ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/952/24 Справа № 194/704/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану на ухвалу слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2024 року, якою щодо підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Душанбе, Таджикистан, громадянина України, з середньою-технічною освітою, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні дітей 2010, 2014, 2022, 2024 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11 червня 2024 року,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2024 року клопотання слідчого СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 задоволено частково та застосовано щодо підозрюваного за ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11 червня 2024 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.04.2024 року у ОСОБА_8 , через неприязні відносини з ОСОБА_10 , виник злочинний умисел на умисне, протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_10 . З метою вбивства ОСОБА_10 , ОСОБА_8 14.04.2024 року, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалося можливим, знаходячись за місцем мешкання своєї матері у кв. АДРЕСА_3 , взяв кухонний ніж для спричинення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_10 14.04.2024 року приблизно з 16:45 год. ОСОБА_8 , з метою доведення свого злочинного умислу, спрямованого на умисне, протиправне заподіяння смерті іншій людині, маючи при собі вищевказаний кухонний ніж, прийшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого по АДРЕСА_4 , біля якого знаходився ОСОБА_10 Підійшовши до вказаного магазину ОСОБА_8 покликав до себе ОСОБА_10 , для розмови, та останній підійшов до ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тримаючи у своїй правій руці вищевказаний кухонний ніж, умисно наніс ним один удар в область грудної клітини зліва потерпілому ОСОБА_10 , чим спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітини від отримання яких настала смерть потерпілого ОСОБА_10 на місці вчинення кримінального правопорушення.

15.04.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Слідчий суддя мотивував свої висновки тим, що стороною обвинувачення у своєму клопотанні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та існування ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_8 має постій місце проживання, офіційно не працює, одружений, учасник бойових дій, приймав участь в антитерористичній операції, має подяку, має на утриманні дітей 2010, 2014, 2022, 2024 року народження, за місцем проживання охарактеризований позитивно, перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра з діагнозом психічні та поведінкові розлади, викликані вживанням опіоїдів, синдром залежності, за місцем проходження військової служби охарактеризований позитивно.

Враховуючи положення КПК України, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти наявним ризикам, та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 ..

Також, згідно пред`явленої підозри, внаслідок вчиненого підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення спричинено смерть ОСОБА_10 , тобто ним згідно пред`явленої підозри вчинено злочин, що спричинив загибель людини, то з урахуванням п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, вважав за необхідне не визначати розмір застави.

Не погодившись із судовим рішенням захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить ухвалу слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його реєстрації: АДРЕСА_2 , з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених п.п. 1,2,3,8 ч.5 ст.194 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник зазначає про те, що сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується ОСОБА_8 не може бути підставою для застосування запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки це суперечить презумпції невинуватості.

Поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що до затримання підозрюваний взагалі не знав, що скоїв вбивство потерпілого, так як з його слів після нанесення ударом ножем потерпілий розвернувся і пішов лавки, де сидів раніше, а підозрюваний розвернувся і пішов в бік АДРЕСА_5 . Про те, що ОСОБА_10 помер підозрюваний дізнався від працівників поліції.

Ризик втечі підозрюваного під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу захисник вважає, що не підтвердився, так як зі слів підозрюваного це він зателефонував до поліції та повідомив де він знаходиться, де в подальшому його і було затримано.

Ризик перешкоджання досудовому розслідуванню спростовується тим, що після бійки з потерпілим підозрюваний дійсно пішов в лісосмугу та викинув там ніж, але він був в дуже збудженому стані. Проте під час затримання, дізнавшись, що ОСОБА_10 помер, він добровільно погодився показати місце, де викинув ніж, хоча міг цього і не робити, що підтверджується протоколом слідчого експериментом. Вказана обставина свідчить про те, що ОСОБА_8 не бажає перешкоджати будь-яким чином розслідуванню та навпаки активно сприяє розкриттю.Ризик можливого впливу на свідків, спростовується тим, що всі свідки та очевидці події вже допитані, і з деякими свідками проведено слідчий експеримент. У разі зміни показів свідкам загрожує кримінальна відповідальність, та й підстав для виникнення будь-яких дій зі сторони ОСОБА_8 по відношенню до свідків не має, так як ОСОБА_11 свою вину визнає і його покази збігаються з показами свідків.

Судом першої інстанції, крім того, не надано належної оцінки тому, що підозрюваний має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, офіційно одружений, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, активно сприяє розслідуванню та готовий понести покарання за вчинене правопорушення.

Під час апеляційного перегляду:

- захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу сторони захисту у повному обсязі та просили її задовольнити;

- прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисниці, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши позицію сторін, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи прокурора, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, що, відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК дає підстави для застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Згідно з наданими матеріалами ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, вчиненого за обставин, викладених у повідомленні про підозру.

Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, які були предметом розгляду слідчим суддею при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В матеріалах справи відсутні відомості про нові обставини, які б спростовували обґрунтованість цієї підозри або не причетність ОСОБА_8 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_8 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Апеляційний суд зазначає, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи суворість можливого покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Покарання, передбачене санкцією інкримінованої ОСОБА_8 статті позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні воєнного стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на застосуванні якого наполягає захисник.

Крім того апеляційний суд погоджується з існуванням ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом. Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні ще не завершено, що вказує на те, що свідки у справі не допитані у судовому засіданні, а тому підозрюваний ОСОБА_8 може здійснювати на них незаконний вплив, шляхом вмовлянь або погроз, з метою зміни їх показів задля уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника в частині можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 апеляційний суд звертає увагу, що більш м`який запобіжний захід на даній стадії кримінального провадження не зможе запобігти встановленим ризикам, так як перебуваючи під домашнім арештом (на чому наполягає сторона захисту) або під дією іншого, більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний без будь-яких перешкод зможе вчинити дії направлені на переховування від органу досудового розслідування та суду або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, з огляду на наведені вище обставини.

Не спростовують правильності висновків суду й відомості про особу підозрюваного, який за словами сторони захисту має певні соціальні зв`язки та місце реєстрації, оскільки зазначені обставини існували і на момент вчинення інкримінованого йому злочину, однак не стали тими стримуючими факторами, які б могли запобігти їх вчиненню.

Слідчий суддя належним чином застосував і положення ч. 3 ст. 183 КПК та, з належним урахуванням обставин даного конкретного кримінального провадження, не визначив альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_8 строком до 11 червня 2024 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4