Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/312/24 Головуючий у суді І-ї інстанції Юр" ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2024 року. Суддя Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 16.05.2024 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту на майна у кримінальному провадженні, внесеному 20.10.2022 до ЄРДР №0000505 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240 КК України.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 16.05.2024 року, відмовлено в задоволенні клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту на майна у кримінальному провадженні, внесеному 20.10.2022 до ЄРДР №0000505 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240 КК України.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, адвокат ОСОБА_3 звернувся до Кропивницького апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді посилаючись на те, що зазначена ухвала слідчого судді винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню.

Перевіривши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 стосовно прийнятності приходжу до висновку, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити за таких підстав.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно зі ч.2 ст.19 Конституції України посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги, заяви чи клопотання учасника кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.

Згідно з частиною 1 статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 14 листа № 1640/4-12 від 09.11.2012 року «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування», у параграфі 2 глави 26 КПК визначено порядок оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування. Частинами 1, 2 ст. 309 КПК передбачено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути предметом оскарження в апеляційному порядку на стадії досудового розслідування. Водночас сторона кримінального провадження має право висловити свою незгоду з ухвалою, можливість оскарження якої не передбачено в КПК, шляхом подання під час підготовчого провадження у суді заперечень проти неї.

Так згідно з ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, визначено частинами 1 та 2 ст. 309 КПК.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна, або відмову в ньому, тобто судові рішення, які були постановлені в порядку ст. 173 КПК.

При цьому можливості оскарження ухвал слідчого судді, які прийняті в порядку ст. 174 КПК, зокрема про скасування арешту майна, кримінальний процесуальний закон не передбачає.

За положеннями ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Виходячи з наведеного, арешт майна передбачає встановлення певного обмеження прав особи щодо вільного володіння майном, на яке накладається арешт, повне або часткове скасування арешту, у свою чергу, повністю або в певній частині поновлює права особи щодо відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Саме тому, при формулюванні в ст. 309 КПК переліку ухвал слідчого судді, які підлягають апеляційному оскарженню, законодавець відніс до їх числа ухвали про арешт майна або відмову у ньому, оскільки це питання стосується необхідності обмеження прав володільця майна, але не зазначив у цьому переліку ухвали про скасування арешту майна, адже таке рішення означає повне або часткове скасування вже накладених обмежень.

Як вбачається з апеляційної скарги адвокат ОСОБА_3 оскаржує ухвалу слідчого судді, якою, відмовлено в задоволенні клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному 20.10.2022 до ЄРДР №0000505 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240 КК України, яка відповідно до вимог, передбачених ст. 392 КПК України, не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, незважаючи на зазначену в ухвалі слідчого судді можливість оскарження даної ухвали.

Крім того вказаний висновок узгоджується з позицією ВСУ ухвалі від 19 лютого 2019 року у справі № 569/17036/118, згідно якого в аспекті положень ст. 309 КПК ухвала слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна, постановлена за правилами ст. 174 КПК, не підлягає апеляційному оскарженню. Рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження та про повернення скарги можуть бути ухвалені на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Отже, наведені вище вимоги кримінального процесуального закону дають підстави для висновку про те, що адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

За таких обставин, у відповідності до вимог, передбачених ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, дана ухвала слідчого судді відповідно ст. 309 КПК України в апеляційному порядку оскарженню не підлягає, у зв`язку із чим апеляційне провадження не підлягає відкриттю.

На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника власника майна адвоката ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 16.05.2024 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту на майна у кримінальному провадженні, внесеному 20.10.2022 до ЄРДР №0000505 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240 КК України.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та додатками до неї невідкладно надіслати адвокату ОСОБА_3 , який подав апеляційну скаргу.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: (підпис)