Справа № 643/7224/24
Провадження № 1-кс/643/784/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2024 м.Харків

Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернулась до суду з клопотанням у якому просить накласти арешт на майно, вилучене 01.07.2024 у період часу з 14 год. 45 хв. до 15 год. 30 хв. дізнавачем СД Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 під час проведення огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Ак. Павлова, 120-а , а саме на свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії і номер НОМЕР_1 на автомобіль «БМВ 318 і» д.н.з. НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 ; автомобіль «БМВ 318і», 1993 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору; ключ від автомобіля.

У судове засідання прокурор не з`явилась, разом з клопотанням подала заяву у якій просила клопотання задовольнити та розглянути без її участі.

Володілець вилученого майна відповідно до клопотання - ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Підстав для визнання явки учасників провадження обов`язковою, слідчий суддя не вбачає, відповідно до ч.1 ст.172 КПК України їх не прибуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

З поданого клопотання та доданих до нього документів вбачається, що у провадженні сектору дізнання Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження №0000577 від 02.07.2024 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

Так, 01.07.2024 о 15:28 год. до ХРУП №2 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення зі служби " НОМЕР_3 " про те, що 01.07.2024 за адресою: м. Харків, вул. Ак. Павлова, 120-а зупинено автомобіль "БМВ", д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та під час перевірки встановлено, що свідоцтво про реєстрацію ТЗ має ознаки підробки.

19.03.2024 о 12:35 год. до ХРУП №2 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення зі служби " НОМЕР_3 " про те, що 19.03.2024 за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, біля буд. №8 було зупинено автомобіль "Аudi 100", д.н.з. " НОМЕР_4 " під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та під час перевірки встановлено, що свідоцтво про реєстрацію ТЗ має ознаки підробки.

З рапорту інспектора УПП роти №5 батальйону №4 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_8 вбачається, що 01.07.2024 під час несення служби у складі екіпажу 5001 за адресою: м. Харків, вул. Ак. Павлова, 120-а приблизно о 14:25 год. було зупинено ТЗ «БМВ 318», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , 2005 р.н. за порушення ПДР України. При перевірці документів, які надав водій встановлено, що свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_1 на автомобіль БМВ має ознаки підробки: бланк виготовлено кустарним шляхом, шрифт нанесено не друкарським методом, за базами ІПНП реєстрація авто не є актуальною з 15.08.2003.

01.07.2024 у період часу з 14:45 год. по 15:30 год. за адресою: м. Харків, вул. Ак. Павлова, 120-а дізнавачем СД Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 проведено огляд місця події, в ході якого у громадянина ОСОБА_6 , 2005 р.н. вилучено свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії і номер НОМЕР_1 на автомобіль «БМВ 318 і», д.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору на ім`я ОСОБА_5 , автомобіль «БМВ 318і», 1993 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, ключ від автомобіля.

У письмових поясненнях ОСОБА_6 повідомив, що купив даний автомобіль через малознайомого на ім`я ОСОБА_9 за 60 000 без переоформлення. Разом із автомобілем йому дали даний техпаспорт.

Прокурор зазначає, що у водія ОСОБА_6 не має документів, які б дозволили йому законно керувати вилученим автомобілем. Правова кваліфікація кримінального провадження може бути доповнена, але після проведення додаткових слідчих дій, а саме судових експертиз які потребують певного часу. Наразі існують достатні підстави вважати, що вилучене в ході огляду місця події майно, а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та автомобіль є предметом вчинення кримінального проступку та може бути доказом факту та обставин, що встановлюються. Для встановлення цього факту необхідно провести комплекс слідчих та процесуальних дій, відповідних експертиз серед яких криміналістичне дослідження вилученого майна, що потребує певного часу. Повернення майна може зашкодити подальшому досудовому розслідуванню, призвести до його приховування або знищення.

Відповідно п.7. ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні ; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вивчаючи правову підставу для арешту майна слідчий суддя зауважує, що у даному випадку існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального проступку, а згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оцінивши наведені стороною обвинувачення докази слідчий суддя приходить до переконання у необхідності накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вилучене майно є предметом злочину та містить у собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. У зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення досудового розслідування, зокрема огляду вилученого майна та проведення відповідних судових експертиз, тощо.

Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки є ризик втрати цих речових доказів, що унеможливить встановленню істини по справі. Арешт майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативні наслідки арешту майна, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна.

Що стосується клопотання прокурора про визначення місця зберігання майна, слід зазначити, що вирішення цього питання знаходиться у виключній компетенції сторони обвинувачення. Більше того, розгляд даного питання не передбачений ч.5 ст.173 КПК України при задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна - задовольнити частково.

З метою збереження речових доказів накласти арешт на майно, вилучене 01.07.2024 у період часу з 14 год. 45 хв. до 15 год. 30 хв. дізнавачем СД Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 під час проведення огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Ак. Павлова, 120-а , а саме на свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії і номер НОМЕР_1 на автомобіль «БМВ 318 і», д.н.з. НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 ; автомобіль «БМВ 318і», 1993 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору; ключ від автомобіля.

У задоволенні клопотання стосовно визначення місця зберігання вилученого майна - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1