Справа № 372/3975/21 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3315/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 12 березня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 12 березня 2024 року ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 09 травня 2024 року включно.

В обґрунтування мотивів ухваленого рішення суд вказав, що встановлені під час продовження запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо кожного з обвинувачених на більш м`який, а тому наявна необхідність у збереженні ОСОБА_6 такої міри запобіжного заходу, як тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого указано на незаконність ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник указав про те, що клопотання прокурора не містить обґрунтування жодного з ризиків та викладу обставин, на підставі яких він дійшов висновку про їх наявність. Захисник звернув увагу на те, що прокурор не вказав на підставі чого він дійшов висновку про наявність ризику переховування від суду, не зазначив які саме документи чи речі може спотворити обвинувачений, не вказав конкретних учасників кримінального провадження, які можуть піддатися впливу з боку ОСОБА_6 та конкретних фактів впливу, а ризик вчинення іншого кримінального правопорушення взагалі не ґрунтується на будь-яких фактах та доказах. Додатково вказав, що суд першої інстанції не застосував жодне рішення ЄСПЛ на обґрунтування тривалого тримання під вартою особи без обвинувального вироку. Також зазначив, що прокурором не обґрунтовано та не доведено, чому мета застосування запобіжного заходу не може бути досягнута за умови застосування до обвинуваченого цілодобового домашнього арешту, адже сама по собі тяжкість кримінального правопорушення не може бути підставою для тримання особи під вартою. На думку захисника, ризики, зазначені стороною обвинувачення, не підтверджені жодним доказом і ґрунтуються виключно на припущеннях, а тому вважає, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а враховуючи, що ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, характеризується виключно позитивно, то наявні всі підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Відтак, просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник ОСОБА_7 та прокурор до суду апеляційної інстанції не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, заяв про розгляд провадження за участі сторін до суду не надходило, що, відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України не перешкоджає розгляду провадження.

Вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з апеляційної скарги захисника, ним порушене питання про скасування ухвали Обухівського районного суду Київської області від 12 березня 2024 року.

Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржувана ухвала судом першої інстанції була постановлена 12 березня 2024 року, строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою був визначений до 09 травня 2024 включно. На день розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвала Обухівського районного суду Київської області від 12 березня 2024 рокуфактично втратила чинність, висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.

При цьому необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч. 1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у однин із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і у нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у низці статей чинного КПК України. Зокрема, аналіз положень ч. 2 ст. 177, ч. 1 ст. 194, ч. 1 ст. 196, ч. 3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, можлива лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду справи оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що вказує на необґрунтованість вимог захисника обвинуваченого в частині скасування цієї ухвали. Колегія суддів також зважає на те, що відповідно до вимог ст. 407 КПК України до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення, пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання шляхом залишення цього рішення без змін. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого, яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені апелянтом у апеляційній скарзі.

Колегія суддів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.

Поряд із цим, як вже було зазначено колегією суддів вище, скасованим може бути лише діюче судове рішення, таке, яке породжує певні юридичні наслідки. Строк дії ухвали Обухівського районного суду Київської області від 12 березня 2024 року закінчився 09.05.2024 року. Те, що ухвала Обухівського районного суду Київської області від 12 березня 2024 рокуна час ухвалення судом апеляційної інстанції рішення за апеляційною скаргою захисника є не діючою унеможливлює її скасування.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого у зв`язку із неможливістю скасування ухвали Обухівського районного суду Київської області від 12 березня 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання до 09 травня 2024 року включно, а тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення, а зазначену ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 12 березня 2024 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

______________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4