Справа № 347/1462/24
Провадження № 1-кс/347/421/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

слідчої судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

працівників поліції

Косівського РВП ГУНП ОСОБА_6 , ОСОБА_7

працівників

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши клопотання ОСОБА_10 про незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Стислий виклад доводів скарги.

ОСОБА_10 звернуся через електронний суд до Косівського районного суду з клопотанням в порядку ст. 206 КПК України. Клопотання обґрунтоване тим, що його брата ОСОБА_3 було незаконно затримано працівниками поліції та працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зокрема, зазначає, що 19 червня 2024 року о 16:36 невідомі поліцейські м. Косова (номер жетону: 0103567 та 0103564) на двох машинах, разом із працівниками ТЦК на двох транспортних засобах перекрили дорогу, безпідставно увірвались із зломом в транспортний засіб, застосовуючи фізичну силу та побої, витягли за автомобіля та затримали його брата, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ця подія сталася в м. Косів, вул. Підгірська. Не склавши протоколу адміністративного затримання на місці зупинки транспортного засобу, його заштовхали в поліцейський автомобіль Рено Дастер, дер. номер НОМЕР_1 , та повезли в найближчу поліцейську дільницю. В поліцейській дільниці його протримали понад 3 години 15 хвилин. Цей факт можуть підтвердити його друзі, які в той момент були разом з ним: ОСОБА_11 , тел. НОМЕР_2 , та ОСОБА_12 телефон НОМЕР_3 . Факт затримання зафіксовано одним з друзів його брата, де на відео чітко видно, що поліцейський, номер жетону: НОМЕР_4 говорить про те, що брата затримано. Факт доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 підтвердили йому співробітники поліції, після його звернення на гарячу лінію 102. Брат на зв`язок не виходить, на його думку у зв?язку із тим, що працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 перевищуючи свої повноваження, відібрали власність брата його мобільний телефон (номер телефону: НОМЕР_5 ). В діях поліції вбачає перевищення повноважень, оскільки протокол адміністративного затримання складено не було родичів не повідомлено, надати адвоката теж не запропонували. Повістку йому не пропонували отримати. Крім того повістка повинна бути вручена під відеофіксацію. Докази вручення повістки повинні надати ті, хто приймав участь в затриманні.

В поліцейському відділку його тримали понад три години, це можуть підтвердити свідки. Адміністративне затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може тривати не більш як 3 години (ст. 263 КУпАП). Після цього його знову посадили в автомобіль, та відвезли до ІНФОРМАЦІЯ_1 . А звідти співробітники РТЦК та СП, порушуючи норми ч. 3 ст. 38 Закону України «Про військовий обов?язок та військову службу», перевищуючи свої посадові обов?язки, так не притягнувши брата до адміністративної відповідальності по ст. 210 КУПАП, повезли його в Івано-Франківську обласну лікарню на ВЛК.

В зв?язку із цим, просив: 1) зобов`язати орган військового управління, ІНФОРМАЦІЯ_3 негайно доставити з особистими речами до приміщення Косівського районного суду Івано-Франківської області, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 2) зобов`язати керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 , та керівника Косівського районного відділу поліції надати інформацію щодо правомірності здійснення поліцейськими разом з співробітниками РТЦК та СП затримання та доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 та утримання в умовах ізоляції від суспільства та витребувати від керівника зазначених установ документ, на підставі, якого було обмежено свободу переміщення ОСОБА_3 ; 3) витребувати від керівника Косівського РВП відеодокази за нагрудної камери поліцейських (номер жетону: НОМЕР_4 та НОМЕР_6 ), якщо відеофіксація події відбувалась, за період 19.06.2024 року починаючи з 16:30 до 20:30 год.; 4) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_3 та доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в клопотанні з приводу незаконного затримання, утримання та позбавлення волі службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 , та поліцейських Косівського районного відділу поліції притягнувши до відповідальності; 5) звільнити з зали суду ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Позиція учасників в судовому засіданні.

В судовому засіданні ОСОБА_3 ствердив, що він разом із товаришками перебував у майні (транспортному засобі), який не рухався. До них підійшли працівники поліції, з працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , які намагались встановити його особу. Однак ОСОБА_3 просив звертатися до нього як до людини і міжнародному правовому статусі, а не як до фізичної особи в розумінні ст. 24 ЦК України. В подальшому працівники поліції, виламавши замок його автомобіля витягнули з майна, та помістили в службовий автомобіль працівників поліції та повезли у відділок поліції. Там до нього застосовували силу, не пояснювали причин зупинки, не складали жодних процесуальних документів, не роз`яснили право на правову допомогу, не повідомили нікого із його рідних про затримання, забрали мобільний телефон. ОСОБА_3 вважає, такі дії працівників поліції та ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправними щодо нього, і такими, що порушують його законні права та інтереси.

Працівник Косівського РВП ГУНП ОСОБА_6 ствердив, що в ході спільного відпрацювання з працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 було помічено автомобіль, водій якого підозріло поводився. Автомобіль то рухався, то приховувався. Працівники поліції підійшли до автомобіля, представились, пояснили причину зупинки, та просили водія назвати свої анкетні дані, щоб встановити його особу. Однак, і водій і пасажири які перебували в авто відмовлялись назвати свої анкетні дані, весь час стверджуючи, що водій це людина в міжнародному статусі і т.д. В подальшому працівниками поліції було неодноразово повідомлено, що якщо водій не виконає законну вимогу працівників поліції, його буде затримано, та доставлено до відділку поліції, для встановлення його особи. Оскільки водій категорично відмовлявся назвати свої анкетні дані, на законну вимогу працівників поліції не реагував, його було доставлено до відділку поліції, де встановлено його особу. При цьому всі дії працівників поліції фіксувались на бодікамери, а також на відеореєстратори безперервно. У відділі поліції, було складено протокол затримання щодо ОСОБА_3 Вся процедура тривала від 16:25 год. до 19:25 год. коли Цегельник покинув відділ поліції. Працівник поліції ствердив, що ОСОБА_3 було доставлено до лікарні, для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак водій відмовився. В подальшому щодо водія також було складено адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130, ст. 185, ч.1 ст. 126, ч.5 ст. 121 КУпАП. О 19:25 водій ОСОБА_3 відділ поліції покинув самостійно. Працівник поліції категорично заперечив застосування фізичної сили щодо водія. Більше того, водія було доставлено до Косівської ЦРЛ, при цьому ОСОБА_3 взагалі не вказував, що йому потрібна медична допомога, чи що йому завдано фізичного болю, катувань чи страждань. Працівник поліції, ствердив, що поведінка водія ОСОБА_3 та його пасажирів була дивною, а відтак працівники поліції діяли виключено в межах наданих їм повноважень. Жодних протиправних дій щодо ОСОБА_3 вони не вчиняли.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні вимоги і доводи клопотання категорично заперечив, Ствердив, що ст. 206 КПК України передбачає виключно перевірку слідчим суддею підстав незаконного затримання особи в рамках кримінально-процесуального кодексу. В той же час доводи ОСОБА_3 , та особи, яка подала щодо нього клопотання зводяться до незгоди із адміністративним затриманням працівниками поліції, та діями працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 , що не може бути предметом розгляду слідчого судді. Жодного зареєстрованого кримінального провадження щодо ОСОБА_3 немає, такий не затримувався працівниками поліції в рамках кримінального провадження. В задоволенні клопотання прокурор просив відмовити, оскільки таке не ґрунтується на вимогах закону.

Працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 стверджували, що ОСОБА_3 не затримували, жодної фізичної сили до нього не застосовували. Йому була лише вручена повістка, та направлення для проходження ВЛК. Ніхто із працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 його не затримував, та жодних протиправних дій щодо нього не вчиняв.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засідання дала показання про те, що вона разом із ОСОБА_15 та ОСОБА_16 сиділи разом у автомобілі, який не рухався, але стояв на дорозі. В цей час, до них під?їхали службові автомобілі поліції, з яких вийшли працівники поліції і спілкувались з ними близько 30 хв. Після цього, один із працівників поліції відкрив двері автомобіля зі сторони водія, і силою витягли їх друга ОСОБА_17 , який сидів якраз на місці водія, з автомобіля. У них є знімки із зафіксованим моментом його затримання. Тобто вони фіксували на відео як витягували ОСОБА_17 з машини о 16.36 год. і є відео, коли ОСОБА_17 виводили з відділку поліції о 19.40 год. Після чого його повезли у невідомому для них напрямку. Вони їхали позаду, але одна із службових машин поліції перекрила їм дорогу і надалі вони не змогли встановити де перебував ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні дала показання про те, що вона разом із ОСОБА_19 та ОСОБА_16 сиділи разом у автомобілі, який не рухався, але стояв на дорозі. В цей час, до них під?їхали службові автомобілі поліції, з яких вийшли працівники поліції і спілкувались з ними близько 30 хв., виявляючи неповагу та ображаючи їх. Після цього, один із працівників поліції протягнувши руку у відчинене вікно, відкрив замок, а потім двері автомобіля зі сторони водія, і силою витягли їх друга ОСОБА_17 , який сидів якраз на місці водія, з автомобіля. Далі працівниками поліції був складений адмінпротокол відносно ОСОБА_17 , після чого його повезли до відділку поліції і вони поїхали за ними. У районному відділі поліції ОСОБА_17 протримали приблизно десь півтори години, забравши у нього телефон. Після цього ОСОБА_17 вивели з відділку і повезли до лікарні. При цьому вона вважає, що до нього застосовували фізичну силу, оскільки бачила на руках якісь подряпини і на спині. У лікарні ОСОБА_17 відмовився здавати аналіз крові, але був готовий дихати у трубку чи здати аналіз сечі. Коли ОСОБА_17 вивели з лікарні їм повідомили, що у його крові начебто виявили сліди алкогольного чи то наркотичного сп?яніння, за що його можуть притягти до відповідальності за ст.130 КУпАП. В достовірності результату аналізу на сп?яніння вона сумнівається, оскільки ОСОБА_17 не вживає алкоголь чи наркотики. Після цього його знову відвезли у відділ поліції, звідки вивели о 19.40 год. Після чого його повезли у невідомому для них напрямку. Вони їхали позаду, але одна із службових машин поліції перекрила їм дорогу і надалі вони не змогли встановити де перебував ОСОБА_17 .

Заслухавши доводи клопотання, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Мотивована оцінка слідчого судді, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У ч. 1 ст. 206 КПК Українизакріплено, що кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Частиною 2 ст. 206 КПК України передбачено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення`підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів Українита/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбаченихстаттею 615 КПК України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення`установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Аналіз ст. 206 КПК Українидає підстави для висновку, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Глава 18 КПК України, ст. 206 КПК Українирегламентують відносини під час досудового розслідування, а саме запобіжні заходи, затримання особи.

Отже, відповідно до ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення`слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, ізоляторі тимчасового тримання або затримана/утримується без ухвали слідчого судді службовими особами органу досудового розслідування (Національної поліції, органів безпеки України, органів Бюро економічної безпеки України, органів державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України).

Аналіз змісту положень статті 206 КПК України свідчить про те, що у розумінні цієї норми незаконним затриманням особи є її тримання під вартою, позбавлення свободи без судового рішення, або не звільнення з-під варти після внесення застави. Натомість службові особи ІНФОРМАЦІЯ_4 не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції.

У свою чергу, вказаний порядок не включає процедуру оскарження рішень, дій чи бездіяльності будь-якого іншого органу, пов`язаного із затриманням особи, поза межами кримінального провадження.

Водночас зі змісту клопотання ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_3 та доданих до нього документів вбачається, що скаржником оскаржуються рішення, дії чи бездіяльність органу поліції. Відтак, заявник не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

Згідно з частиною 1 статті 259 КУпАП з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено в поліцію.

Отже головними ознаками виникнення у працівників поліції права на доставлення правопорушника до відділу поліції є обов`язкове складання протоколу та неможливість його складення на місці.

Главою 20 КУпАП встановлені заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення та порядок і підстави їхнього застосування.

Відповідно до частини 1 статті 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Статтею 267 КУпАП передбачено право оскарження, в тому числі до суду, заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, до яких відноситься і затримання особи.

Отже враховуючи вищевикладені обставини, та зміст клопотання ОСОБА_3 не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом оскарживши дії працівників поліції в порядку адміністративного судочинства щодо його незаконного адміністративного затримання.

Що стосується доводів ОСОБА_10 в частині затримання ОСОБА_3 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , то слідчий суддя звертає увагу, що згідно норм кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи РТЦК та СП чи військової частини не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції.

Отже, ОСОБА_3 не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини теж не поширюються.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що у разі порушення прав чи інтересів службовими (посадовими) особами РТЦК та СП чи військової частини при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту будь-яка особа вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Дотримання процедури, встановленої законом, є важливою гарантією права кожного на свободу та особисту недоторканність в розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Мельник проти України» Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги клопотання виходять за межі повноважень слідчого судді відповідно до вимог КПК України.

Слідчий суддя також звертає, що ОСОБА_3 на час розгляду клопотання не був затриманий і не утримувався під вартою, та не був позбавлений свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, а відтак, слідчий суддя констатує про відсутність правових підстав для постановлення ухвали про зобов`язання звільнити громадянина ОСОБА_3 .

На підставі вищевикладеного, керуючисьст.ст.2, 3, 24, 26, 206, 305, 309 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання ОСОБА_10 , що діє в інтересах ОСОБА_3 про незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1