Справа № 202/3199/24
Провадження № 1-кс/202/3426/2024
УХВАЛА

Іменем України

14 травня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001210 від 20.11.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303КК України.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється СУ ГУНП в Дніпропетровській області.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою.

14.05.2024 року на адресу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з матеріалами клопотання, під час досудового розслідування встановлено, що умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразились у створенні та утриманні місця розпусти, вчинене з метою наживи, за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 302 КК України.

Умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303 КК України, а саме у створенні та утриманні місця розпусти, вчинене з метою наживи, за попередньою змовою групою осіб, а також у сутенерстві (дії особи по забезпеченню заняття проституцією іншою особою), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

14.05.2024 року ОСОБА_4 у порядку ст. ст. 276-278 КПК України, повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у скоєнні вказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності.

У ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрювана ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду:

Так, відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, мають враховуватись вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості є тяжким, та за вчинення якого кримінальним кодексом передбачено покарання у виді позбавлення волі до семи років. Тобто суворість покарання беззаперечно може слугувати приводом до переховування підозрюваного від слідства та суду. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Знаходячись на свободі підозрювана ОСОБА_4 , враховуючи отримання нею повідомлення про підозру та усвідомлюючи невідворотність призначення відносно неї покарання у вигляді реального позбавлення волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, так як підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Враховуючи те, що на території України оголошено воєнний стан, в разі виїзду ОСОБА_4 за межі території України, іноземні держави можуть в подальшому відмовити в екстрадиції останньої, посилаючись на небезпеку для її життя чи здоров`я, тощо.

Окрім того, враховуючи, що в теперішній час на території України відбуваються бойові дії, спрямовані на відсіч збройної агресії російської федерації, є ймовірність виїзду підозрюваної ОСОБА_4 до неконтрольованих Україною територій, що в подальшому унеможливить притягнення останньої до кримінальної відповідальності.

3. Незаконно впливати на свідків чи інших осіб у кримінальному провадженні:

Орган досудового розслідування вважає, що підозрювана ОСОБА_4 під час вчинення злочинів діяла за попередньою змовою групою осіб, мала організаційні функції, і тому, знаходячись на свободі, може незаконно впливати на свідків та на підозрюваних у провадженні, інших осіб, які в теперішній час не встановлені.

Також враховуючи те, що ОСОБА_4 при здійсненні вказаної злочинної діяльності, мала контролюючі функції та повноваження, тому мала авторитет та контроль над особами жіночої статі, які працювали в місці розпусти салоні «Рай» та надавали послуги сексуального характеру, у зв`язку з чим є вірогідність впливу ОСОБА_4 на свідків.

Підозрювана знає спосіб зв`язку та місце проживання інших співучасників злочину та може здійснювати дії, направлені на організацію їх подальшого переховування від органів досудового розслідування. Одночасно з цим, в разі встановлення вказаних осіб, підозрювана ОСОБА_4 , шляхом погроз, шантажу або підкупу, може схилити вказаних осіб до надання певних показань, які будуть вигідні стороні захисту, або перешкоджати встановленню істини у даному кримінальному провадженні.

5. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення:

Під час проведення негласних слідчих розшукових дій, встановлено, що вказана група осіб функціонує вже не один рік, а також те, що 2-3 роки тому під керівництвом ОСОБА_6 функціонувало ще одне місце розпусти, замасковане під масажний салон, де ОСОБА_4 також приймала активну участь у функціонуванні та забезпеченні.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, наголошуючи на наявності ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрювана в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання, просила застосувати запобіжний захід на розсуд суду.

Слідчий суддя, заслухавши прокурора, підозрювану, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001210 від 20.11.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303КК України..

умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразились у створенні та утриманні місця розпусти, вчинене з метою наживи, за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 302 КК України.

Умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303 КК України, а саме у створенні та утриманні місця розпусти, вчинене з метою наживи, за попередньою змовою групою осіб, а також у сутенерстві (дії особи по забезпеченню заняття проституцією іншою особою), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

14.05.2024 року ОСОБА_4 у порядку ст. ст. 276-278 КПК України, повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у скоєнні вказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_4 кримінально протиправного діяння, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваної винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваної.

За таких умов, слідчий суддя, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана, могла вчинити дане правопорушення.

Слідчий суддя приймає до уваги існування ризику, передбаченого п. 1, ч.1 ст. 177 КПК України, згідно якого підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. В той же час, ризики, передбачені п.п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, слідчий суддя доходить висновку, що слідчим у клопотанні не наведено та належним чином не обґрунтовано підстав для застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Виходячи із зазначеного, оцінюючи в сукупності обставини вчиненого кримінального правопорушення та матеріали кримінального провадження, вважаю, що прокурором належним чином не було доведено неможливість застосування до підозрюваної, зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу.

Так, у відповідності до положень ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваної, а саме те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином, однак при цьому слід також враховувати особу підозрюваної, яка має постійне місце проживання, раніше не судима.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням викладеного та оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, з метою забезпечення належного проведення досудового розслідування, явки даної особи для надання показань тощо, слідчий суддя доходить висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про застосовування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважає за необхідне застосувати відносно останньої запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за фактичним місцем проживання підозрюваної за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрювану певні обов`язки.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 3, 42, 176, 177, 181, 183, 186, 193, 194, 196, 303, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання слідчого - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, поклавши на ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

1. не відлучатись з населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3. цілодобового не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

4. утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

5. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали слідчого судді до 14.07.2024 року включно.

Ухвалу передати для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї обов`язків.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1