Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

15 березня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, щодо якої розглядається клопотання, ОСОБА_4 ,

її законного представника ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001074 за клопотанням прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, українки, громадянки України, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.02.2022 розпочалась повномасштабна військова агресія Російської Федерації проти України, у ході якої Збройні сили та інші військові формування Російської Федерації розпочали тимчасову окупацію частини території України.

Відповідно до ст. 2 Конституції України, суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено та який діє по теперішній час.

ОСОБА_4 відповідно до наказу № 670-К від 19.03.2021 прийнята на посаду фахівця з обслуговування клієнтів до Відділення № 10 Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Порика, 2.

Так, 04.10.2022 відповідно до наказу № 184-КП ТОВ «Споживчий центр» ОСОБА_4 переведено на посаду Керуючий відділенням № 10 ТОВ «Споживчий центр», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Порика, 2.

Відповідно до посадової інструкції керуючий відділенням ТОВ «Споживчий центр» має такі права та обов`язки:

- відповідає за щоденне функціонування відділення: дотримання графіку роботи відділення; наявність грошей в касі; чистоту і порядок; працездатність всіх систем; присутність підлеглих на робочих місцях в робочий час; авторизацію видачі позик, для чого: контролює дотримання підлеглими процедур та регламентів видачі позик: підписує документи, проставляє печатки згідно з дорученням; проходить авторизацію в системі 1С; постановку завдань правникам відділення та контролює їх виконання;

- виконує обов`язки касира відділення;

- виконує інші обов`язки, прямо не передбачені Посадовою інструкцією, які пов`язані з організацією роботи відділення, а також усні та письмові розпорядження керівництва вищих ланок;

- відповідає за знання та точне виконання інструкцій в роботі всіх співробітників відділення;

- контролює проведення ідентифікації та верифікації клієнта, а також інших заходів з належної перевірки клієнта;

- до обов`язків Керуючого відділенням не відноситься організація зовнішнього оформлення Відділення, отримання дозволів на розміщення зовнішньої реклами, зберігання дозвільних документів на розміщення реклами, володіння та перевірка інформації про наявність дозвільних документів;

- керуючий відділенням не має права бути представником Товариства перед будь-якими державними органами, брати участь у заходах державного нагляду (контролю), окрім випадків надання йому таких повноважень, окремою довіреністю або іншим актом Товариства;

- проводить контроль за ідентифікацією, вивченням та верифікацію клієнтів планове уточнення інформації щодо клієнтів у випадках, передбачених чинним законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та внутрішніми документами з питань здійснення фінансового моніторингу;

- забезпечує контроль за виявленням індикаторів підозрілості операцій клієнтів;

- здійснює контроль оцінки ризиків клієнтів га установлює рівні ризиків клієнтів;

- аналізує фінансові операції клієнтів з метою виявлення таких, що можуть підлягати фінансовому моніторингу;

- забезпечує сприяння відповідальному працівнику у проведенні внутрішніх перевірок;

- надає повідомлення Відповідальному працівнику установи у випадку, коли є достатні підстави підозрювати, що фінансові операції можуть бути пов`язані, стосуються або призначені для фінансування терористичної діяльності. терористичних актів чи терористичних організацій або пов`язані з особами, стосовно яких застосовані санкції;

- здійснює проведення інших заходів, визначених законодавством України та внутрішніми нормативними документами з питань фінансового моніторингу;

- виконання інших функцій відповідно до законодавства та внутрішніх документів з фінансового моніторингу.

Крім цього, керуючий відділенням несе відповідальність за:

- правопорушення, скоєні під час діяльності, - у межах, визначених чинним дисциплінарним, адміністративним, кримінальним і цивільним законодавством України;

- заподіяння матеріальних збитків - у межах, визначених чинним трудовим, цивільним і кримінальним законодавством України;

- порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, правил і техніки протипожежної безпеки;

- відсутність на робочому місці більш ніж 30 хвилин за зміну, крім випадків, пов`язаних з робочою необхідністю;

- за недотримання етики поводження з клієнтом;

- за збереження конфіденційності інформації, отриманої під час роботи.

Відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність від 22.03.2021 року, ОСОБА_4 , яка виконувала роботу, безпосередньо пов`язану з одержанням, збереженням, переобліком матеріальних цінностей, брала на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності та збереження матеріальних цінностей, доручених їй Товариством.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Таким чином, ОСОБА_4 обіймала посаду, яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, тобто являлася службовою особою.

ОСОБА_4 , обіймаючи посаду керуючого відділенням № 10 ТОВ «Споживчий центр», будучи службовою особою, 23.05.2023 року, приблизно о 08:14 год., під час дії в Україні воєнного стану, перебувала у приміщенні Київського відділення №10 ТОВ «Споживчий центр» за адресою: м. Київ, просп. Василя Порика, 2, за місцем виконання своїх службових обов`язків.

У подальшому, 23.05.2023 року, приблизно о 08:17 год., ОСОБА_4 , яка за своїм психічним станом не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними внаслідок психічного розладу у вигляді шизоафективного розладу, змішаного типу, з маніоформно-параноїдним синдромом (F25.2 за MKX 10 перегляду), будучи службовою та матеріально-відповідальною особою, перебуваючи у Київському відділенні №10 ТОВ «Споживчий центр», що за адресою: м. Київ, просп. Порика, 2, під час дії в Україні воєнного стану, взяла з касової зони грошові кошти у сумі 5000 гривень, які поклала до сумки та вийшла з приміщення Відділення, тим самим заволоділа частиною грошових коштів Товариства у розмірі 5 000 грн. Після чого, ОСОБА_4 разом із вказаними коштами покинула місце вчинення суспільно-небезпечного діяння, розпорядившись ними на власний розсуд.

У результаті вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_4 потерпілому ТОВ «Споживчий центр» спричинено матеріальну шкоду у сумі 5 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , яка за своїм психічним станом не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, привласнила чуже майно, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану, тобто вчинила суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 941 від 08.09.2023, проведеної у ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України», ОСОБА_4 у період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння, страждала на психічний розлад - шизоафективний розлад, змішаний тип, з маніоформно-параноїдним синдромом (F25.2 за МКХ 10 перегляду) та за своїм психічним станом не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_4 страждає на психічний розлад - шизоафективний розлад, змішаний тип, стан неповної медикаментозної ремісії. (F25.24 за МКХ 10 перегляду) та за своїм психічним станом не може повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_4 на даний час потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги (відповідно до ст. 92 КК України).

У судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити з підстав, зазначених в клопотанні, наполягав на застосуванні примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги.

ОСОБА_4 , законний представник особи, щодо якої розглядається клопотання, та захисники у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечували.

Також ОСОБА_4 вказала, що розуміє, що потребує лікування, шкоду відшкодувала, шкодує про свій вчинок.

Представник потерпілого ОСОБА_8 надав суду заяву, в якій просив розгляд клопотання проводити за його відсутності, зазначив, що матеріальна шкода у розмірі 5000 грн відшкодована у повному обсязі.

Вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння за обставин, викладених у клопотанні, повністю визнається учасниками судового провадження та обставини його вчинення ніким не оспорюються.

Водночас необхідність застосування до ОСОБА_4 примусового заходу медичного характеру обґрунтовується такими доказами:

- заявою про вчинення кримінального правопорушення від 24.05.2023;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.05.2023;

- копією наказу № 670-К від 19.03.2021 про прийняття на роботу ОСОБА_4 ;

- копією наказу № 184/КП від 04.10.2022 про переведення ОСОБА_4 ;

- копією договору від 22.03.2021 про повну матеріальну відповідальність;

- копією посадової інструкції керуючого відділення ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР»;

- копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців;

- копією акта № 1 про результати інвентаризації наявних коштів від 23.05.2023;

- протоколом огляду місця події від 23.05.2023;

- протоколом огляду від 23.05.2023;

- протоколом огляду документів (відеозапису) від 25.05.2023;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 21.08.2023;

- копією довідки від 24.08.2023, виданої заступником директора з стаціонарної допомоги КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ»;

- копіями медичних висновків;

- висновком судово-психіатричного експерта № 941 від 08.09.2023 року.

Отже, дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази, а також оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинила суспільно небезпечне діяння за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, яке виразилося у привласненні чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану.

Разом з цим, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 941 від 08.09.2023 ОСОБА_4 страждає на психічний розлад - шизоафективний розлад, змішаний тип, стан неповної медикаментозної ремісії. (F25.24 за МКХ 10 перегляду) та за своїм психічним станом не може повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_4 на даний час потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги (відповідно до ст. 92 КК України).

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 513 КПК України визначено, що визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до вимог ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

При цьому, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які зокрема вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння (п. 1 ч. 1 ст. 93 КК України).

Частиною 2 ст. 19 КК України передбачено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу з суворим наглядом.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3-5 ст. 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Як встановлено в даному кримінальному провадженні, ОСОБА_4 страждає психічний розлад - шизоафективний розлад, змішаний тип, з маніоформно-параноїдним синдромом (F25.2 за МКХ 10 перегляду), вчинила суспільно небезпечне діяння - привласнення чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану, під час вчинення якого не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Суд звертає увагу на те, що метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КК України обрання судом певного виду примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Пункт 5 частини 1 статті 513 КПК України покладає саме на суд обов`язок під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру, у разі застосування таких заходів, визначати їх вид.

Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 року при розгляді справи №158/3103/18 зазначив, що висновок експерта не має наперед встановленої сили для суду та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

У висновку судово-психіатричної експертизи № 941 від 08.09.2023 року зазначено, що ОСОБА_4 на даний час потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги, при цьому з урахуванням вимог ч. 2 ст. 94 КК України, встановлення в судовому порядку винуватості ОСОБА_4 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Одночасно з цим, судом враховуються роз`яснення Верховного Суду України, викладені в абз. 2 п. 15 постанови Пленуму №7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», за якими в ухвалі (постанові) суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру.

Питання щодо речових доказів вирішується відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 371, 372, 393, 395,503-516, 532-534 КПК України, ст. ст. 13, 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у КНП "КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ "ПСИХІАТРІЯ"" ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ).

Речові докази: грошові кошти у сумі 1200 гривень - повернути ОСОБА_4 , оптичний DVD-R - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя ОСОБА_1