Справа № 467/453/24
Провадження № 1-кп/467/100/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2024 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ( у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка кримінальне провадження № 0000018, внесене до ЄРДР 10 січня 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кумарі Врадіївського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час відбуває покарання в державній установі «Південноукраїнська виправна колонія (№ 83)», раніше судимого: 22 квітня 2015 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 121, ч.4 ст. 187 КК України з застосуванням ч.1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією всього майна, яке є його приватною власністю

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи засудженим 22 квітня 2015 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 121, ч.4 ст. 187 КК України з застосуванням ч.1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією всього майна, яке є його приватною власністю, з 15 вересня 2015 року відбуває призначене йому покарання у державній установі «Арбузинська виправна колонія (№83)» (у подальшому перейменованій на державну установу «Південноукраїнська виправна колонія (№83)»), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого систематично порушував режим відбування покарання, за що стосовно нього 72 рази вживалися заходи дисциплінарного впливу адміністрацією колонії, з яких 68 стягнень не погашені і не зняті, у тому числі: 18 разів у виді поміщення до дисциплінарного ізолятора (далі - ДІ3О), двічі у виді приміщення камерного типу (далі - ПКТ).Останній раз ОСОБА_4 переводився до приміщення камерного типу на строк 01 місяць за ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2023 року.

Після закінчення строку тримання в приміщенні камерного типу останній належних висновків не зробив та продовжив порушувати встановлений режим тримання.

04 січня 2023 року відповідно до постанови начальника державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№° 83)» ОСОБА_5 на засудженого ОСОБА_4 накладено стягнення у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятора строком на 14 діб.

Згідно графіка чергування засуджених, які перебувають в камері ДІЗО № 4, засудженого ОСОБА_4 призначено 09 січня 2024 року черговим по камері, про що останній ознайомлений під підпис.

09 січня 2024 року о 09 годині 40 хвилин у ході проведення перевірки адміністрацією установи па території забороненої зони у складі: голови комісії - начальника державної установи полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , першого заступника начальника установи майора внутрішньої служби ОСОБА_7 , начальника відділу нагляду і безпеки капітана внутрішньої служби ОСОБА_8 та заступника начальника установи з соціально-виховної та психологічної роботи (заступник начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи) підполковника внутрішньої служби ОСОБА_9 , які діяли відповідно до своїх посадових обов`язків, виявлено, що в прогулянковому дворику № 1 ДІЗО не прибрано сміття, що стало наслідком порушення ОСОБА_4 своїх обов`язків.

Після цього, виявивши вказаний факт, начальник державної установи полковник внутрішньої служби ОСОБА_10 висунув законну вимогу засудженому ОСОБА_4 здійснити прибирання у прогулянковому дворику № 1 ДІЗО, як черговому по камері згідно графіку.

Засуджений ОСОБА_4 , перебуваючи на території ДІЗО ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)», діючи умисно, розуміючи кримінально-протиправний характер своїх дій, не бажаючи виконувати законні вимоги адміністрації установи виконання покарань, у присутності працівників установи та представників її адміністрації в категоричній формі відмовився приступити до прибирання в прогулянкову дворику № 1 ДІЗО, не маючи поважних та об`єктивних причин для такої відмови, в тому числі за станом здоров`я.

Одразу після відмови засудженого ОСОБА_4 здійснити прибирання прогулянкового дворика № 1 ДІЗО, начальник державної установи підполковник внутрішньої служби ОСОБА_10 , у присутності членів комісії, роз`яснив засудженому ОСОБА_4 його права та обов`язки як чергового по камері, попередив про кримінальну відповідальність за ст. 391 КК України та повторно наказав йому здійснити прибирання в приміщенні прогулянкового дворика № 1 ДІЗО, однак засуджений ОСОБА_4 , діючи умисно, проявляючи злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, в порушення вимог, передбаченими ст. 107 КВК України, пунктами 2 розділу 18 та пунктом 6 розділу 21 «Правил внутрішнього розпорядку установ відбування покарань», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 року № 2823/5, у присутності зазначених вище членів комісії без поважних причин у категоричній формі повторно відмовився здійснювати прибирання, незважаючи па те, що за станом здоров`я міг залучатися до прибирання зазначеного прогулянкового дворика.

Викладене обвинувачення підтверджується сукупністю доказів, досліджених судом.

Допитаний у суді обвинувачений показав, що у січні 2024 року він відбував стягнення у виді 14 діб ДІЗО у державній установі «Південноукраїнська виправна колонія (№83)». До нього у камеру зайшли працівники установи: начальник колонії Шамшура, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ще декілька осіб. При цьому ОСОБА_14 запропонував йому здійснити прибирання у прогулянковому дворику, оскільки він був черговий по камері. Вони його забезпечили необхідним інвентарем та спецодягом. Однак він на таку пропозицію відмовився здійснити прибирання з особистих причин. Після цього начальник колонії йому довів зміст ст. 391 КК України та запропонував йому здійснити прибирання ще раз. Однак він знову відмовився. Стан його здоров`я цього дня був задовільним.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, і проти цього не заперечують учасники судового розгляду справи.

Таким чином, суд вважає доведеною провину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, а саме: злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими.

Відповідно до положення ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Отже, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Судом не встановлено обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує те, що він вчинив нетяжкий злочин під час відбуття покарання у виді позбавлення волі, не одружений, негативно характеризується за місцем відбування покарання, на обліку лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, раніше судимий та вважає достатнім і доцільним для виправлення і перевиховання призначити покарання у виді позбавлення волі з частковим приєднанням невідбутої частини покарання, призначеного вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 квітня 2015 року, яка станом на день винесення вироку складає 3 роки 11 місяців.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід по справі не раніше обирався. Суд вважає за необхідне за клопотанням прокурора обрати обвинуваченому до вступу вироку у законну силу запобіжний захід у вигляді утримання під вартою з урахуванням обставин справи, даних про особу обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 квітня 2015 року, остаточно визначивши йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 1(одного) місяця позбавлення волі.

До вступу вироку у законну силу обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді утримання під вартою.

Строк відбування покарання засудженому рахувати з дня винесення вироку, тобто з 20 травня 2024 року.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1