ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 676/5646/23

Провадження № 11-кп/4820/346/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2024 року у кримінальному провадженні №0000694, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 травня 2023 року, про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4статті 186 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

У провадженні Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження №0000694, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.05.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 за частиною 4 статті 186 КК України.

За клопотанням прокурора Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_5 ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 25 травня 2024 року включно із визначенням розміру застави - сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) грн.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання прокурора Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку дії обраного обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вважає, що ухвала Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області є незаконною з наступних підстав.

З матеріалів кримінального провадження №0000694 від 05.05.2024 вбачається, що обвинувачення ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині, ґрунтується виключно на даних протоколів впізнання обвинуваченого малолітніми свідками по фотознімкам. Однак вказані слідчі дії слід вважати такими, що викликають сумнів у своїй допустимості, оскільки на час їх проведення ОСОБА_6 вже був затриманий, а тому існувала реальна можливість забезпечити присутність останнього для проведення процедури впізнання.

Зазначає, що орган досудового розслідування з невідомих причин не скористався приписами ч.4 ст.228 КПК України, відповідно до якої впізнання може проводитись поза візуальним і аудіоспостереженням особи, яку пред`являють для впізнання.

Крім того, у кримінальному провадженні відсутні речові докази, оскільки мобільний телефон «Хіаоmі», який є предметом злочину, не відшуканий, а оригінал запису з ІМЕІ вказаного телефону, який був долучений до матеріалів справи за клопотанням потерпілої, взагалі втрачений.

Звертає увагу, що прокурор не надав будь-яких доказів про існування ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 першої частини ст.177 КПК України, а обґрунтування свого клопотання звелось до формального переліку стороною обвинувачення зазначених ризиків.

Окремо зазначає, що посилання суду в оскаржуваній ухвалі на наявність кримінального провадження №00009934 від 17.06.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.4 ст.185, ч.5 ст.361 КК України, слід вважати безпідставним в контексті застосування такого правового принципу, як презумпція невинуватості, оскільки його вина у зазначених злочинах не доведена у порядку, встановленому законодавством, і не встановлена вироком, який набрав законної сили.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційні вимоги, просили оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання прокурора Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку дії обраного обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважають, що відсутні докази про причетність ОСОБА_6 до інкримінованого злочину, а тому відсутні підстави для застосування будь-якого запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні просила залишити ухвалу суду без змін, вважала доцільним продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 .

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, перевіривши надані матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Прокурор звернулася до суду першої інстанції з клопотаннями про продовження строків тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, та неможливістю закінчити судовий розгляд на поточному етапі.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2024 року клопотання прокурора задоволено та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 25 травня 2024 року включно із визначенням розміру застави - сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави та звільнення з-під варти, на строк два місяці з моменту звільнення з-під варти.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 оскаржує зазначену ухвалу суду, посилаючись на відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому злочину, не доведеність прокурором ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалюючи рішення за клопотанням прокурора щодо продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні тяжкого умисного корисливого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, особу ОСОБА_6 , який раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних нетяжких та тяжких корисливих злочинів проти власності, судимості за які не знято та не погашено у встановленому законом порядку, при цьому, як вбачається з обвинувального акта, інкримінований ОСОБА_6 злочин вчинений ним через незначний період часу після звільнення з місць позбавлення волі, стосовно якого у суді на розгляді перебуває також інше кримінальне провадження за ч.4 ст.185, ч.5 ст.361 КК України, тому існують ризики, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та малолітніх свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд дійшов висновку про можливість визначення розміру застави та у відповідності до вимог статті 182 КПК України правильно визначив як альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) грн., такий розмір застави достатньою мірою може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, при цьому розмір застави стороною захисту не оскаржувався.

Відтак, колегія суддів вважає, що вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування саме цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Зі змісту ст.422-1 КПК України вбачається, що в ході розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції здійснює перевірку обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до наведених положень ст. 422-1 КПК України, колегія суддів не має повноважень на перевірку доводівапеляційної скарги щодо відсутності доказів на підтвердження вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України, оскільки обґрунтованість обвинувачення не є предметом апеляційного перегляду ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, колегією суддів не перевірялися апеляційні доводи про відсутність доказів для обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, оцінку доказів суд першої інстанції буде надавати при ухвалення рішення за наслідками розгляду кримінального провадження по суті.

Згідно з положеннями статі 199 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій статті 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України, з зібраними у кримінальному провадженні доказами переданий до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області, судове провадження триває та доведеність або не доведеність вини обвинуваченого буде встановлюватися вироком суду.

До того ж, запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики доведені, які в сукупності з обґрунтованим обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину, стали підставою для продовження строку дії запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в цьому випадку.

Відповідно до частини 2 статті 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та малолітніх свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину і суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, судимості не зняті та не погашені, окрім того в провадженні суду щодо нього перебуває на розгляді інше кримінальне провадження №0000934 від 17 червня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.5 ст.361 КК України, що свідчить про наявність зазначеного ризику.

Крім того, як судом першої так і апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, неодружений, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та малолітніх свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор довів, що застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд апеляційної інстанції зважає на гарантії презумпції невинуватості, однак наявність стосовно ОСОБА_6 одночасно декількох кримінальних проваджень, інші з яких кваліфіковано за. ч.4 ст.185, ч.5 ст.361 КК України, свідчать про очевидні ознаки його суспільної небезпечності, а відтак колегія суддів вважає, що ризики, визначені статтею 177 КПК України, заявлені прокурором, мають місце та виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Крім того, приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора про продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя визначив заставу - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 121 120 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, з урахуванням ризиків, визначених ст. 177 КПК України, врахувавши при цьому, що обвинувачений не працює та не має міцних соціальних зв`язків.

Отже, на теперішній час продовжують існувати обставини, які свідчать про те, що не зменшилися заявлені ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які виправдовують тримання були під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні, відсутня інформація про те, що обвинувачений не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора або про те, що з`явились нові обставини, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням встановленого, конкретних обставин кримінального правопорушення, стадії судового розгляду, зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 та виключити ризики, пов`язані зі звільненням з-під варти.

З урахуванням наданих матеріалів справи і встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів, а саме до 25 травня 2024 року включно, обмеження права обвинуваченого на свободу у цьому випадку є виправданим і необхідним, через неможливість у жодний інший спосіб забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали у цьому провадженні не встановлено. Отже, апеляційні вимоги сторони захисту є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Кам`янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2024 року про продовження строку тримання під вартою до 25 травня 2024 року включно стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3