19.06.2024 Справа № 646/4334/24
Провадження № 1-кс/646/1439/2024
У Х В А Л А

іменем України

19.06.2024 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

представника власника майна ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання представника власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту з майна, накладеного ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.04.2024 року у кримінальному провадженні за № 0000981 від 16.04.2024 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Представник власника майна ОСОБА_4 ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що в провадженні СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження за № 0000981 від 16.04.2024 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

В період з середини березня 2024 року по 15.04.2024 року невідомі особи незаконно заволоділи транспортним засобом марки «ВАЗ 211440» державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4

17.04.2024 року слідчим СВ Покровського РУП ГУНП в Донецькій області проведено огляд місця події за адресою: блокпост 3С006 Покровського району Донецької області, автодороги М04, у ході якого було виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «ВАЗ 2114» державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , ключі від автомобіля.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.04.2024 року накладено арешт на вказане майно, шляхом заборони відчуження, розпорядження усіма особами, із подальшим зберіганням відповідно до «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом від 27.08.2010 року.

Заявник вважає, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба, оскільки на теперішній час у даному кримінальному провадженні з вказаним транспортним засобом проведенні всі необхідні слідчі дії. Так, всі сліди злочину, які зберіг на собі транспортний засіб, зафіксовані, експертні дослідження проведені. Разом з цим, на даний час, автомобіль зберігається на відкритій місцевості. Крім того, зазначений автомобіль потрібен ОСОБА_4 для використання у власних потребах.

У судове засідання власник майна не з`явився, повідомлявся про час та місце його проведення завчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив.

Представник власника майна під час розгляду клопотання підтримав заявлені вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, повідомлялись про час та місце його проведення завчасно та належним чином.

Слідчий надала заяву про розгляд клопотання за її відсутності.

Прокурор надав суду клопотання про розгляд вимоги про скасування арешту майна за його відсутності. Вказав про доцільність зняття арешту з транспортного засобу, свідоцтва та ключів, а саме надання власнику ОСОБА_4 правомочності розпорядження вказаним майном та передання йому на відповідальне зберігання. Вважав за доцільне залишення без змін арешту майна, шляхом заборони відчуження вказаного майна.

Неявка учасників провадження не є перешкодою для розгляду клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши представника власника майна, вивчивши документи та матеріали, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання та які надані до суду, приходить до наступного.

СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000981 від 16.04.2024 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження постановою слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області від 18.04.2024 року транспортний засіб марки «ВАЗ 211440», державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , ключі від автомобіля визнані речовими доказами.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.04.2024 року накладений арешт на тимчасово вилучене в ході проведення огляду місця події 17.04.2024 року за адресою: блокпост ЗС006 Покровського району Донецької області, автодороги М04, майно, а саме: транспортний засіб марки «ВАЗ 211440», державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , ключі від автомобіля, шляхом заборони відчуження, розпорядження усіма особами, із подальшим зберіганням відповідно до «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 року.

Згідно даних висновку № 2064/24 від 19.04.2024 року була проведена судово-товарознавча експертиза щодо визначення вартості транспортного засобу марки «ВАЗ 211440», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У відповідності до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ч. 1 ст. 7 КПК України).

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст. 1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п. 35).

Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна представник власника майна зазначає, що на теперішній час з транспортним засобом марки «ВАЗ 2114» державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , ключами від автомобіля проведені всі необхідні слідчі дії, які можуть стосуватися вказаного майна.

Проте, з наданих матеріалів вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, що не виключає в подальшому проведення слідчих дій з вказаним майном.

Враховуючи викладене вище, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт вказаного вище транспортного засобу, свідоцтва та ключів в частині розпорядження та відчуження.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Разом з тим, враховуючи думку прокурора, висловлену ним у письмовому клопотанні щодо, окрім іншого, доцільності надання власнику транспортного засобу правомочності розпорядження автомобілем, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає можливим скасувати арешт автомобіля, належного ОСОБА_4 , свідоцтва та ключів, в частині заборони їх розпорядження, та передати його на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного майна - до скасування арешту у встановлену КПК України порядку, попередивши його про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 28, 107, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту з майна, накладеного ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.04.2024 року у кримінальному провадженні за № 0000981 від 16.04.2024 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України задовольнити частково.

Скасувати арешт з транспортного засобу марки «ВАЗ 211440», державний номерний знак НОМЕР_1 , належного ОСОБА_4 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , ключів від автомобіля, в частині заборони розпорядження, передавши їх на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного майна - до скасування арешту у встановлену КПК України порядку.

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

У задоволенні іншої частини клопотання про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя