ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-сс/819/50/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року Херсонський апеляційний суд у склад:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000634 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 08 січня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 08 січня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосовано стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 03 березня 2024 року та зобов`язано його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Крім того на ОСОБА_8 терміном до 03 березня 2024 року покладено наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- дати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 08 січня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Крім того встановлено існування ризиків того, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою та не можуть бути попереджені шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Проте слідчий суддя не зважив на доводи клопотання слідчого та прийшов до помилкового висновку, що запобігти встановленим ризикам можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту.

Зокрема поза увагою слідчого судді залишилось те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років з конфіскацією майна, що дає обґрунтовані підстави вважати про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, адже підозрюваний розуміючи можливість реального позбавлення волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні двох епізодів збуту наркотичного засобу з метою незаконного збагачення, не працевлаштований, що свідчить про можливість продовження підозрюваним злочинної діяльності з метою незаконного отримання доходу.

Також суд не надав належну оцінку тому, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме в разі перебування на волі, матиме можливість навмисно затягувати досудове розслідування, не з`являтися до органу досудового розслідування та суду, попередити осіб в яких він купував наркотичні засоби, адже навіть перебуваючи під домашнім арештом матиме змогу контактувати та спілкуватись з будь-якими громадянами як особисто, так і за допомогою телекомунікаційних засобів.

Слідчий суддя не надав належної оцінки відсутності у підозрюваного власного житла, чим фактично насильно обмежує право користування, володіння та розпорядження житла за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що перебуваючи під домашнім арештом, підозрюваний фактично не має можливості укриватись від артилерійських обстрілів, адже йому заборонено покидати місце арешту. Це створює значну загрозу життю й здоров`ю підозрюваного та наражає на небезпеку працівників поліції, котрі контролюють виконання запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

На думку прокурора вказані обставини свідчать про необхідність застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

26 лютого 2024 року від захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 надійшли заперечення на апеляційну скаргу в яких захисник просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Зазначає, що апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою, адже не містить фактичних та юридичних обставин, які б вказували на незаконність ухвали слідчого судді. Встановлені слідчим суддею обставини вказують на відсутність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

ОСОБА_8 не заперечує своєї причетності до кримінального правопорушення, готовий сприяти органу досудового розслідування у встановленні обставин, обізнаний про обов`язки підозрюваного та усвідомлює кримінально-правові наслідки їх невиконання.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків .

Мотиви суду.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії обрання запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного , дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний.

Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Оцінюючи кожен факт, викладений на підтвердження заявлених стороною обвинувачення ризиків, слідчий суддя має оцінювати його у контексті чинників, перелічених у ч. 1 ст. 178 КПК.

З матеріалів провадження вбачається, що 24.03.2023 року до ЄРДР за № 0000634 були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

04.01.2024 року ОСОБА_8 було затримано у порядку ч. 4 ст. 208 КПК .

05.01.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Згідно повідомлення про підозру ОСОБА_8 . підозрюєтьcя в тому, що він умисно з корисливих мотивів при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, незаконно придбав та зберігав з метою збуту за адресою: м. Херсон, смт. Зеленівка, вул. Робоча, 29, особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс.

08.12.2023 року близько 14:30 год., перебуваючи біля будинку №2 по вул. Світла в смт. Зеленівка м. Херсон, ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, у ході проведення оперативної закупівлі наркотичних засобів збув шляхом продажу за 1500 гривень особі-закупнику, анкетні дані якої змінено на ОСОБА_9 один поліетиленовий зіп-пакет з подрібненою речовиною рослинного походження буро-зеленого кольору з пряним запахом, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/122-23/4601-НЗПРАП від 14.12.2023, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, масою в перерахунку на суху речовину, становить, 13,09 г., яку 08.12.2023 у період часу з 16.10 год. до 16.16 год., ОСОБА_9 добровільно видав працівникам поліції.

04.01.2024 року близько 11.57 год., перебуваючи по вул. Робочій в смт. Зеленівка м. Херсон, неподалік місця свого проживання, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, у ході проведення оперативної закупівлі наркотичного засобу, повторно збув шляхом продажу за 1500 гривень особі-закупнику, анкетні дані якої змінено на ОСОБА_9 один поліетиленовий зіп-пакет з речовиною рослинного походження з характерним пряним запахом, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/122-24/98-НЗПРАП від 05.01.2024, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, загальною масою в перерахунку на суху речовину, становить, 18,86г., яку 04.01.2024 у період часу з 12.22 год. до 12.27 год., ОСОБА_9 добровільно видав працівникам поліції.

Слідчий звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , мотивуючи його тим, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, і що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За результатами розгляду клопотання слідчий суддя не погодився з доводами про необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосував до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту та належним чином свій висновок мотивував.

Слідчий суддя дійшов висновку про доведеність існування ризиків ,які зазначив слідчий у клопотанні, разом із тим дійшов висновку , що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, які були встановлені.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про те, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт, буде достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та запобігатиме встановленим слідчим суддею ризиків .

Доводи апеляційної скарги такі висновки слідчого судді не спростовують та не доводять недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу , ніж тримання під вартою для забезпечення дієвості кримінального провадження.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України підтверджується сукупністю доказів, зібраними на цій стадії досудового розслідування та перевірена слідчим суддею при розгляді клопотання.

На даній стадії кримінального провадження лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу.

Разом із тим, один лише факт наявності обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину не може виправдати застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки необхідно встановлювати законність, виправданість та співмірність запобіжного заходу, запропонованого органом досудового розслідування, із характером протиправних дій, зокрема інкримінованих підозрюваному у кримінальному провадженні, особою підозрюваного, наявністю у нього родини та утриманців, можливими ризиками вчинення підозрюваним протиправної поведінки, що може зашкодити меті досудового розслідування.

При цьому, слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Колегія суддів вважає бездоказовими доводи апеляційної скарги про те, слідчим суддею не було враховано всі відомості про особу підозрюваного та обставини вчинення інкримінованого йому злочину.

Як видно , підозрюваний в силу ст. 89 КК не судимий , має певні соціальні зв`язки , постійне місце проживання, проживає з матір`ю, наразі не працевлаштований.

Разом із тим, відсутність у підозрюваного офіційного працевлаштування , власної сім`ї чи власного житла не дає підстав вважати, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою здатен запобігти встановленим ризикам, на що фактично вказує прокурор.

Посилання прокурора на те, що слідчий суддя не надав оцінки факту відсутності у ОСОБА_8 житла у власності , апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею встановлено наявність у підозрюваного постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена адреса є місцем проживання його матері ОСОБА_10 . Будь-яких відомостей, про те, що ОСОБА_8 не має права користуватися житлом за вказаною адресою чи про те, що власник будинку заперечує проти проживання ОСОБА_8 прокурором не надано.

Що стосується посилання прокурора щодо загрози життю та здоров`ю підозрюваного через його перебування під цілодобовим домашнім арештом та загрозою артилерійських обстрілів, то вказана обставина не є такою, що зобов`язує суд застосовувати щодо підозрюваного найсуворіший запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Законодавчо визначеною підставою для застосування відносно особи такого запобіжного заходу є саме не можливість запобігання встановленим ризикам іншими більш м`якими запобіжними заходами, що стороною обвинувачення не доведено.

Будь-які відомості про те, що після повідомлення про підозру ОСОБА_8 порушував покладені на нього обов`язки матеріали не містять. Про такі випадки не було зазначено і прокурором під час апеляційного розгляду.

Колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку доведеності його винуватості, ступінь встановлених слідчим суддею ризиків не може виправдати застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено виправданість та співмірність запобіжного заходу у виді тримання під вартою, запропонованого органом досудового розслідування, враховуючи відомості про особу підозрюваного та його належну процесуальну поведінку на стадії досудового розслідування.

Слідчим суддею, як видно, були проаналізовані відомості та обставини, на які посилається апелянт у сукупності з фактичними обставинами кримінального провадження, які і дали підстави для висновку про те, що на цій стадії досудового розслідування домашній арешт із забороною залишати житло цілодобово з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, в т.ч. і носити електронний засіб контролю зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дієвість кримінального провадження.

Апелянтом не доведено існування обставин, які б свідчили про недостатність застосування цілодобового домашнього арешту для запобігання встановленим ризикам.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту, який прирівнюється до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції, з покладенням на підозрюваного певних обов`язків, враховуючи характер інкримінованого йому кримінального правопорушення та сукупність відомостей про особу підозрюваного на думку колегії суддів на даній стадії кримінального провадження взмозі забезпечити запобіганню встановленим ризикам та забезпечити дієвість кримінального провадження.

Апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою , як на тому наполягає апелянт.

Керуючись статтями 376 ч.2, 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОЛСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 08 січня 2024 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4