Справа №642/2517/24
Провадження №1-кс/642/1503/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засідання у м.Харкові в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на постанову другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Харкові) ТУ ДБР розташованого в м. Полтаві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0002352 від 16.10.2023 за ч.2 ст.365 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

09.05.2024 до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 на рішення слідчого Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 від 10 листопада 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002352 від 16.10.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365 КК України.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначив, що рішення слідчого ОСОБА_4 є безпідставним та необгрунтованим. Оскільки слідчий не розібрався в повному обсязі з усіма фактами які є по цій справі, а взяв до уваги покази саме тих, хто і підпадає під ст.365 ч.2 КК України і у своїй постанові про закриття кримінального провадження називає їх як свідки, а вони і є тими оперуповноваженими поліції, які погрожували фізичною та моральною розправою та застосовували до заявника фізичний та моральний вплив.

Так, 13.03.2021 оперуповноваженими ВП №1 ХРУП №3 в Харківській області ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 було проведено затримання ОСОБА_3 з численними порушеннями норм КПК України із застосуванням вогнепальної зброї і прийомами рукопашного бою, як зазначає і сам ОСОБА_7 , при цьому замовчуючи про постріли, про що не свідчиться і в протоколі затримання. Крім того, речі, які вони кажуть, що були вилучені при проведенні процедури вилучення особистих речей на місці затримання в присутності двох понятих не усі ОСОБА_3 . Про це зазначив у судовому засіданні і сам понятий, який сказав, що не бачив як у ОСОБА_3 вилучали ніж, оскільки останній був біля машини поліції і сидів побитий на бордюрі, а усі буцімто вилучені речі лежали на землі в кількох метрах від нього.

ОСОБА_3 зазначає, що вказаними оперуповноважені поліції погрожували йому всілякими болісними процедурами і дуже сильно впливали морально різними непристойними образами, вимагали, щоб той писав і казав те, що від нього вимагають, а саме, що ніж був у нього, а злочин скоєний за допомогою цього ножа, при цьому ніякого ножа ОСОБА_3 не мав. Вказаними працівниками поліції були порушені вимоги ст.104 КПК України, оскільки останні повинні були мати при собі відео та аудіо регістратор.

У своїй скарзі ОСОБА_3 зауважив, що працівники поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стверджують, що коли підійшли до нього, останній дістав ніж з карману куртки і хотів застосувати його до оперуповноважених поліції при виконанні, внаслідок чого ОСОБА_7 , застосувавши прийоми рукопашного бою, вибив у ОСОБА_3 ніж з рук була вогнепальна зброя, у свою чергу він ножа ніякого не мав. Однак, ножа скаржник не мав, а працівники поліції, не пояснюючи хто вони, маючи при собі зброю, без пояснень напали, як стверджує ОСОБА_3 на нього, почали стріляти, бити по голові, виламувати руки і надягати кайданки, хоча будь-якого супротиву той не чинив. У зв`язку із поганим самопочуттям через застосування поліціянтами заходів фізичного впливу просив викликати швидку, проте на таке прохання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не відреагували.

Враховуючи викладене, а також те, що слідчим не було допитано ОСОБА_9 , який був на місці затримання, ОСОБА_3 просив постанову слідчого про закриття провадження скасувати.

В судовому засіданні ОСОБА_3 подану скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Харкові) слідчого управління ТУ ДБР, розташованого в місті Полтаві в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, на запит суду надано матеріали кримінального провадження №0002352 від 16.10.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365 КК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши доводи поданої скарги, матеріали кримінального провадження та надані докази у їх сукупності, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Згідно з ч.1 ст. 303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржено на досудовому провадженні.

Так, відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, згідно п. 2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановленні відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватись після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно ч. 2 ст. 17 КПК України, сторона обвинувачення зобов`язана довести винуватість особи поза розумним сумнівом.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень ст. 84 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування в кримінальних справах є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю.

Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (Рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Виконання цих вимог є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Відповідно до норм КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Слідчим суддею встановлено, в провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві перебували матеріали кримінального провадження, відомості про кримінальні правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002352 від 16.10.2023 за ч. 2 ст. 365 КК України, розпочатого на підставі ухвали Харківського апеляційного суду від 21.08.2023 по справі № 639/2940/21, провадження №11-кп/818/958/23 якою доручено ТУ ДБР у м. Полтаві провести перевірку фактів повідомлених обвинуваченим ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до нього, недозволених методів досудового розслідування, а саме моральний (психологічний) тиск та фізичне насильство зі сторони працівників поліції під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000246 від 13.03.2021.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження на адресу ДУ «Харківський слідчий ізолятор» надано доручення на проведення слідчих дій (в порядку ст. 40 КПК України) з метою допиту гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження на адресу ХУ ЦВБ НП України надано доручення на проведення слідчих дій (у порядку ст. 40 КПК України).

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 повідомив, що працівники Жовтневого районного відділу поліції м. Харкова, а саме оперативні працівники били, погрожували фізичною розправою, застосовували кайданки та зброю, коли його затримували, хоча останній не чинив супротиву та продовжили знущання у відділенні поліції та вимагали, щоб ОСОБА_3 розповідав та писав так як вони хочуть. ОСОБА_3 імен та прізвищ чи посад вказаних працівників не відомо та як вони виглядають він не пам`ятає. ОСОБА_3 повідомив, що за медичною допомогою не звертався.

Допитана в якості свідка старший слідчий ВП № 1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 повідомила, що 13.03.2021 в ЄРДР було зареєстровано подія по факту розбійного нападу на гр. ОСОБА_11 яке було кваліфіковано за ч. 3 ст. 187 КК України. Досудове розслідування вказаного кримінального провадження здійснювала слідчий ОСОБА_12 Оперативний супровід здійснював оперуповноважений ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які 13.03.2021 встановили місцезнаходження громадянина, який був причетний до вчинення розбійного нападу на ОСОБА_11 Доставлений до слідчого відділу гр. ОСОБА_3 , 1988 р.н. був затриманий в порядку ст. 208 КПК України. 14.03.2021 ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 187 КК України. 15.03.2021 ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в слідчому ізоляторі м. Харкова. 05.05.2021 кримінальне провадження по відношенню ОСОБА_3 з обвинувальним актом направлено до суду. Свідок повідомила, що з ОСОБА_3 проводились необхідні слідчі дії в присутності адвоката та процесуального керівника та в присутності свідка скарг від ОСОБА_3 на дії оперативних працівників під час його затримання та доставлення до відділу поліції не надходили. Під час проведення слідчих дій з затриманим ОСОБА_3 норми КПК України порушено не було, в присутності ОСОБА_10 з ОСОБА_15 і поводились тактично та ввічливо. Крім того, ОСОБА_10 повідомила, що після затримання з ОСОБА_3 спілкувались працівники Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова, працівники Жовтневого районного суду м. Харкова, та працівники ІВС та СІЗО. Про факти психологічного тиску або погроз по відношенню до затриманого ОСОБА_3 з боку працівників поліції чи інших осіб свідку нічого не відомо.

Допитаний в якості свідка старший оперуповноважений ВП №1 ХРУП №3 ГУНП з Харківській області ОСОБА_7 повідомив, що 13.03.2021 на лінію «102» надійшло повідомлення про те, що на гр. ОСОБА_16 було вчинено розбійник напад за адресою: АДРЕСА_1 . Під час проведення квартирного обходу було отримано інформацію про чоловіка, який в цей день перебував в приміщенні будинку та який раніше неодноразово був засуджений за вчинення грабежу. В ході проведення оперативно-розшукових заходів була отримана інформація про місцезнаходження особи причетної до вчинення розбійного напад), а саме ОСОБА_3 . В подальшому після встановлення місцезнаходження ОСОБА_3 , коли ОСОБА_7 разом з ОСОБА_17 підійшли до ОСОБА_3 , останній дістав з кармана куртки ніж, після чого ОСОБА_7 застосував прийом рукопашного бою та вибив у нього з рук ніж та положив обличчям вниз, після чого одів йому наручники за спиною, тому що він в той момент намагався вирватись та втекти. В подальшому свідок повідомив керівництву відділу поліції про затримання ОСОБА_3 . Інших заходів фізичного впливу не застосовувались. До іншого чоловіка, з яким перебував ОСОБА_18 заходи фізичного впливу не застосовувались. ОСОБА_7 повідомив, що по відношенню до ОСОБА_18 після його затримання незаконні заходи фізичного впливу не застосовувались, моральний та психологічний тиск не застосовувався.

Крім того, під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження долучено копії матеріалів кримінального провадження за №0000246 від 13.03.2021. Зі змісту вказаних копій матеріалів кримінального провадження вбачається, що від учасників, безпосередньо від ОСОБА_3 доповнень та зауважень не надходило.

Враховуючи, що в ході досудового розслідування виконано всі можливі слідчі дії з метою встановлення істини, забезпечення повноти та неупередженості розслідування досудового розслідування та органом досудового розслідування не встановлено достатніх для стороннього спостерігача об`єктивних даних і доказів та підтверджуючих документів щодо перевищення влади або службових повноважень, які супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, а тому 10 листопада 2023 року слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві ОСОБА_4 прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0002352 від 16.10.2023 за ч.2 ст.365 КК України.

З вказаної постанови вбачається, що слідчий дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю складу вказаного кримінального правопорушення.

Відповідно до положень п. 8 ч. 2 ст. 40 КПК України, слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу.

При цьому, у розумінні ст. 283 КПК України закриття кримінального провадження є однією з форм його завершення.

Заявник у кримінальному провадженні має право оскаржити прийняте процесуальне рішення про закриття до слідчого судді в порядку, передбаченому ст. ст. 303-307 КПК України, або прокурору в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 284 КПК України.

З огляду на вказані обставини, слідчий дійшов правильного висновку про відсутність даних, що вказують на склад даних чи інших кримінальних правопорушень, вказавши наступне.

Так, органом досудового розслідування критично оцінено твердження ОСОБА_3 , бо дослідивши зміст його показань вбачається, що він не зазначав про протиправні дії щодо нього під час досудового розслідування кримінального провадження за №0000246 від 13.03.2021, хоча мав таку можливість.

Посилання ОСОБА_3 на протиправні дії працівників поліції під час досудового розслідування кримінального провадження за №0000246 від 13.03.2021 не знайшли свого підтвердження, а незгода з проведенням певних слідчих дій та прийняття процесуальних рішень свідчать лише про наявність у ОСОБА_3 процесуального права на їх оскарження в рамках конкретного кримінального провадження.

Ч.1 статтею 365 КК України передбачено, що перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Перевищення влади або службових повноважень утворює склад злочину, передбаченого ст. 365, лише у випадку вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй законом прав і повноважень.

Явний вихід службової особи за межі наданих їй повноважень слід розуміти як відкритий, очевидний, ясний для всіх, у т.ч. для винного, безсумнівний, відвертий.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього злочину є заподіяння істотної шкоди.

Ч.2 ст. 365 КК України передбачає дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вони супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Насильство при перевищенні влади або службових повноважень, передбаченому ч. 2 ст. 365 КК України, може бути як фізичним, так і психічним. Фізичне насильство полягає у незаконному позбавленні волі, заподіянні удару, побоїв, легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень, вчиненні дій, характерних для мордування, а психічне насильство - у створенні реальної загрози заподіяння фізичного насильства або інших насильницьких дій щодо потерпілого чи його близьких. Болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, слід вважати дії, що завдають йому Фізичного болю і моральних страждань. Болісні дії можуть бути пов`язані з незаконним застосуванням спеціальних засобів - наручників, гумових кийків, сльозоточивих газів, водометів тощо. Дії, що ображають особисту Гідність потерпілого, можуть виражатися, зокрема, в умисному приниженні честі і гідності, вираженому в непристойній формі.

Під час досудового розслідування не встановлено доказів та підтверджуючих документів щодо перевищення влади або службових повноважень працівниками поліції, якими б вони могли завдати істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, тобто неправомірних дій з боку працівників поліції зі спричинення будь-кому тілесних ушкоджень, ударів, побоїв, приниження честі та гідності, чи застосовування спеціальних засобів, не здобуто доказів застосування фізичного чи психічного насильства. Таким чином, під час досудового розслідування не встановлено обов`язкових ознак об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 365 КК України, так відповідно і самого складу злочину.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, та з огляду на викладене вбачається, що слідчим було проведено всі необхідні слідчі дії для встановлення всіх необхідних обставин, для встановлення істини в кримінальних провадженнях.

Вважаю, що слідчий обґрунтовано дійшов до висновку про відсутність у даній події ознак складу злочину, не обмежившись лише переліченням певних доказів, з належним аналізом цих доказів. Про правильність висновку слідчого свідчать і оглянуті матеріали кримінального провадження.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається у разі встановлення відсутності складу кримінального правопорушення.

При проведенні досудового розслідування слідчий, дізнавач чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають обсяг відомостей та фактів, які належить перевірити, які за їх переконанням будуть достатніми для прийняття вмотивованого рішення.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

При цьому, за змістом ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, покладається за загальним правилом на слідчого, дізнавача та прокурора.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Відповідно до вимог ст.110 КПК постанова слідчого складається з вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час(строки)його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що слідчий виконав всі необхідні можливі слідчі дії, дослідив всебічно, повно і неупереджено всі обставини кримінального провадження, висновки слідчого, викладені у постанові про закриття кримінального провадження, відповідають вимогам закону та ґрунтуються на зібраних ним доказах, що він обґрунтовано дійшов до висновку про відсутність ознак складу злочину, не обмежившись лише переліченням певних доказів, з належним аналізом цих доказів. Постанова слідчого містить відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Таким чином, посилання заявника ОСОБА_3 на неповноту дослідження слідчим фактичних обставин, з яким пов`язує вчинення кримінального правопорушення, що, на його думку, мало місце, не можуть бути прийняті до уваги, зважаючи на те, що фактичні обставини були встановлені слідчим в обсязі, достатньому для прийняття законного та обґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Виходячи зі змісту вищенаведених норм, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування слідчим норм матеріального та процесуального права, слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження є достатньо обґрунтованою, ухваленою після всебічно проведеної перевірку по даному кримінальному провадженню здобутим доказам, виконано всі необхідні слідчі дії для забезпечення виконання завдань кримінального судочинства, визначенихст. 2 КПК України, а тому скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 309, 371-372, 376 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Харкові) ТУ ДБР розташованого в м. Полтаві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0002352 від 16.10.2023 за ч.2 ст.365 КК України відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 04.06.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1