особливого призначення «Оберег» ОСОБА_6 , перебуваючи на території домоволодіння родини ОСОБА_12 за вищевказаною адресою, віддав усний наказ іншим невстановленим на цей час досудовим розслідуванням військовослужбовцям зф рф, що прибули з ним у кількості не менше 6-7 осіб, нелегально ув`язнити ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Так, невстановлені військовослужбовці зф рф, на виконання наказу командира 2-ї групи спеціального призначення 23-го загону особливого призначення «Оберег» ОСОБА_6 , із застосуванням фізичної сили, здійснили нелегальне ув`язнення ОСОБА_8 , якого фізично примусили підкоритись їх волі, затягли потерпілого до кімнати ОСОБА_13 житлового будинку за вищевказаною адресою, де розташували на колінах обличчям до стіни та наносили удари по тулубу прикладами автоматичної зброї, запитуючи про місцезнаходження табельної зброї та наявності татуювань на тілі останнього.

В подальшому, ОСОБА_6 наказав невстановленим військовослужбовцям зф рф роздягнути ОСОБА_8 до спідньої білизни з метою перевірки наявності на його тілі татуювань, що на виконання наказу командира військовослужбовці зф рф зробили, після чого знову розмістили потерпілого у попереднє положення, на коліна обличчям до стіни, продовжуючи хаотично наносити йому удари прикладами автоматичної зброї та запитуючи про зброю, місце розташування ЗСУ.

Далі, ОСОБА_6 , розуміючи, що перед ним перебуває особа, яка, у відповідності до норм міжнародного гуманітарного права є цивільною особою, захищена Женевськими конвенціями та додатковими протоколами до них, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, з метою залякування потерпілого ОСОБА_8 та встановлення інформації на користь зф рф, із застосуванням невстановленої під час проведення досудового розслідування вогнепальної зброї, здійснив не менше 2 пострілів біля голови останнього, з правої сторони (імітуючи його розстріл), тим самим завдавши психологічних страждань потерпілому ОСОБА_8 , таким чином здійснюючи катування (жорстоке поводження з цивільним населенням).

В подальшому, невстановлені на даний час досудовим розслідуванням військовослужбовці зф рф у кількості не менше 2-х осіб, затулили потерпілому ОСОБА_8 рот шкарпетками, щоб останній не кричав та не говорив нічого і перемістили потерпілого до спальної кімнати вищевказаного будинку, де розмістивши його на ліжку, обличчям до низу зав`язали позаду окремо руки та ноги, знайденими у кімнаті ременями і зафіксувавши вже зав`язані кінцівки між собою (у формі «човника»), розвернули потерпілого обличчям та частиною тулуба на край ліжка, таким чином, щоб потерпілий знаходився половиною тіла на ліжку, а верхньою половиною тіла утримував себе в напрузі над підлогою та розмістили перевернутий догори ніжками табурет під його обличчям та верхньою частиною тіла. В такому положенні, роздягнений до спідньої білизни з шкарпетками в роті, перебуваючи в постійній напрузі тіла, потерпілий перебував деякий час, під час чого військовослужбовці зф рф продовжували ставити йому запитання про місце розташування позицій ЗСУ, ТрО, зброю та відношення потерпілого до ЗСУ.

Таким чином, невстановлені військовослужбовці зф рф своїми умисними діями, які виразились у нелегальному ув`язненні (порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) із заподіянням фізичних (побоїв та тілесних ушкоджень) та психологічних страждань (погроза вбивством) потерпілому ОСОБА_8 , здійснюючи катування (жорстоке поводження з цивільним населенням), вчинили порушення законів та звичаїв війни.

Через деякий час, не досягши бажаного та не отримавши відповіді на запитання, невстановлені військовослужбовці зф рф наказали ОСОБА_8 одягнутися та вивели на подвір`я домоволодіння з зав`язаними попереду ременем руками.

Окрім того, невстановлені на даний час досудовим розслідуванням військовослужбовці зф рф, на виконання усного наказу командира 2-ї групи спеціального призначення 23-го загону особливого призначення «Оберег» ОСОБА_6 , із застосуванням фізичної сили, здійснили нелегальне ув`язнення ОСОБА_10 , якого фізично примусили підкоритись їх волі, затягли до іншої кімнати будинку за вищевказаною адресою, а саме приміщення кухні, де розташували у положенні стоячи на колінах, обличчям до стіни, руками за спиною та наносили удари по тулубу і нижнім кінцівкам, ставлячи потерпілому запитання про зброю, місце розташування ЗСУ, коректувальників артилерійського вогню.

Таким чином, невстановлені військовослужбовці зф рф своїми умисними діями, які виразились у нелегальному ув`язненні (порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) із заподіянням фізичних (побоїв та тілесних ушкоджень) потерпілому ОСОБА_10 , здійснюючи катування (жорстоке поводження з цивільним населенням), вчинили порушення законів та звичаїв війни.

В подальшому, ОСОБА_6 , зайшовши до приміщення кімнати, де перебував у вищеописаному положенні ОСОБА_10 , та розуміючи, що перед ним перебуває особа, яка, у відповідності до норм міжнародного гуманітарного права є цивільною особою, захищена Женевськими конвенціями та додатковими протоколами до них, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, з метою залякування потерпілого ОСОБА_10 та встановлення інформації на користь зф рф, із застосуванням невстановленої під час проведення досудового розслідування холодної зброї, у вигляді ножу, приставив його до горла потерпілого погрожуючи вбивством останньому та повідомив, що застрелив його товариша у сусідній кімнаті, тим самим завдавши психологічних страждань потерпілому ОСОБА_10 , таким чином здійснюючи катування (жорстоке поводження з цивільним населенням).

Не досягнувши бажаного та не отримавши відповіді на запитання про місце розташування ЗСУ, ТрО, коригувальників та іншого, потерпілого вивели до подвір`я домоволодіння під супроводом військовослужбовців зф рф.

Окрім того, невстановлені на даний час досудовим розслідуванням військовослужбовці зф рф, на виконання усного наказу командира 2-ї групи спеціального призначення 23-го загону особливого призначення «Оберег» ОСОБА_6 , із застосуванням фізичної сили, здійснили нелегальне ув`язнення ОСОБА_11 , якого фізично примусили підкоритись їх волі, затягли до приміщення гаражу на території домоволодіння за вищевказаною адресою, розмістивши у положенні стоячи на колінах, з руками піднятими догори, хаотично наносили по тулубу потерпілого та у грудну клітину удари і ставили питання про коректувальників артилерійського вогню.

В подальшому один із невстановлених військовослужбовців зф рф, який стояв позаду потерпілого ОСОБА_11 здійснив не менше 2 пострілів з невстановленої на даний час автоматичної вогнепальної зброї, біля голови потерпілого, а саме лівого вуха, (імітуючи його розстріл), тим самим завдавши психологічних страждань потерпілому ОСОБА_11 здійснюючи катування (жорстоке поводження з цивільним населенням), після чого інший невстановлений військовослужбовець зф рф, підійшов позаду потерпілого та із застосуванням невстановленої під час проведення досудового розслідування холодної зброї, у вигляді ножу, приставив його до горла потерпілого та з метою залякування ОСОБА_11 і встановлення інформації на користь зф рф погрожував вбивством, таким чином здійснюючи катування (жорстоке поводження з цивільним населенням), вказані дії невстановленим військовослужбовцем зф рф були здійснені по відношенню до потерпілого двічі.

Таким чином, за час перебування потерпілого у приміщенні гаражу за вищевказаною адресою, невстановлені військовослужбовці зф рф своїми умисними діями, які виразились у нелегальному ув`язненні (порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) із заподіянням фізичних (побоїв та тілесних ушкоджень) та психологічних страждань (погроза вбивством та імітування розстрілу) потерпілому ОСОБА_11 , здійснюючи катування (жорстоке поводження з цивільним населенням), вчинили порушення законів та звичаїв війни.

Не досягнувши бажаного та не отримавши відповіді на запитання про місце розташування ЗСУ, ТрО, коригувальників та іншого, військовослужбовці зф рф вивели потерпілого ОСОБА_11 на подвір`я домоволодіння, де вже на той час перебував ОСОБА_10 та привели ОСОБА_8 , розташували біля стінки господарського приміщення, обличчям до стіни з піднятими до гори руками. В подальшому, потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 транспортували до приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 », яке розташоване по вул. Центральній у м. Снігурівка і того ж дня відпустили додому.

Так, невстановлені військовослужбовці зф рф, на виконання наказу командира 2-ї групи спеціального призначення 23-го загону особливого призначення «Оберег» ОСОБА_6 , із застосуванням фізичної сили, здійснили нелегальне ув`язнення ОСОБА_9 , яку фізично примусили підкоритись їх волі, наказавши сісти на лавку у дворі домоволодіння за вищевказаною адресою, направивши на неї автоматичну вогнепальну зброю та контролювавши дії та рухи останньої, не дозволяючи встати, рухатися, повертати голову і говорити та вчиняючи на потерпілу психологічний тиск, який виразився у тому, що остання чула постріли з будинку та гаражу і вважала, що її чоловіка та колег вбили.

Таким чином, невстановлені військовослужбовці зф рф своїми умисними діями, які виразились у нелегальному ув`язненні (порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) із заподіянням психологічних страждань (погроза вбивством, імітація розстрілу чоловіка та колег) потерпілій ОСОБА_9 , здійснюючи нелюдське поводження (жорстоке поводження з цивільним населенням), вчинили порушення законів та звичаїв війни.

Потерпіла перебувала у вищевказаному положенні до того часу, поки їй не дозволили встати.

З огляду на те, що вказані події мали місце на території, що перебувала під контролем зф рф, а потерпілі були цивільними особами, що перебували під захистом відповідно до ст. 4 Четвертої Женевської конвенції, дії командира 2-ї групи спеціального призначення 23-го загону особливого призначення «Оберег» ОСОБА_6 , що виразились у відданні наказу невстановленим військовослужбовцям зф рф на нелегальне ув`язнення потерпілих, про яких згадано вище, а також заподіянні їм психологічних страждань (погроза вбивством, імітування розстрілу), здійснюючи катування (жорстоке поводження з цивільним населенням) потерпілих з метою отримання інформації на користь окупаційних військ є серйозними порушеннями цієї Конвенції відповідно до ст. ст. 31-32, 147 цієї Конвенції та приписів п. п. а. 2 п. а ч. 2 ст. 75 ДП 1. Таким чином, ці дії є порушеннями законів та звичаїв війни.

01 березня 2024 року, 04 березня 2024 року та 06 березня 2024 року, ОСОБА_6 викликався до Слідчого управління ГУНП в Миколаївській області шляхом публікації повісток про виклик в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (офіційне видання «Урядовий кур`єр» від 27.02.2024, вівторок, № 42) та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора (за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 але за викликами ОСОБА_6 жодного разу до органу досудового розслідування не з`явився та про поважні причини своєї неявки не повідомив.

У зв`язку з тим, що до теперішнього часу підозрюваний ОСОБА_6 не з`являється без поважних причин на виклики слідчого, за умови його належного повідомлення про такий виклик, постановою слідчого від 11.03.2024 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук та копію вказаної постанови направлено на виконання до УКР ГУНП в Миколаївській області.

Слідчий звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з погодженим із прокурором Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 клопотанням про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання вказав, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років. Підозра є обґрунтованою, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, є ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Запобігти вказаним ризикам та забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків не зможе обрання більш м`якого запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити.

Захисник проти задоволення клопотання заперечував посилаючись на необґрунтованість ризиків.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, приходжу до наступного.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно положень ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно вимог п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про основоположні права та свободи та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, яке відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років. Підозра є обґрунтованою, підтверджується наступними зібраними матеріалами кримінального провадження:

- протоколом огляду місця події (з план-схемою та фототаблицею до нього) від 19.01.2024 за адресою: АДРЕСА_2 місце мешкання сім`ї ОСОБА_12 , в ході огляду зафіксовано два отвори у підлозі приміщення коридору будинку, які ймовірно утворилися від пострілів під час імітування розстрілу ОСОБА_8 та два отвори у стінах приміщення гаражу, які ймовірно утворилися від пострілів під час імітування розстрілу ОСОБА_11 ;

- протоколом огляду мобільного телефону (з фототаблицею до нього) від 19.01.2024, який належить потерпілій ОСОБА_9 , в ході якого встановлено контакт чату «Капітан Кабаєв»;

- аналітичним звітом відділу кримінального аналізу ГУНП в Миколаївській області з встановленими анкетними даними військовослужбовця зс рф ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його родинних зав`язків та фотографій;

- відповіддю з ВЧ НОМЕР_2 , щодо підрозділів росгвардії та зс рф, які перебували під час тимчасової окупації на території м. Снігурівка, Баштанського району, Миколаївської області, згідно якої встановлено військовослужбовця зс рф капітана ОСОБА_6 ;

- протоколом допиту потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , які розповіли про обставини вчинення кримінального правопорушення відносно них;

- протоколами слідчих експериментів з потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за місцем мешкання ОСОБА_8 , під час проведення яких було відтворено обставини вчинення кримінального правопорушення щодо них;

- протоколами впізнання особи за фотознімками за участі потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в ході яких потерпілі впізнали на фото особу як військовослужбовця зс рф ОСОБА_6 ;

- протоколом впізнання особи за фотознімками за участі свідка ОСОБА_14 , в ході якого свідок впізнав на фото особу як військовослужбовця зс рф ОСОБА_6 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

З урахуванням викладеного, тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним в інкримінованому правопорушенні, того факту, що ОСОБА_6 знаходиться в державному розшуку, його фактичне місцезнаходження до цього часу не встановлено, вважаю доведеною наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Враховуючи викладене, оскільки прокурором доведено наявність мети та підстав застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а такождоведено, що підозрюваний оголошений у розшук та перебуває на тимчасово окупованій території України, вважаю необхідним клопотання слідчого задовольнити.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, який у відповідності до ч. 2 цієї ж статті обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Питання про застосування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід розглянути після його затримання і не пізніш як через 48 годин з часу доставки до місця кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів.

Повний текст ухвали оголошено 22 березня 2024 року о 11 год. 30 хв.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_15