Справа №522/1457/24
Провадження №1-кп/522/1143/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000203 від 21.07.2022 року, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Краснопілка Комінтернівського району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, на момент вчинення кримінальних правопорушень дільничний офіцер поліції сектору превенції відділення поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, старший лейтенант поліції,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.302, ч.3 ст.303 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с.Дачне Біляївського району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.302, ч.3 ст.303 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця с.Химчин Косівського району Івано-Франківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.302, ч.3 ст.303, ч.1 ст.263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представник власника майна, на яке накладений арешт ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

31.01.2024 року до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000203 від 21.07.2022 року, стосовно: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.302, ч.3 ст.303 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.302, ч.3 ст.303 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.302, ч.3 ст.303, ч.1 ст.263 КК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.02.2024 р. призначено судовий розгляд обвинувального акту.

16.04.2024 року адвокат ОСОБА_9 звернувся до суду із клопотанням відповідно якого просив скасувати арешт на майно накладене ухвалою Київського районного суду м. Одеси 15.06.2023 року задоволено клопотання слідчого ТУ ДБР про арешт майна в рамках кримінального провадження №000203 від 21.07.2022 в частині арештованого майна ОСОБА_10 , а саме ноутбука марки Mac Book Air, модель НОМЕР_1 , серійний номер НОМЕР_2 , мобільного телефону марки Apple модель 14 Pro IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 із сім картою НОМЕР_5 , банкнот зовні схожі на долари США на загальну суму 6460 доларів США

В обґрунтування клопотання зазначено, що матеріали кримінальної справи стосовно ОСОБА_10 були виділени в окремі матеріали №0000865 та передані Приморський районний суд для розгляду.

07 березня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючої судді ОСОБА_11 здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000865 від 22.11.2023 року стосовно ОСОБА_10 винесено вирок, яким ОСОБА_10 була визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 303, ч. 1, 2 ст. 309 КК України, та призначено їй покарання за:

- ч. 2 ст. 302 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

- ч. 3 ст. 303 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна;

- ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки;

- ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Фактичні обставини справи свідчать про відсутність потреби для подальшого застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки арештоване майно під час розгляду справи було речовим доказом у кримінальному провадженні, а після винесення вироку у відношені ОСОБА_10 перестало таким бути

Під час судового засідання, представник ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 заявив, що частково підтримує клопотання про скасування арешту в частині зняття арешту та передачі ОСОБА_10 банкноти зовні схожі на долари США на загальну суму 6460 доларів США, в іншій частині просив клопотання залишити без розгляду.

Інші учасники судового провадження не заперечували

Дослідивши подане клопотання, заслухавши думку учасників провадження, суд дійшов висновку про задоволення клопотання з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В силу ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Сукупність наведених норм кримінального провадження, їх внутрішній, змістовний зв`язок між собою свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Таким чином, саме суд, шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб. Отже, суд, виконуючи покладені на нього обов`язки, має запобігти зловживанню стороною обвинувачення її повноваженнями з метою збереження рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, накладення арешту на об`єкт права власності є позбавленням його власника можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності. Практичне застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що обмеження права будь-якої особи (фізичної або юридичної) розпорядження належним їй майном без достатніх підстав є протиправним.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15.06.2023 року по справі №947/15915/23, провадження №1-кс/522/7335/23, Клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_12 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_13 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000203 від 21.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України задоволено

Накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено 02.06.2023 року під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_4 , а саме на:

- ноутбук марки «Mac Book Air», модель НОМЕР_1 , серійний номер НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон марки «Apple», модель «14 Pro», IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 із сім карткою НОМЕР_5 ;

- 3 блокнота із чорновими записами щодо надходження грошових коштів від зайняття сутенерством;

- банкноти зовні схожі на долари США на загальну суму 6460 доларів США;

- металеву ємність із залишками порошкоподібної речовини; 5 зіп-пакетів із порошкоподібною речовиною, 1 зіп-пакет із 4 пігулками, картонний конверт чорного кольору в якому міститься 1 зіп-пакет із порошкоподібною речовиною та порошкоподібна речовина;

- 4 платкові картки monobank Універсал Банк на ім`я ОСОБА_14 , 1 пластикову карту від фітнес клубу «S1», 2 пластикові трубочки, із залишками порошкоподібної речовини.

Відповідно клопотання адвоката зазначено про відсутність потреби для подальшого застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки арештоване майно під час розгляду справи було речовим доказом у кримінальному провадженні, а після винесення вироку у відношені ОСОБА_10 перестало таким бути

Продовження застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, може призвести до порушення прав і законних інтересів власника майна, що суперечить положенням ст. 41 Конституції України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950р.), учасником яких є України.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої влади й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при внесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист прав власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.)

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним, п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом ведення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр» проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Враховуючи викладене, вважаю, що на теперішній час відсутні підстави для збереження заходу забезпечення у вигляді арешту майна ОСОБА_10 , оскільки судовий розгляд відносно ОСОБА_10 вже завершено, будь-яких заперечень з боку прокурора та інших учасників провадження не надходило, тому клопотання адвоката ОСОБА_9 підлягає задоволеною.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 174 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 про скасування арешту задовольнити частково.

Скасувати частково арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси 15.06.2023 року справа 947/15915/23 на підставі клопотання слідчого ТУ ДБР про арешт майна в рамках кримінального провадження №000203 від 21.07.2022 року, а саме з банкнот зовні схожих на долари США на загальну суму 6460 доларів США та повернути майно власнику.

Ухвала оскарженню на підлягає.

Суддя: ОСОБА_1