Провадження № 1-кс/344/4730/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що cлідчим відділом УСБ України в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204 КК України від 06.01.2021. Під час розслідування - 23.11.2022, на підставі ухвали слідчого судді від 22.11.2022, проведено обшуки, за результатом яких вилучено у тому числі транспортний засіб, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс», 0, а саме: автомобіль марки RENAUT модель MEGANE, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключі від автомобіля. Дозвіл на вилучення вказаного майна прямо надано ухвалами на обшук, а тому, відповідно воно не відносяться до тимчасово вилученого майна. У той же час, вилучений ТЗ відноситься до майна, яке вилучено за результатом обшуку. Враховуючи, що з моменту такого вилучення пройшло вже понад 6 місяців, вважає, що автомобіль підлягає до повернення з огляду на наступне. ОСОБА_6 володів і користувався даним авто на підставі Публічного договору про надання фінансового лізингу № APCV3711 від 2021-05- 06 року. У подальшому, Додатковою угодою № APCV8679 від 2023-04-13 до Договору про надання фінансового лізингу замінено Лізингоодержувача із ОСОБА_6 на ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ). На підставі цього, остання викупила фактично кредит та сплачувала лізингові платежі за вже фактично своє майно. ОСОБА_4 не є учасником кримінального провадження, відношення до правопорушення жодного не має і не відповідає за дії третіх осіб. У подальшому, 27.06.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 204 КК України, матеріали провадження виділено у окреме провадження № 0000161 та зупинено.

Станом на 08.05.2024 року ОСОБА_4 повністю виплатила вартість авто і Кредитний договір № 507/19854826-VR від 05.04.2023 - закрито. У зв`язку з цим, 06.05.2024 між ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» та ОСОБА_4 укладено Договір купівлі-продажу транспортного засобу №7457/24/006212, згідно якого транспортний засіб марки RENAUT модель MEGANE, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 - є приватною власністю ОСОБА_4 . За таких обставин, будь які підстави утримувати вилучений автомобіль відсутні. За понад пів року слідства кінцеве рішення у провадженні не прийнято, при цьому, досудове розслідування здійснюється не щодо порушень експлуатації транспорту, а за фактом незаконних дій щодо підакцизних товарів. Самий же транспортний засіб жодних ознак речового доказу не має та утримуються без накладення арешту.

Представник власника майна ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив задоволити у повному обсязі з підстав викладених у скарзі.

Слідчий ОСОБА_7 в судовому засіданні щодо заявлених вимог заперечував, зазначивши, що постановою слідчого вилучений транспортний засіб визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Вивчивши скаргу, заслухавши позицію представника власника майна, заперечення слідчого, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як встановлено, cлідчим відділом УСБ України в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000001 від 06.01.2021 року.

24.11.2022 року проведено обшук транспортного засобу марки Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_5 . За результатами обшуку здійснено вилучення вказаного транспортного засобу.

25.11.2022 року постановою слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Івано-Франківській області ОСОБА_8 визнано речовим доказом транспортний засіб марки Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_5 у кримінальному провадженні №0000001 від 06.01.2021 року.

Постановою слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Івано-Франківській області ОСОБА_8 про оголошення розшуку підозрюваного від 19.07.2023 року, оголошено у розшук підозрюваного ОСОБА_6 .

19.07.2023 року постановою слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Івано-Франківській області ОСОБА_8 про зупинення досудового розслідування, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000161 від 19.07.2023 року зупинено.

Як вбачається з листа слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Івано-Франківській області ОСОБА_8 від 10.06.2024, cлідчим відділом УСБ України в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000001 від 06.01.2021 року. В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, 27.06.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.2024 КК України, та матеріали на підставі постанови прокурора стосовно підозрюваного ОСОБА_6 виділено у кримінальне провадження №0000161, у якому ОСОБА_6 19.07.2023 року оголошено в розшук. Таким чином, на даний час досудове розслідування кримінального провадження №0000161 зупинене. Підстави для повернення відповідного майна та надання інших відомостей досудового розслідування відсутні.

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_3 , транспортний засіб марки Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_2 , 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 належав ТОВ АВТОКРЕДИТ ПЛЮС.

Додатковою угодою № APCV8679 від 2023-04-13 до Публічного договору про надання фінансового лізинку №АРСV33711 від 2021-05-06 року про зміну Лізингоодержувача, замінено Лізингоодержувача із ОСОБА_6 на ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ).

06.05.2024 між ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» та ОСОБА_4 укладено Договір купівлі-продажу транспортного засобу №7457/24/006212, згідно якого ОСОБА_4 придбала транспортний засіб марки RENAUT модель MEGANE, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_6 , транспортний засіб марки Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_7 , 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 .

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За загальним правилом статус тимчасово вилучене майно набуває з моменту фактичного позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких воно перебуває, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку.

Частиною 5 ст. 236 КПК України визначено, що обшук на підставі відповідного судового рішення, повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети такого обшуку.

При обшуку слідчий має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч. 7 ст. 236 КПК України).

Виходячи із цих положень, можна зробити висновок про два види тимчасово вилученого майна: (1) майно, яке відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України, і (2) вилучені під час обшуку речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 235 КПК України ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук.

З іншого боку, речі і документи, які вилучаються під час обшуку, в залежності від зазначення їх в ухвалі на обшук, можуть мати різний статус. Це обумовлює різницю в його подальшому процесуальному оформленні у кримінальному провадженні і, відповідно, відмінність в питанні повернення власнику. Майно, щодо якого ставиться питання про повернення, прямо заначено в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.

Отже, таке майно не має правового статусу тимчасово вилученого майна і, на перший погляд, щодо нього не має ставитися питання про арешт.

Разом з тим, у відповідності до ст. 16 КПК України обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися на умовах, передбачених законом, має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. До цього слід додати правовий вакуум, в якому опиняється власник майна, вилученого під час обшуку, якщо дозвіл на відшукання відповідних речей і документів прямо наданий слідчим суддею в ухвалі. Адже КПК України містить лише три процесуальні механізми, за допомогою яких володілець може ставити перед слідчим суддею питання про обґрунтованість обмеження права власності: 1)заперечення арешту майна при розгляді відповідного клопотання і обґрунтування своєї позиції в судовому засіданні; 2)звернення з клопотанням про скасування арешту майна з доведенням того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано; 3)оскарження бездіяльності щодо повернення тимчасово вилученого майна. Отже, якщо прийняти нормативно запропоновану концепцію, що речі, на відшукання яких надано дозвіл в ухвалі слідчого судді, не є тимчасово вилученим майном, і для подальшого утримання їх органом досудового розслідування не потрібне застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження, власник цих речей залишається без належної правової процедури для захисту свого права власності в межах кримінального провадження. Очевидно, це суперечить завданням кримінального провадження. Крім того, досудове розслідування є динамічним процесом, в рамках якого актуальність та необхідність перебування вилученого на законних підставах майна може змінюватись. Враховуючи викладене, на вилучене під час обшуку майно, дозвіл на відшукання якого прямо наданий слідчим суддею, необхідно поширювати режим тимчасово вилученого майна з відповідними наслідками - накладення арешту або повернення особі, у якій воно було вилучене.

В світлі конкретних обставин цієї справи, вирішуючи питання про повернення майна слідчому судді належить визначити чи наявні в органу досудового розслідування підстави для подальшого утримання цього майна не лише з огляду на наявність правової підстави - ухвали слідчого судді (адже вона формально наявна), а виходячи з відношення вилученого майна до кримінального провадження.

Аналізуючи матеріали скарги, можна дійти висновку, що вилучене майно утримується вже понад шість місяців. Органом досудового розслідування не наведено доказів, які б свідчили, що таке майно має хоч якесь відношення до розслідуваного кримінального провадження, не проведено жодної дії, спрямованої на дослідження вилученого майна з метою доведення причетності такого майна до кримінального провадження. Вказане свідчить про те, що вилучення та утримування такого майна немає жодного значення для розслідування кримінального провадження, в межах якого проводився обшук та його вилучення.

У відповідності до КПК України обмеження прав власника щодо належного йому майна можуть мати місце у зв`язку з тим, що відповідні речі містять відомості, які мають значення для кримінального провадження. Відповідні обмеження мають бути розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження. З урахуванням досліджених обставин в цьому кримінальному провадженні станом на час надання дозволу на проведення обшуку потреби досудового розслідування, можливо, виправдовували саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що утримання органом досудового розслідування транспортного засобу, правомірно належного ОСОБА_4 на праві приватної власності, має бути спрямоване виключно на досягнення завдань кримінального провадження.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Водночас зважаючи на непідтвердження подальшої необхідності утримання вилученого під час обшуку майна, скарга представника власника майна є обґрунтованою та підлягає задоволенню шляхом зобов`язання слідчого СВ УСБ України в Івано-Франківській області, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000161, повернути ОСОБА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , належне їй майно, а саме: транспортний засіб марки Renault Megane, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 та ключі від автомобіля, які були вилечені під час обшуку.

Керуючись ст. ст. 100, 169170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна задоволити.

Зобов`язати слідчого СВ УСБ України в Івано-Франківській області, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000161, повернути ОСОБА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , належне їй майно, а саме: транспортний засіб марки Renault Megane, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 та ключі від автомобіля.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1