ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/379/24 Справа № 207/3441/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000564 від 13 листопада 2022 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 вересня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 вересня 2023 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за наступних обставин.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/22 «Про введення воєнного стану в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб . Цей Указ затверджено Законом України «Про затвердження указу України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про продовження строку дії воєнного стану воєнного стану в Україні» від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, в Україні продовжено воєнний стан з 05.30 години 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05.30 години 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Вищезазначений указ затверджено Законом України № 2263-ІХ від 22 травня 2022 року.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ , Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, та Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 години 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Вищезазначений указ затверджено Законом України № 2500-ІХ від 15 серпня 2022 року.

Так, 13 листопада 2022 року приблизно о 12.15 годині ОСОБА_8 , перебуваючи біля магазину «Маяк» розташованому за адресою: м. Кам`янське, вулиця Максима Чиженка, 23а, побачив малолітнього ОСОБА_9 який йшов поруч із своєю прабабою ОСОБА_10 та прадідом ОСОБА_11 та в руках перед собою тримав мобільний телефон «Samsung SM-A307 FN/DS 32 GB» чорного кольору, імеі-1: НОМЕР_1 , імеі-2: НОМЕР_2 , який належить його матері ОСОБА_12 . В цей час у ОСОБА_8 раптово виник прямий умисел, направлений на відкрите викрадення вищезазначеного мобільного телефону.

Далі ОСОБА_8 , реалізуючи свій прямий протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, в умовах воєнного стану, підійшов позаду до малолітнього ОСОБА_9 , обійшов його з лівого боку та правою рукою, шляхом ривку з рук хлопчика, відкрито викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_12 , а саме: мобільний телефон «Samsung SM-A307 FN/DS 32 GB» чорного кольору, імеі-1: НОМЕР_1 , імеі-2: НОМЕР_2 , вартістю 2080 гривень.

Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок скасувати в частині призначення покарання, застосувати до нього вимог ст. 69 КК України та призначити йому більш м`яке покарання, ніж передбачено законом.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він щиро розкаявся у скоєному, допомагав слідству, раніше не судимий, працює неофіційно та фактично є єдиним працездатним годувальником в родині. Зазначає, що у нього є мати похилого віку, яка потребує турботи і піклування, під опікою якої є троє неповнолітніх дітей.

Також просить врахувати, що цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, потерпілі не мають до нього претензій.

Вказує, що під час розгляду справи у суді та під час досудового розслідування було порушено його право на захист, оскільки був відсутній захисник. Оскільки він не має юридичної освіти, він не знав про свої процесуальні права, а уповноважені особи права мати захисника йому не роз`яснили.

Заслухавши суддюдоповідача, захисника, який апеляційну скаргу підтримав, прокурора, який просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за встановлених судом обставин, та кваліфікація його дій обвинуваченим не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Так, призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який раніше в силу вимог ст. 89 КК України не судимий та не працевлаштований, а також й те, що спричинена потерпілим шкода відшкодована, а потерпіла вважала за необхідне призначити ОСОБА_13 покарання відповідно до вимог закону.

В якості обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд врахував щире каяття обвинуваченого, а в якості таких, які в силу вимог ст. 67 КК України його обтяжують, - вчинення злочину щодо малолітньої дитини.

Надавши оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та за своїм видом та розміром є справедливим по відношенню до нього.

З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення останнього лише шляхом ізоляції від суспільства протягом визначеного судом строку позбавлення волі, колегія суддів погоджується та не вбачає підстав для призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Ті обставини, що обвинувачений свою вину визнав та щиро розкаявся, підстав для призначення більш м`якого покарання суду не дають, як і відомості про наявність у останнього утриманців та відсутність претензій потерпілої сторони.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин щодо малолітньої дитини під час воєнного стану, що підвищує його суспільну небезпечність. За цих умов, призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, на переконання колегії суддів, не сприятиме його виправленню та попередженню вчинення ним нових злочинів.

Доводи обвинуваченого про наявність у нього матері, під опікою якої перебуває троє дітей та яка потребує його допомоги, суд не приймає до уваги, оскільки ці обставини не перешкодили ОСОБА_8 розпочати злочинну діяльність, отже не є стримуючим фактором належної поведінки останнього.

З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, беручи до уваги особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що виправлення останнього можливе лише протягом визначеного судом строку в умовах ізоляції від суспільства, а тому призначене судом першої інстанції покарання слід вважати справедливим.

Щодо доводів обвинуваченого про порушення його права на захист під час проведення досудового розслідування та судового розгляду, яке полягало у тому, що останньому не було роз`яснення його право мати захисника, то вони спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, під час досудового розслідування 15.11.2022 підозрюваному ОСОБА_8 було роз`яснення його процесуальні права, зокрема мати захисника за першою його вимогою, а також вручено відповідну пам`ятку (т. 1, а.п. 82-83).

Відповідно до протоколу роз`яснення права на захист, підозрюваний ОСОБА_8 заявив, що бажає захищати себе самостійно і що таке рішення не пов`язане із відсутністю в нього коштів на адвоката (т.1, а.п. 86).

Під час повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри 24.11.2022 ОСОБА_8 також було роз`яснено та вручено пам`ятку про його процесуальні права, зокрема і мати захисника за першою вимогою (т.1, а.п.103-106).

Відповідно до протоколу роз`яснення права на захист від 24.11.2022 року, ОСОБА_8 клопотання про призначення йому захисника не заявляв, зазначивши, що буде себе захищати самостійно (т.1, а.п. 107).

В підготовчому судовому засіданні 13.07.2023 та під час судового розгляду справи судом першої інстанції по суті 31.07.2023 обвинуваченому ОСОБА_8 також були роз`яснені його права, серед іншого і право мати захисника за рахунок держави, та вручено відповідну пам`ятку (т. 2, а.п. 41, 42-43, 49-51).

Таким чином, з матеріалів провадження об`єктивно вбачається, що як під час досудового розслідування, так і під час розгляду справи у суді, ОСОБА_8 неодноразово було роз`яснено його право мати захисника, однак останній ним свідомо не скористався.

За цих обставин, з доводами обвинуваченого колегія суддів не погоджується та розцінює їх виключно як спосіб захисту.

Інших порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 вересня 2023 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4