Справа № 331/2755/24
Провадження № 1-кп/331/493/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000300 від 12.03.2024 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей немає, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до норм ст. 89 КК України раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане Судом доведеним.

В умовах воєнного стану, 01 березня 2024 року о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись на зупинці громадського транспорту «Ливарна» у м. Запоріжжі, шляхом вільного доступу, таємно, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_6 відволіклася, та переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, викрав з лавки належну потерпілій сумку чорного кольору в якій знаходилися:

-Мобільний телефон SAMSUNG Galaxy A04E 3/64GB (SM-F042F) у корпусі рожевого кольору, який згідно висновку експерта має ринкову вартість 2641 грн. 67 коп., у якому була сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності для потерпілої не становить;

-Мобільний телефон VIVO y33s (v2109) у корпусі темного кольору, який згідно висновку експерта має ринкову вартість 4388 грн. 00 коп., у якому була сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності для потерпілої не становить;

-Трудову книжку, пенсійне посвідчення, паспорт (у форма книжечки), водійське посвідчення, свідоцтво про шлюб, технічний паспорт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2

-Кредитну карту «Універсальна» АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» рахунок НОМЕР_3 , на якій знаходилися грошові кошти у сумі 3900 грн.

після чого зник з місця скоєння та розпорядився майном на власний розсуд.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, ОСОБА_4 01.03.2024 року о 20 годині 53 хвилині, знаходячись за адресою місто Запоріжжя, проспект Соборний, 38, таємно викрав з банківського рахунку АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» рахунок НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_6 , кошти в сумі 3 900 грн. 00 коп., розпорядився коштами на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду у сумі 3900 грн. 00 коп.

Всього ОСОБА_4 викрав майно на загальну суму 10 292 грн. 67 коп., тим самим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_6 на вказану суму

ІІ. Позиція потерпілої.

У судове засідання потерпіла не з`явилась. З огляду на те, що судом належним чином повідомлялась потерпіла про дату та час розгляду справи, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, суд вважає за можливе подальший розгляд кримінального провадження проводити без участі потерпілої.

Згідно досліджених матеріалів кримінального провадження викрадені телефони повернуті потерпілій, також згідно розписки, потерпіла отримала від обвинуваченого у рахунок відшкодування збитків, завданих злочином грошові кошти, зазначила, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.

ІІІ. Позиція сторони захисту.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, надав пояснення щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Вказав, що першого березня, близько восьмої години вечора повертався додому, перебуваючи та зупинці трамваю «Будинок одягу» побачив на лавці рюкзак, і біля нього лежала жінка. Було темно, він зрозумів, що вона за його діями не спостерігає, тому взяв сумку-рюкзак і пішов далі у бік вилиці Базарної. На зупинці трамваю « ОСОБА_7 », відкрив сумку, побачив там телефони та банківську картку на якій був написаний пін код. Тому вирішив зняти грошові кошти із картки, і зробив це. Усього зняв 3900 грн. Потім поїхав до вокзалу Запоріжжя 1, і біля будівлі вокзалу, попередньо забравши телефони, залишив сумку.

Через деякий час до нього приїхали співробітники поліції, він добровільно видав викрадені телефони. Пізніше, відшкодував потерпілій суму викрадених грошових коштів. На запитання захисника відповів, що вчинив злочин у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, дуже шкодує про вчинене.

У судових дебатах обвинувачений просив призначити не суворе покарання, і не позбавляти його волі.

Захисник не заперечував винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, однак при призначенні покарання просив врахувати матеріали, що характеризують обвинуваченого, те, що ОСОБА_4 є особою раніше не судимою, опинився у скрутних життєвих обставинах, та просив призначити йому мінімальне покарання, передбачене санкцією статті та звільнити від призначеного покарання на підставі положень ст. 75 КК України із мінімальним іспитовим терміном.

IV. Дослідженні докази.

На підставі положень ч. 3 ст.349 КПК України, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думки обвинуваченого, який повідомив, що бажає закінчити судове слідство по справі без дослідження доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, думки прокурора, захисника, докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не досліджувалися. Судом роз`яснено обвинуваченому обмеження у праві на апеляційне оскарження вироку суду посилаючись на невизнання обставин, які не оспорювалися під час розгляду справи. Обвинувачений також підтвердив, що йому зрозуміло, що він обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинена в умовах воєнного стану, також підтвердив, що повністю розуміє наслідки своїх дій, повного визнання вини та відмови від дослідження усіх доказів по справі.

За обставин, викладених у обвинувальному акті, зважаючи на той факт, що прокурор, захисник та обвинувачений, не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд ухвалив проводити розгляд справи відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість у вчинені інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю.

V. Кваліфікація дій обвинуваченого за законом України про кримінальну відповідальність

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене в умовах воєнного стану.

Вказане діяння згідно положень ст. 12 КК України є тяжким злочином.

VІ. Призначення покарання.

Призначаючи покарання, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який на обліках у лікаря нарколога не перебуває, на психіатричному обліку не перебуває, має місце проживання, та місце реєстрації, неодружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, офіційно не працевлаштований, є особою раніше не судимою, судимість погашена в установленому законом порядку.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст.66 КК України, судом встановлені наступні пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставини, - щире каяття, відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 у обвинувальному акті не зазначені і під час розгляду кримінального провадження судом не встановлені.

У судових дебатах прокурор та сторона захисту вважали за можливе призначити покарання із звільнення від його відбування. Потерпіла у своїй заяві не наполягала на призначенні суворого покарання.

Санкцією частини четвертої ст. 185 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі.

Зважаючи на обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріали, які характеризують обвинуваченого, його ставлення до скоєного, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, оскільки інших покарань санкцією вказаної норми не передбачено.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Враховуючи наведені вище обставини, той факт що обвинувачений раніше не судимий, щиро розкаявся, повністю відшкодував завдану кримінальним правопорушенням шкоду, думку сторони обвинувачення та сторони захисту, які просили звільнити обвинуваченого від покарання із випробуванням, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України. Разом із тим, вирішуючи питання щодо тривалості строку випробування, суд, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, вважає, що строк випробування може бути мінімальним.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

VІІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Під час досудового розслідування було проведена експертиза №СЕ-19/108-24/6966-ТВ від 16.04.2024, вартість якої склала 1514 гривень 65 копійок, витрати на проведення якої слід стягнути із обвинуваченого.

Клопотань щодо обрання, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження не надходило.

З цих підстав,

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України,суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього такі обов`язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази:

-мобільний телефон SAMSUNG, ІМЕІ1 НОМЕР_4 , ІМЕІ2 НОМЕР_5 у корпусі рожевого кольору у чохлі чорного кольору;

-мобільний телефон марки VIVO у дзеркальному корпусі темного кольору,

передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити потерпілій за належністю.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати на проведення експертиз у розмірі 1514 грн.56 коп. (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень 56 копійок).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1