ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/379/24 Справа № 212/955/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2024 року, якою щодо підозрюваного за ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воля-Старицька, Яворівського району, Львівської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, який не має на утриманні малолітніх дітей, інвалідності не має, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , в порядку ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 23 березня 2024 року включно, без визначення розміру застави,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2024 року клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_9 , яке погоджено з прокурором Криворізької спеціалізовано ї прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 задоволено та застосовано щодо підозрюваного за ч. 4 ст. 187 КК України ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 23 березня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20 січня 2024 року приблизно о 19 годині 05 хвилин на ділянці неподалік будинку АДРЕСА_3 здійснив напад на потерпілу ОСОБА_10 та відкрито заволодів майном останньої, а саме сумкою чорного кольору з матеріалу шкірозамінника із наявними в ній особистими речами потерпілої, завдавши останній середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження. Після вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши на свою користь та розпорядившись майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 402,50 грн.

Умисні дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану.

Слідчий суддя мотивував свої висновки тим, що на даній стадії кримінального провадження, стороною обвинувачення доведено, що повідомлена ОСОБА_8 підозра є обґрунтованою. Крім того, у судовому засіданні прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1-3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. Ризик, передбачений п. 4 ч.1 ст.177 КПК України не знайшов свого підтвердження в ході розгляду клопотання слідчим суддею.

Крім того, з урахуванням особи підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, інвалідності не має, проходить службу в ЗСУ, однак згідно пояснень прокурора у вересні 2023 року покинув розташування військової частини, раніше не судимий, слідчий суддя вважав неможливим застосувати до підозрюваного жодного іншого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, фактично не зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим п.п. 1-3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

З огляду на пред`явлену ОСОБА_8 підозру, у відповідності до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Не погодившись із судовим рішенням, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний з обмеженням волі, можливо із застосуванням електронного засобу контролю, або обрати підозрюваному ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладення на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник зазначає про наявність у ОСОБА_8 алібі на момент вчинення кримінального правопорушення, яке можуть підтвердити дружина ОСОБА_8 та сусід ОСОБА_11 , який в той день приходив до квартири ОСОБА_12 задля медичної допомоги. Крім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_8 застосовував до потерпілої насильство, небезпечне для життя та здоров`я особи. Потерпіла ОСОБА_10 зазнала середньої тяжкості тілесних ушкоджень через два ривки її сумки, від яких впала на землю, що свідчить про відсутність у підозрюваного ОСОБА_8 умислу застосування щодо останньої насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої в момент заподіяння.

Захисник звертає увагу на відсутність доказів застосування до потерпілої насильства у зв`язку з чим його дії потребують перекваліфікації із ч.4 ст.187 (розбій) на ч.4 ст.186 (грабіж) КК України.

Також захисником оскаржується доведеність ризиків, передбачених п.п.1-3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Так, захисник наголошує, що його підзахисний жодного разу не вчиняв дій, які б свідчили про його намір переховуватись від органів слідства чи суду. ОСОБА_13 є раніше не судимою особою, жодним чином не перешкоджав кримінальному провадженню, має дружину, що свідчить про наявність у останнього міцних соціальних зв`язків.

Захисник звертає увагу, що матеріали кримінального провадження не містять об`єктивних даних, які б свідчили про те, що до підозрюваного неможливо застосувати інший, більш м`який запобіжний захід. Натомість недоведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України вказує на неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою.

Зазначає, що ОСОБА_8 не має намірів перешкоджати встановленню істини по справі жодним чином, на свободі може бути соціально корисним, має повноцінну сім`ю, захищав територіальну цілісність та незалежність України проти збройної агресії Російської Федерації.

Крім того, захисник зауважує на тому, що положеннями статей 177-178 КПК України передбачено, що слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, проте це не є обов`язком слідчого судді. У зв`язку з чим сторона захисту вважає за можливе обрання підозрюваному ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладення на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Під час апеляційного перегляду:

- захисник ОСОБА_7 підтримав подану ним апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити;

- прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши позицію сторін, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, який є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від восьми до п`ятнадцяти років, що, відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК дає підстави для застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Згідно з наданими матеріалами ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, вчиненого за обставин, викладених у повідомленні про підозру.

Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, які були предметом розгляду слідчим суддею при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_8 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, що спростовує доводи апеляційної скарги захисника в частині зазначення відомостей про наявність алібі у ОСОБА_8 в час та день інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Апеляційний суд зазначає, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених п.п. 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, що ОСОБА_8 усвідомлюючи суворість можливого покарання може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Покарання, передбачене санкцією інкримінованої ОСОБА_8 статті позбавлення волі стоком від восьми до п`ятнадцяти років, із конфіскацією майна .

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні воєнного стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на застосуванні якого наполягає захисник.

Крім того апеляційний суд погоджується з існуванням ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України.

На теперішній час органом досудового розслідування не встановлені всі докази, які можуть підтвердити причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, а отже ОСОБА_8 безпосередньо, або через інших осіб, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків у даному кримінальному провадженні, зокрема потерпілої. В разі здійснення на них впливу з боку підозрюваного ОСОБА_8 останні можуть змінити свої покази, чим ввести орган досудового розслідування в оману та перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд наголошує, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом. Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні ще не завершено, що вказує на те, що свідки та потерпілі у справі не допитані у судовому засіданні, а тому підозрюваний ОСОБА_8 може здійснювати на них незаконний вплив, шляхом вмовлянь або погроз, з метою зміни їх показів задля уникнення кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні також доведено наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості обвинуваченим вчинити нове кримінальне правопорушення, або продовжити вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки останній не має постійного джерела доходу.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність існування ризиків, які передбачають необхідність обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими, адже при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

На переконання апеляційного суду існування вищевказаних ризиків є достатньою підставою для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника в частині можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 апеляційний суд звертає увагу, що більш м`який запобіжний захід на даній стадії кримінального провадження не зможе запобігти встановленим ризикам, так як перебуваючи під домашнім арештом (на чому наполягає сторона захисту) або під дією іншого, більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний без будь-яких перешкод зможе вчинити дії направлені на переховування від органу досудового розслідування та суду або вчинення іншого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про недоведеність ризику, передбаченого п. 4 ч.1 ст.177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, який є тяжким злочином та у разі визнання судом винним останнього у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, останній може понести покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Слідчий суддя належним чином застосував і положення ч. 4 ст. 183 КПК та не визначав альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, врахувавши відомості про особу підозрюваного та тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч. 4 ст. 187 КК України ОСОБА_8 строком до 23 березня 2024 року включно, без визначення розміру застави - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4