Справа № 489/1467/24
Провадження № 1-кп/489/706/24
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

про призначення судового розгляду

07 березня 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва матеріали кримінального провадження №0000302 від 22.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 110 ч. 1, 110 ч. 2, 436-2 ч. 2 та 436-2 ч. 3 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

В ході підготовчого судового засідання прокурор просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду, зазначивши про його відповідність вимогам КПК України у закритому судовому засіданні.

Захисник та обвинувачена не заперечували проти призначення провадження до судового розгляду, при цьому захисник зазначив про можливість розгляду справи у відкритому судовому засіданні.

Заслухавши учасників підготовчого засідання, вивчивши обвинувальний акт, суд дійшов висновків.

Дане кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду міста Миколаєва. Підстав для закриття, зупинення кримінального провадження чи прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 2 статті 314 КПК України, немає. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону, обвинувальний акт не має недоліків, які б унеможливлювали його призначення до судового розгляду. За таких обставин, є достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

При цьому оскільки прокурором не обґрунтовано наявність передбачених ч. 2 ст. 17 КПК України вичерпних підстав для здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні, тому з урахуванням принципів гласності та відкритості суд вважає доцільним здійснювати судове провадження відкрито, та у випадку виникнення під час судового розгляду підстав для закритого судового провадження, вирішувати питання щодо необхідності закритості судового провадження в конкретному судовому засіданні.

Також до суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 09.03.2024, оскільки на даний час продовжують існувати ризики переховування обвинуваченої від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, які існували при застосуванні запобіжного заходу та продовженні строку його дії. Крім того, застосування іншого запобіжного заходу за вказаним обвинувачення положеннями КПК України не передбачено.

Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачена не заперечувала проти клопотання прокурора.

Захисник вважав недоведеним вказані прокурором ризики та вважав можливим застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вислухавши учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 11.09.2023 відносно обвинуваченої ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою слідчого судді від 20.02.2024 до 09.03.2024 включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченої ОСОБА_3 під вартою, суд бере до уваги ступінь тяжкості інкримінованих їй кримінальних правопорушень, які належать до нетяжких (ч. 2 ст. 436-2 КК України) та тяжких (ч. 1 та 2 ст. 110, ч. 3 ст. 436-2 КК України) злочинів, факт обвинувачення її у вчиненні декількох самостійних кримінальних правопорушень, її особу, необхідність уникнення визначених ст. 177 КПК України ризиків.

Відповідно до п. 36 Рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.05.2010 (остаточне 20.08.2010), «суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує». Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Сам факт подання до суду обвинувального акту та те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні відповідних кримінальних правопорушень є свідченням його обґрунтованості.

Судом встановлено, що на даний час продовжують існувати передбачені ст. 177 КПК України ризики вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від суду, які існували при застосуванні ОСОБА_3 запобіжного заходу, оскільки остання обвинувачується у вчиненні, зокрема тяжких злочинів, за які законом передбачено найсуворіше покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, згідно з клопотанням має проросійські погляди та її протиправна діяльність була припинена лише за втручання правоохоронного органу. Зазначені обставини вказують на те, що перебуваючи на волі, ОСОБА_3 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення та ухилятися від суду.

Суд враховує, що нових ризиків прокурор не навів, проте з часу застосування до обвинуваченої запобіжного заходу не могли виникнути нові ризики, а вже існуючі є суттєвими та такими, що дають достатні підстави для продовження запобіжного заходу.

При цьому суд не погоджується з твердженням сторони захисту про можливість зміни обвинуваченій запобіжного заходу на більш м`який з урахуванням відомостей про її особу, оскільки положеннями ч. 6 ст. 176 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану до особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 110 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою.

Також відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК Українисуд вважає доцільним не визначати розмір застави. Таким чином, керуючись положеннями ч. 3 ст. 315 КПК України, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченій строк тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись статтями 314 -316, 372 КПК України, суд

постановив:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000302 від 22.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 110 ч. 1, 110 ч. 2, 436-2 ч. 2 та 436-2 ч. 3 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово на 10.00 годин 08.03.2024 в залі судового засідання Ленінського районного суду міста Миколаєва за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 81/16, 3 пове рх (каб. № 320).

Викликати в судовий розгляд прокурора, обвинувачену, захисника.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченій строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів - до 05.05.2024 включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення та в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1