Справа № 452/1436/24
Провадження № 1-кп/452/243/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2024 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

із участю: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальне провадження №0000073 від 04.04.2024р. про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, раніше не судимого, -

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 3 квітня 2024 року о 23.15год у АДРЕСА_1 на ґрунті раптово виниклого словесного конфлікту з ОСОБА_4 , штовхнув її на землю та умисно наніс потерпілій лезом ножа один удар у підборіддя, чим спричинив легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Судом проаналізовано показання обвинуваченого, позицію потерпілої та прокурора, докази досудового розслідування в сукупності та, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки він своїми умисними діями спричинив легке тілесне ушкодження ОСОБА_4 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я; кваліфікація дій за вказаною нормою Кримінального Закону є вірною і обвинувачений повинен за це понести кримінальну відповідальність.

На підтвердження встановлених судом обставин вина особи вбачається із допитаного безпосередньо у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_5 , який свою винність у скоєнні кримінального правопорушення визнав частково, у вчиненому про спричинені тілесні ушкодження потерпілій розкаявся та пояснив, що конфлікт виник через дії самої потерпілої ОСОБА_4 , котра безпричинно його сестрі ОСОБА_6 п`ятнадцятирічного віку наливає спиртне. Того дня 03.04.24р. увечері його матір сказала йти забрати додому сестру щоб не повторилось як минулого разу, - коли вона від ОСОБА_7 прийшла у нетверезому стані. Тому він був обурений та вирішив у такий спосіб настрашити потерпілу, жодної думки у нього про такі наслідки не було та він не хотів спричинити тілесні ушкодження; тепер вона від нього вимагає великі кошти як компенсацію, але він грошей не має, оскільки не працює.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим за інкримінованою йому статтею Кримінального Закону, його вина у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 125 КК України повністю підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.

Зокрема, із показань потерпілої вбачається, що відносини її з сім`єю ОСОБА_8 були добрі, бо вона по суті виховувала одного із братів обвинуваченого. 03.04.24 року над вечір на автобусній зупинці зустріла молодшого брата обвинуваченого на ім`я ОСОБА_9 і сестру ОСОБА_10 , вони разом пішли до неї додому, де вона їх пригостила чаєм. Потім увечері того дня біля 22.45год. пішла із тими дітьми провести їх додому і по дорозі на повороті зустрілись із обвинуваченим ОСОБА_11 , котрий раптово її штовхнув, а потім ще приставив ніж до шиї та притиснув. Внаслідок того стався поріз і шви на рані є по тепер; цього вона йому не пробачає і вимагає компенсацію орієнтовно біля сорока тисяч гривень. Із проведеними слідчим діями до кінця не погоджується, бо вважає кваліфікацію дій обвинуваченого невірною; із висновком експерта погоджується. Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 у неї навіть пробачення не попросив, тому вона будь-яке судове рішення буде оскаржувати; також потерпіла ОСОБА_4 запропонувала суду обрати суворе покарання для нього.

Окрім наведеного вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України також підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами:

-Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, із якого відомо, що 4 квітня 2024 року було зареєстровано кримінальне провадження №0000073 по факту вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України;

-Рапортом помічника чергового Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області про те, що 04.04.2024р. о 00.09год надійшло повідомлення зі служби 102; заявниця повідомила про те, що в с. Чайковичі Самбірського району знайомий чоловік ОСОБА_5 порізав її ножем в області голови;

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 04.04.2024р., в якому зазначено, що 03.04.2024р. о 23.15год громадянин ОСОБА_5 в с. Чайковичі Самбірського району Львівської області спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_4 , а саме вдарив ножем по обличчю, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження підборіддя;

-Довідкою №13/1929, виданою ОСОБА_4 , яка 04.04.2024р. о 02.30год звернулася в КНП СМР «Самбірська ЦЛ» з діагнозом різана рана підборіддя;

-Висновком експерта №37/24 від 8 квітня 2024 року, згідно якого при проведенні судово-медичної експертизи в ОСОБА_4 виявлено різану рану косовертикальну на підборідді зліва, яка утворилася від дії предмету з ріжучою поверхнею, по давності утворення може відповідати часу 03.04.2024р. і відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я;

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 15 квітня 2024 року за участю ОСОБА_4 , котра показала коли і при яких обставинах ОСОБА_5 спричинив їй тілесні ушкодження та доданим відеофайлом;

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 17 квітня 2024 року за участю ОСОБА_5 , котрий показав як 03.04.2024р. о 23.15год у ході конфлікту з ОСОБА_4 , повалив її на землю та наніс їй поріз лезом ножа по лиці; доданим відеофайлом.

Оцінюючи досліджені докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у Кримінальному процесуальному Законі, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством. Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі, сумніву в своїй належності та допустимості не викликають.

Одночасно судом встановлено обставини у справі та з`ясовано позицію потерпілої, котра обвинувачення підтримала та не мала наміру примиритися із обвинуваченим, просила суд обрати покарання у рамках закону, однак таке суворе, що сприятиме усвідомленню обвинуваченим вчиненого ним проступку.

Аналізуючи представлені суду докази і даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд приходить до наступних висновків:

Суд не вбачає підстав не вірити свідченням потерпілої, нічим не спростованими, підтвердженими доказами зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що обвинувачений спричинив їй тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності; на обліку в психіатричному та в наркологічному кабінеті не перебуває; по місцю проживання характеризується позитивно.

Судом зазначене обвинувачення визнається доведеним внаслідок з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами, - у результаті аналізу показань обвинуваченого та потерпілої у судовому засіданні, доказів досудового розслідування в сукупності та, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки він своїми умисними діями спричинив умисне легке тілесне ушкодження ОСОБА_4 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Тому, призначаючи обвинуваченому покарання, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого; також особу винного, його молодий вік, стан здоров`я, сімейне становище, обставини вчинення. Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; обставин, що обтяжує покарання не встановлено.

У відповідності до вимоги ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом ураховано окрім загальних засад такого, і роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Із урахуванням наведеного і загальних засад призначення покарання, аналізуючи матеріали досудового розслідування в сукупності із позиціями обвинуваченого, сторони обвинувачення та показань потерпілої, яка наполягала на призначенні покарання відповідно до тяжкості вчиненого; із урахуванням особи ОСОБА_5 , його поведінки під час та після вчиненого; поведінки самої потерпілої під час вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наслідки та обставини вчиненого особою, - суд дійшов висновку, що йому слід призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік, - що є тотожним позиції сторони обвинувачення. При цьому суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до наведеної вимоги Кримінального Закону визначена даним судовим рішенням міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні з тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; при цьому судом справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, в той час, як покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так іншими особами, зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з урахуванням того, що оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого (постанова ВС від 10 червня 2020 року в справі №161/7253/18), - що має місце в даній ситуації при застосуванні наведеного судом покарання щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення.

Цивільного позову в установленому порядку не заявлено; запобіжний захід не застосовувався; витрати на залучення експерта відсутні; речових доказів по справі немає.

Керуючись ст. ст. 370, 373 - 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік.

На підставі ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу).

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_5 згідно із ч. 1 ст. 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України обчислювати з дня постановки особи на облік уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому (ч. 15 ст. 615 КПК України).

Суддя