ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

при секретарі - Печерей О.С.,

за участю прокурора - Мордовченко К.А.,

обвинуваченої - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Козлова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в умовах дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, що був затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, продовженого в подальшому Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом від 01 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3057-ІХ, Указом від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 № 3275-ІХ, Указом від 06.11.2023 р. № 734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 № 3429-ІХ, Указом від 05.02.2024 № 49/2024, затвердженого Законом України від 06.02.2024

№ 3564-ІХ, Указом Президента України від 6 травня 2024 року №271/2024, продовженим Законом України № 3684-IX від 08.05.2024, кримінальне провадження № 0001707 від 07.11.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Лисичанськ Луганської області, громадянки України, такої, що має середньо-спеціальну освіту, не заміжньої, такої, що має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2024, зміненим в частині покарання вироком Запорізького апеляційного суду від 03.06.2024, за ч. 4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи, що Указом Президента України на всій території України з 24.02.2022 введено воєнний стан, який станом на листопад 2023 року не був припинений, вчинила корисливі злочини за таких обставин.

05 листопада 2023 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, перебуваючи на законних підставах у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, із корисливих мотивів, переконавшись у тому, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, під приводом надання соціальної допомоги пенсіонерам, у розмірі 200 гривень, надала потерпілій ОСОБА_3 , купюру 1000 гривень для розміну двома купюрами по 500 гривень.

Після цього, виявивши місце зберігання грошових коштів ОСОБА_3 , діючи таємно, скориставшись тим, що потерпіла перебувала на кухні квартири, викрала грошові кошти з гаманця, залишеного потерпілою у кімнаті квартири, у сумі 10 000 гривень.

У подальшому ОСОБА_1 зникла з місця вчинення кримінального правопорушення та розпорядилась викраденими грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , майнової шкоди у сумі 10 000 гривень.

Органом досудового розслідування вказане діяння ОСОБА_1 кваліфіковане за ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, 07 листопада 2023 року, приблизно о 09 годині 00 хвилин, перебуваючи на законних підставах у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, із корисливих мотивів, переконавшись у тому, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, представившись представником Червоного хреста, під приводом оформлення соціальної допомоги особам похилого віку, попросила у потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пенсійне посвідчення для оформлення матеріальної допомоги, який направився до комірки, звідки дістав рюкзак чорного кольору.

Після цього, виявивши місце зберігання грошових коштів ОСОБА_4 , діючи таємно, скориставшись тим, що потерпілий перебував на балконі квартири, викрала з рюкзаку, який потерпілий залишив на дивані у кімнаті квартири, грошові кошти у сумі 20 000 гривень та 2300 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.11.2023 складало 82 898,00 грн.

У подальшому ОСОБА_1 зникла з місця вчинення кримінального правопорушення та розпорядилась викраденими грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , майнової шкоди на загальну суму 102898,00 гривень.

Органом досудового розслідування вказане діяння ОСОБА_1 кваліфіковане за ч. 4 ст. 185 КК України.

Судовий розгляд був проведений в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень визнала повністю, не оспорюючи фактичні обставини вчинення нею цих діянь (час, місце, спосіб, предмет, форму вини, мотив та мету, вартість викраденого майна). Зокрема, обвинувачена пояснила, що восени 2023 року, перебуваючи у скрутному матеріальному становищі, пов`язаному з переїздом з тимчасово окупованої території і відсутністю стабільного заробітку, перебуваючи у м. Запоріжжя, дізнавшись про місця проживання осіб похилого віку, з`являлась до них під приводом оформлення соціальної допомоги на користь потерпілих, де, користуючись неуважністю останніх, викрала у них грошові кошти.

Також обвинувачена заявила, що вчинила інкриміновані їй діяння через скрутне матеріальне становище, пов`язане з евакуацією із зони активних бойових та необхідністю утримувати малолітню дитину, щиро розкаюється у вчиненому і просить суворо не карати, застосувавши покарання нижче від найнижчої межі санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Від потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_5 надійшли заява про розгляд кримінального провадження без їх участі, а також про те, що обвинувачена повністю відшкодувала завдану їм шкоду, повернувши викрадені грошові кошти у повному розмірі. Просили призначити обвинуваченій покарання згідно чинного законодавства.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд кримінального провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, а також дослідженням письмових матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої, та матеріалів, що стосуються вирішення процесуальних питань під час ухвалення вироку.

За таких обставин суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_1 обвинувачення та кваліфікує вчинене нею діяння по епізоду щодо потерпілої ОСОБА_3 - за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, по епізоду щодо потерпілого ОСОБА_5 - за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При цьому суд вважає за необхідне по епізоду крадіжки майна у потерпілої ОСОБА_3 виключити з обвинувачення ознаку повторності, оскільки станом на 05.11.2023 обвинувачена ОСОБА_1 не мала не знятої або не погашеної судимості, і тому вказаний злочин слід вважати вчиненим вперше.

При призначенні покарання обвинуваченій суд, керуючись приписами ст. ст. 65-66 КК України, враховує те, що обвинувачена на момент вчинення нею злочинів була не судима, є незаміжньою, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, страждає на хворобу, що потребує систематичного лікування.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_1 , є вчинення кримінальних правопорушень щодо осіб похилого віку.

Водночас обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_1 , суд вважає визнання нею вини, співробітництво з органом досудового розслідування, повне відшкодування завданої злочинами матеріальної шкоди.

Суд також враховує, що після вчинення кримінальних правопорушень, обставини яких встановлені під час розгляду цього кримінального провадження, ОСОБА_1 втретє вдалась до вчинення крадіжки за аналогічних обставин 30.11.2024, за що була засуджена вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2024, зміненим в частині покарання вироком Запорізького апеляційного суду від 03.06.2024, до п`яти років позбавлення волі.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання, суд враховує як вищевказані обставини, так і те, що вона вважається раніше не судимою лише в силу ст. 89 КК України, не має стійких соціальних зв`язків, не заміжня, її малолітній син проживає разом з її донькою в м. Харкові, вона не працює, стабільного джерела доходу не має, суспільно-корисною працею не займається, що свідчить про те, що вона заробляє на життя шляхом вчинення злочинів.

Крім того, необхідність утримання малолітнього сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не завадило обвинуваченій залишити його із своєю повнолітньою донькою у м. Харків, і приїхати до м. Запоріжжя для вчинення кримінальних правопорушень.

Наведені обставини вказують на те, що під час вчинення кримінальних правопорушень щодо потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , обвинувачена ОСОБА_1 мала стійку внутрішню установку на систематичне викрадання майна у осіб похилого віку, і припинила вчинення подібних діянь лише внаслідок затримання безпосередньо після вчинення останнього з них.

Зазначене свідчить про те, що застосування при призначенні покарання ст. ст. 69, 75 КК України не досягне своєї мети, визначеної ст. 50 КК України, - виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи визнання обвинуваченою своєї вини та повне відшкодування завданої шкоди, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_1 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України в мінімальних межах санкції.

Не вбачає суд підстав і для застосування правил ст. 79 КК України, оскільки вони можуть бути застосовані лише жінок, що мають дітей віком до семи років і засуджених до покарання за тяжкий або особливо тяжкий злочин на строк не більше п`яти років.

Разом з цим суд враховує, що остаточне покарання обвинуваченій має бути призначене за сукупністю злочинів за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки ОСОБА_1 є засудженою вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2024, зміненим в частині покарання вироком Запорізького апеляційного суду від 03.06.2024, за ч. 4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі за діяння, вчинене 30.11.2023.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати слід покласти на обвинувачену.

Цивільний позов у кримінальному провадженні поданий не був.

Оскільки за повідомленням обвинуваченої, її малолітній син ОСОБА_6 проживає разом з її повнолітньою донькою ум. Харків, суд не вбачає підстав для вжиття заходів в порядку ст. 378 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 100, 349, 369, 373-376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2024, зміненим в частині покарання вироком Запорізького апеляційного суду від 03.06.2024, призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі.

Строк відбування остаточного покарання за цим вироком обчислювати з дня його проголошення, тобто з 10.06.2024.

На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України зарахувати у строк остаточного покарання, призначеного цим вироком, частково відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2024, зміненим в частині покарання вироком Запорізького апеляційного суду від 03.06.2024, за період з 30.11.2023 по 09.06.2024 включно.

Речовий доказ DVD-R диск з відеозаписом з камери спостереження, яка розташована на балконі за адресою АДРЕСА_4 , - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію повного тексту вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченій та її захиснику негайно після його проголошення.

Суддя М.М. Мінаєв