Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/937/23
Провадження № 1-кп/490/374/2024
У Х В А Л А

14 лютого 2024 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

його захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Глядке Волочийського району Хмельницької області, є українцем, громадянином України, мешкав за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 187 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

І……У судове засідання потерпілі, зокрема - ОСОБА_7 - не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, з місця знаходження зник.

ІІ……Прокурор просив про продовження строку раніше обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

1. В обґрунтування послався про те, що ризики, які були враховані під час обрання цього запобіжного заходу, наразі не усунуті та не зменшились.

2. Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження просив змінити обраний відносно нього запобіжний захід на не пов`язаний із триманням під вартою, спираючись про те, що суспільної небезпеки він не несе, а вказані прокурором ризики наразі давно зникли.

Обвинувачений також пояснював, що в будинку АДРЕСА_2 мешкав в свого товариша та сподівається, що на теперішній час зможе продовжити мешкати за тією ж адресою.

Окрім того, він зареєстрований у гуртожитку та має право користуватись житловим приміщенням у гуртожитку. Водночас зазначив, що будь-яких зв`язків з цим місцем проживання не має.

Захисник ОСОБА_5 під час судового розгляду кримінального провадження позицію свого підзахисного підтримав та вважав її такою, що ґрунтується на законі та фактичних обставинах кримінального провадження.

З огляду на таке, просив змінити обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід на не пов`язаний із триманням під вартою.

Встановлені судом обставин із посиланням на докази

1. Органами досудового розслідування, зокрема, ОСОБА_4 ,? ? обвинувачуються у вчиненні злочину за таких обставин

09.12.2020 непрацюючі мешканці м. Миколаєва ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , які не мали законного джерела прибутку, вирішили зайнятись злочинною діяльністю, пов`язаною із скоєнням розбійного нападу на ОСОБА_7 .

09 грудня 2020 року приблизно о 19 годині, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету скоєння розбійсного нападу, увійшли до будинку АДРЕСА_3 .

Знаходячись у приміщенні будинку за вказаною адресою, ОСОБА_9 почав наносити удари в область життєво важливих органів обличчя та голови ОСОБА_7 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді ран в лобній ділянці та в ділянці лівої щоки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я (кожне), при цьому заволодів грошовими коштами в сумі 600 гривень, які знаходились у внутрішній кишені куртки останнього. В цей час ОСОБА_8 поклав до заздалегідь підготовленого рюкзаку речі, а саме побутові прилади. Після чого ОСОБА_4 , з метою подолання опору, почав наносити удари ОСОБА_10 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови та правої щоки, які відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень (кожне), при цьому демонстрував ніж, яким погрожував нанести удар та в подальшому штовхнув її в ванну кімнату, тим самим обмеживши волю до спротиву та пересівання по приміщенню кімнати, де почав наносити удари рукою по обличчю.

Після чого, утримуюи викрадене (грошові кошти в сумі 600 гривень та майно, а саме праску вартістю 99,50 грн., продовжувач марки Legrand EG00755 довжиною 5 м. вартістю 93,33 грн., продовжувач на три розетки з написом 250 В довжиною 1,48 м вартістю 50,00 грн., продовжувач без марки з написом 1 р 60 к довжиною 3 м вартістю 86,67 грн., продовжувач марки Alfa довжиною 3 м. вартістю 86,67 грн., телевізійну антену вартістю 59,85 грн., зарядний пристрій Xiaomi моделі MDY-09-EW вартістю 125,00 грн., алюмінієву сковорідку вартістю 170,00 грн., алюмінієву підставу вартістю 100,00 грн., приймач для прийому телеканалів World? ? Vision T62D, вартістю 173,33 грн.) при собі ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, чим спричинили потерпілому майнову шкоду на загальну суму 1.644,35 грн., однак розпорядитись на власний розсуд не встигли так як були затримані громадянами та співробітниками поліції.

Вказані дії ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 3 статті 187 Кримінального Кодексу України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням в житло.

2. Ухвалою слідчого судді Центрального? ? районного суду міста Миколаєва ОСОБА_11 від 11 грудня 2020 року відносно ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04 лютого 2021 року включно.

Подальшими ухвалами слідчих суддів Центрального районного суду міста Миколаєва та Центрального районного суду міста Миколаєва строк тримання ОСОБА_4 під вартою продовжувався неодноразово, востаннє - ухвалою від 16 травня 2023 року, залишеною без змін ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року - до 17 лютого 2024 року включно.

Під час обрання цього запобіжного заходу та продовження строку його дії слідчі судді та суд виходили з існування ризиків того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальним провадженням іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

3. Розгляд цієї справи у Центральному районному суді міста Миколаєва відбувався таким чином.

3.1. Протягом періоду з 30 квітня 2021 року до 25 січня 2022 року справа перебувала в провадженні судді ОСОБА_12 .

3.2. Протягом цього періоду суд завершив підготовче провадження та здійснював судовий розгляд, протягом якого досліджував надані сторонами докази.

3.3. Розпорядженням Голови Верховного Суду № 14/0/149-22 від 26 квітня 2022 року суддя ОСОБА_12 була відрядженою до Печерського районного суду м. Києва.

За такого розпорядженням керівника апарату Центрального районного суду міста Миколаєва № 212 від 29 квітня 2022 року було ухвалено про здійснення повторного автоматизованого розподілу цього кримінального провадження.

3.4. На виконання цього розпорядження 29 квітня 2022 року був здійснений повторний автоматизований розподіл цього кримінального провадження, внаслідок чого головуючим для розгляду цього кримінального провадження була визначена суддя ОСОБА_13 .

3.5. Протягом періоду з 29 квітня 2022 року до 08 серпня 2022 року судом, з огляду на оперативну обстановку у місті Миколаєві, лише вирішувалось питання про доцільність подальшого перебування обвинувачених під вартою.

3.6.? ? Розпорядженням Голови Верховного Суду № 345/0/149-22 від 08 серпня 2022 року суддя ОСОБА_13 була відрядженою до Приморського районного суду м. Одеси.

За такого розпорядженням в.о. керівника апарату Центрального районного суду міста Миколаєва № 759? ? від 11 серпня 2022 року було ухвалено про здійснення повторного автоматизованого розподілу цього кримінального провадження.

3.7. На виконання цього розпорядження 11 серпня 2022 року був здійснений повторний автоматизований розподіл цього кримінального провадження, внаслідок чого головуючим для розгляду цього кримінального провадження був визначений суддя ОСОБА_1 .

3.8. Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 23 січня 2023 року з метою здійснення більш ефективного розгляду справи матеріали в частині, що стосуються ОСОБА_4 , були виділені в окреме провадження.

За клопотанням сторони захисту суд розпочав судовий розгляд цього кримінального провадження з початку.

4. Під час нового судового розгляду суд допитав обвинуваченого, оголосив покази потерпілої ОСОБА_10 та дослідив усі інші наявні в розпорядженні суду докази.

5. На теперішній час залишились недослідженими такі відомості:

5.1. Під час судового розгляду кримінального провадження не були вислухані покази потерпілого ОСОБА_7 .

Окрім того, досліджені судом покази потерпілої ОСОБА_10 не є достатніми для усвідомлення тверджень потерпілої щодо картини подій, які розвивались за її участі.

З огляду на ці обставини суд зауважує, що стороною обвинувачення наразі вживаються заходи щодо забезпечення явки потерпілих у судове засідання.

5.2. До того ж, наразі судом призначені судово-психіатричні експертизи стосовно осіб, у змові з якими, за твердженнями обвинувачення, ОСОБА_4 вчинив злочин; висновки експертів наразі судом не отримані

6. Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ), від 07 листопада 2022 року (затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738 - ІХ); від 06 лютого 2023 року № 58/2023 (затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ); від 01 травня 2023 року (затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ), від 26 липня 2023 року № 451/2023 (затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ), від 06 листопада 2023 року № 734/2023 (затвердженим Законом України від 08 листопада 2023 року № 3429-ІХ)/ з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан.

Положення закону, якими керувався суд під час постановлення ухвали.

Щодо подальшого руху кримінального провадження

1. Відповідно до статті 325 Кримінального Процесуального Кодексу України

Якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду

2. Відповідно до статті 336 Кримінального Процесуального Кодексу України

Судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі, зокрема:

-неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин (пункт 1);

-необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження (пункт 4);

-наявності інших підстав, визначених судом достатніми (пункт 5).

/частина 1/

Суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

/частина 2/.

Застосовувані в дистанційному судовому провадженні технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення і звуку, дотримання принципу гласності та відкритості судового провадження, а також інформаційну безпеку. Учасникам кримінального провадження має бути забезпечена можливість чути та бачити хід судового провадження, ставити запитання і отримувати відповіді, реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені цим Кодексом.

/частина 3/.

Якщо особа, яка братиме участь у судовому провадженні дистанційно, тримається в установі попереднього ув`язнення або установі виконання покарань, дії, передбачені частиною четвертою цієї статті, здійснюються службовою особою такої установи.

/частина 6/.

Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, фіксуються за допомогою технічних засобів відеозапису.

/частина 7/.

Щодо питання про доцільність подальшого перебування обвинуваченого під вартою

І......Відповідно до частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

При цьому відповідно до частини 3 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя має переконатись, що жоден більш м`який, ніж запропонований слідчим, запобіжний захід не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

ІІ......Відповідно до частини 1 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України запобіжними заходами є:

1)особисте зобов`язання;

2)особиста порука;

3)застава;

4)домашній арешт;

5)тримання під вартою.

1. Відповідно до статті 179 цього Кодексу особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

2. Відповідно до статті 180 Кримінального Процесуального Кодексу України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

3. Відповідно до частини 1 статті 182 Кримінального Процесуального Кодексу України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

При цьому відповідно до частини 5 цієї статті розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

4. Відповідно до частини 1 статті 181 Кримінального Процесуального Кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

5. Відповідно до приписів статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону від 16 серпня 2022 року, що діє на момент розгляду цього кримінального провадження судом/

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу...

ІІІ......Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності вказаних вище обставин та додаткового доведення того, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

IV…...Відповідно до приписів статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України та статті 17 Закону України? ? «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»? ? від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права

1. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

1)можна перевірити у судовому розгляді;

2)спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

Сумлінність під час висунення підозри означає, зокрема, що дії, спрямовані на отримання відомостей про вчинення кримінального правопорушення, мають бути вчинені у точній відповідності із приписами діючого законодавства.

Ретельність під час висунення підозри полягає зокрема, у тому, що під час висунення підозри органи досудового розслідування мають діяти з урахуванням усіх дрібниць.

2. У пункті 48 рішення у справі "Чеботарь проти Молдови" Європейський Суд з Прав Людини зазначив таке.

"Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання

При цьому у тому ж пункті Суд, посилаючись на свою прецедентну практику зазначає, що самого факту, що підозра є добросовісною, недостатньо. Словосполучення "обґрунтована підозра" означає наявність фактів або інформації, що здатні переконати об`єктивного спостерігача, що особо, можливо, вчинила злочин.

3. Відповідно до правової позиції, що сформована Європейським Судом з прав людини, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Також суд вказав, що пункт 3 статті 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Європейський суд з прав людини судом також відзначає, що "ризик втечі або уникнення правосуддя" зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, зменшує це побоювання і його наміри втекти.

Далі відзначається, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що "саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою… Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою… Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання".

/див. рішення у справі "Тодоров проти України" від 12.01.2012 року, "Пунцельт проти Чехії", "Харченко проти України" та інші/

Окрім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (рішення від 26.06.1991 року), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні, протягом певного часу. За виняткових обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право … визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку" (п.51).

4. Європейський Суд з Прав Людини у своїй практиці обґрунтував підхід, відповідно до якого тримання особи під домашнім арештом, так само, як й триманні її під вартою, є позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції /див., окрім іншого, рішення у справах "Гуццарді проти Італії" (пункти 92 - 95); "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 103 - 110); "Корбан проти України (пункти 138 - 139) та інші/.

При цьому Європейський Суд з Прав Людини зазначає, що в більшості випадків домашній арешт передбачає меншу кількість обмежень та менший ступінь страждань та незручностей для затриманого, ніж звичайне ув`язнення у відповідній установі. Але цю обставину Європейський Суд з Прав Людини пов`язує з особливостями режиму, але - не з сутністю становища ув`язненого.

/див., окрім іншого, рішення у справі "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 111 - 114); "Корбан проти України (пункти 138 139)/

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Щодо подальшого руху кримінального провадження.

1. Наразі у судове засідання потерпілі не з`явились, стан доказів у справі доводить, що за їх відсутності всебічне та повне дослідження обставин цього кримінального провадження не видається за можливе.

Відповідно до процитованих вище приписів статті 325 Кримінального Процесуального Кодексу України за таких обставин у судовому засіданні слід оголосити перерву та вжити заходів щодо забезпечення явки потерпілих.

2. Далі, суд має визначити дату та час наступного судового засідання.

З урахуванням предмету цього кримінального провадження, навантаження суду та сторін у справі, суд вважає за необхідне оголосити перерву до 19 грудня 2023 року до 11:30 години.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину обвинуваченим.

1. Оскільки ж по справі триває судовий розгляд, доведеність висунутої ОСОБА_4 підозри не перевіряється, а встановлення його вини/невинуватості можливо лише під час ухвалення вироку по суті пред`явленого обвинувачення.

Метою ж застосування запобіжних заходів наразі є забезпечення можливості подальшого розслідування кримінальної справи, яке /подальше розслідування/ повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

2. В той же час, стосовно обставин цього кримінального провадження, суд відзначає наступне.

2.1. Наявні в розпорядженні суду матеріали не дають підстав для припущення про те, що висуваючи підозру ОСОБА_4 , органи досудового розслідування та державне обвинувачення діяли недобросовісно, зокрема упереджено.

2.2. До того ж, у своїх показах обвинувачений факту конфлікту між ним, його братом ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - з одного боку, та потерпілими - з іншого - по суті не заперечував, оспорюючи лише зміст цього конфлікту та свою роль у ньому.

З огляду на таке суд вважає, що для цілей вирішення питання про застосування відносно ОСОБА_4 висунуту йому "підозру" слід вважати обґрунтованою.

3. В той же час, досліджені судом матеріали доводять, що під час досудового розслідування цього кримінального провадження органи досудового розслідування діяли без належної ретельності та дбайливості.

3.1. Наслідком такого стало, зокрема, те, що під час досудового розслідування вочевидь не був належним чином встановлений психічний стан осіб, у вчиненні злочину в співучасті з якими обвинувачується ОСОБА_4 .

3.2. До того ж, відносини між обвинуваченим та потерпілими під час досудового розслідування також не були належним чином встановленими.

Стосовно цих обставин суд відзначає, що хоча виявлені недоліки не є непоправними та судом за клопотанням сторін вживаються заходи щодо їх усунення, тим не менш вони є такими, що:

-з одного боку істотно збільшують строки розгляду цього кримінального провадження;

-з іншого боку є цілком здатними породити сумнів в обґрунтованості висунутої підозри, особливо в частині характеру та ступеню суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим злочину.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого

І……Стосовно наявності підстав для застосування запобіжного заходу відносно цього обвинуваченого суд відзначає таке.

1. Прокурор вказує про наявність ризику того, що ОСОБА_4 може вдатись до дій щодо переховування від суду.

Стосовно цих посилань прокурора суд відзначає таке.

1.1. Наразі ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, в зв`язку із чим усвідомлює, що у разі визнання його винуватим йому загрожує покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, що само по собі здатне спонукати його до переховування від суду.

Таке свідчить про наявність в цьому випадку ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України.

1.2. В той же час, як доведено вище, наявні в суді матеріали наразі здатні породити сумніви у тому, що ОСОБА_4 вчинений злочин саме такого ступеню тяжкості.

Таке дозволяє прийти до висновку про те, що ступінь цього ризику наразі зменшилась.

2. Прокурор вказує про наявність в цьому випадку ризику того, що обвинувачений може вчинити новий злочин.

Ці посилання прокурора узгоджуються із способом життя обвинуваченого на момент вчинення злочину, а саме із тим, що він не мав постійного місця проживання та джерела прибутків.

Наразі відомості про те, що ці обставини змінились, в матеріалах справи є відсутніми.

З огляду на таке суд вважає доведеною наявність в цьому випадку ризику, передбаченого пунктом 5 частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України.

Наведене, у сукупності доводить наявність підстав для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого з числа передбачених у частині 1 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України.

ІІ......Прокурор вказує про наявність в цьому випадку ризику того, що обвинувачений може вдатись до протиправного впливу на свідків та потерпілих.

Проте наразі матеріали справи доводять, що місце перебування цих осіб не може бути встановленим навіть правоохоронними органами.

За такого підстави вважати, що обвинувачений може вплинути на цих осіб, наразі є відсутніми.

Таке доводить, що ризик, передбачений пунктом 3 частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України, наразі є відсутнім.

ІІІ……Вирішуючи питання про запобіжний захід, який в подальшому має застосовуватись відносно обвинуваченого, суд враховує таке.

1. Характер встановлених судом ризиків, особливо - ризику вчинення обвинуваченим нових злочинів - є таким, що за своєю сутністю не дозволяють обрати відносно цього обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з обмеженням свободи обвинуваченого.

2. Суд також відзначає, що на теперішній час обвинувачений фактично не має визначеного місця проживання.

Та таке свідчить, що обвинувачений, не зважаючи на роз`яснення про можливість такого, не може надати "достатніх гарантій" своєї явки до суду у разі його звільнення, адже відсутність визначеного місця проживання не дозволяє навіть повідомляти його належним чином про час та місце судового розгляду.

Ця обставина унеможливлює зміну обраного відносно нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Отже, підстави для прийняття інакшого рішення, ніж продовження строку його тримання під вартою, наразі є відсутніми.

Таким чином, клопотання прокурора підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання захисту слід відмовити.

Щодо організації наступного судового засідання.

Оскільки обвинувачений постійно перебуває у місцях попереднього ув`язнення, на території України запроваджений військовий стан, а ситуація на території міста Миколаєва не дозволяє здійснити його доставку у судове засідання, вважаю за необхідне на підставі статті 336 Кримінального Процесуального Кодексу України забезпечити його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Керуючись ст.ст. 369-372; 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.У судовому засіданні оголосити перерву до 02 квітня 2024 року до 10:00 години.

2.Клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 - до 14 квітня 2024 року включно.

3.У задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 - відмовити.

4.Забезпечити участь обвинуваченого ОСОБА_6 у наступному засіданні в режимі відеоконференції.

Доручити адміністрації Державної Установи "Миколаївський слідчий ізолятор" забезпечити 02 квітня 2024 року о 10-00 годині участь обвинуваченого ОСОБА_6 у судовому засіданні у режимі відео конференції, а також виконати дії, передбачені частиною 1 статті 345 КПК України.

Ухвала в частині продовження строку тримання обвинуваченого під вартою може бути оскарженою безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів, в решті ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя = ОСОБА_14 =