КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 21 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

ВирокомОболонського районного суду міста Києва від 21 серпня 2023 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України та призначено покарання із застосуванням статті 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання, роботи.

Згідно з вироком суду, 15 січня 2023 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_7 перебував у приміщенні магазину "ATHLETICS Outlet", який розташований у приміщенні ТРЦ "Дрім Таун" за адресою: м. Київ, пр-т. Оболонський 21-Б, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, а саме майна належного TOB «АТЛЕТІКС».

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 в той же день та час, тобто 15 січня 2023 року о 15 годині 30 хвилин, перебуваючи в примірочній кімнаті магазину "ATHLETICS Outlet", одягнув на себе чоловічу зимову куртку фірми «Columbia Grand Trek Down Jacket», синього кольору, арт. CCTZAZBIFO, вартість якої становить 8 332 грн. 50 коп. (без урахування ПДВ), а поверх неї одягнув власну куртку темного кольору з помаранчевими вставками, в якій він прийшов до вказаного магазину.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 разом із викраденим майном, яке належить TOB « АТЛЕТІКС », а саме чоловічою зимовою курткою фірми "Columbia Grand Trek Down Jacket", синього кольору, яка була одягнена на ньому, попрямував до виходу із вказаного магазину, однак пройшовши сигнальні рамки, які спрацювали, був зупинений працівниками магазину, які повідомили, що на місце викликано працівників поліції, так як ОСОБА_7 запідозрено у вчиненні крадіжки.

ОСОБА_7 , зрозумівши, що його злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), викриті працівниками магазину "ATHLETICS Outlet" та більше не носять таємний характер, та з метою уникнення кримінальної відповідальності у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану, а саме майна належного TOB « АТЛЕТІКС » та він почав тікати з місця вчинення кримінального правопорушення разом із викраденим майном при собі. На викрики працівників магазину, які бігли за ним з вимогою зупинитися обвинувачений не реагував та намагався покинути приміщення ТРЦ « Дрім Таун », однак свої злочинні дії спрямовані на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівником охорони ТРЦ «Дрім Таун».

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_7 міг спричинити TOB «АТЛЕТІКС» майнову шкоду на загальну суму 8332 грн. 50 коп. (без урахування ПДВ).

В апеляційній скарзі заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 просить вирок Оболонського районного суду міста Києва від 21 серпня 2023 року стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України у виді 6 років 8 місяців позбавлення волі, у решті вирок залишити без змін.

Не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор вказує на те, що апеляційна скарга вноситься у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування статей 69, 75 КК України, які не підлягали застосуванню, та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

На думку прокурора, за межами уваги суду, без необхідної оцінки залишились дані про підвищений рівень суспільної небезпеки вчиненого діяння та особи обвинуваченого.

Прокурор зазначає, що визнання обвинуваченим своєї вини та надання правдивих показань, обіцянка у подальшому не вчиняти правопорушень та ствердження про зроблені ним належні висновки, є позицією захисту, яка покликана зменшити розмір кримінального покарання у межах санкції кримінального закону.

Водночас, місцевим судом належним чином не враховано підвищений ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, та конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного стану.

Окрім того, прокурор вважає, що без належної оцінки суду лишились ті обставини, що ОСОБА_7 з метою полегшення вчинення кримінального правопорушення використав найбільш несприятливий для суспільства час, тяжкі обставини та умови, в яких опинилося суспільство, що свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину.

Вчинення грабежу в умовах воєнного стану - одразу кваліфікується за ч. 4 ст. 186 КК України, за що передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 10 років. Саме тому покарання для осіб, визнаних винними у вчиненні кримінальних правопорушень в період воєнного стану, суд повинен призначати з урахуванням особливо кваліфікованого складу злочину.

Фактично, ухвалюючи помилкове рішення про застосування статей 69, 75 КК України, на думку прокурора, суд формально послався на обставини, які мають бути підставами для призначення покарання у розмірі наближеному до нижчої межі санкції ч. 4 ст. 186 КК України.

Апелянт вважає, що виправлення ОСОБА_7 неможливе без застосування до нього реального покарання у виді позбавлення волі. Безпідставне застосування до нього положень статей 69, 75 КК України може викликати відчуття безкарності та спровокувати вчинення нових кримінальних правопорушень. Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку обвинуваченого з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Водночас, прокурор звертає увагу на те, що суд першої інстанції обов`язкові вимоги закону України про кримінальну відповідальність проігнорував, помилково застосувавши до обвинуваченого ст. 69 КК України, яка не підлягала застосуванню. В основу помилково рішення про призначення невиправдано м`якого покарання, місцевий суд поклав наявність таких обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття; відсутність матеріальної шкоди від кримінального правопорушення; наявність у обвинуваченого батька з інвалідністю 3 групи.

Окрім того, надання обвинуваченим правдивих показань про обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, жодним чином не свідчить про його щире каяття.

За конкретних обставин кримінального провадження, враховуючи затримання під час безпосереднього вчинення злочину, зазначена процесуальна поведінка ОСОБА_7 свідчить виключно про обраний спосіб захисту, спрямований на уникнення суворого кримінального покарання.

Аналогічним чином, з урахуванням затримання під час безпосереднього вчинення злочину, абсолютно неспроможним є посилання місцевого суду на відсутність матеріального збитку від злочинної діяльності обвинуваченого. Оскільки це не його заслуга.

В свою чергу, наявність у винного батька з 3 групою інвалідності жодним чином не знижує, тим більше істотно, ступінь тяжкості вчиненого злочину. За таких обставин, Оболонський районний суд не мав жодних підстав для правомірного застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України.

Таким чином, прокурор вважає, що висновки суду про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, наявності правових підстав для призначення кримінального покарання у розмірі, що, є нижчим за найнижчі межі санкції, суперечать принципу справедливості покарання і не відповідають його меті - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає , виходячи з таких підстав.

В апеляції прокурора не заперечуються висновки суду, викладені у вироку про доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, тому в цій частині вирок суду не перевіряється.

При призначенні ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, дані про особу обвинуваченого, обставин, як пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Зокрема, суд врахував, що ОСОБА_7 є раніше несудимим, навчається на денній формі навчання в Національному університеті «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка, по місцю навчання та проживання характеризується позитивно, неодружений, неофіційно працює, проживає з батьками, батько має інвалідність 3 групи, а мати - безробітна. Обвинувачений не стоїть на обліку у лікарів психіатра і нарколога, але у 2022 році був факт звернення з медичною допомогою до лікаря нарколога.

При призначення покарання ОСОБА_7 суд врахував дві обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, відсутність матеріальної шкоди від кримінального правопорушення та наявність у обвинуваченого батька - інваліда 3 групи.

Наявність вказаних обставин підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а тому доводи прокурора про відсутність вказаних обставин є безпідставними.

Також, на думку колегії суддів, є безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора про те, що зазначені у вироку обставини, які пом`якшують покарання не можуть бути підставами для застосування вимог ст. 69 КК України, оскільки вони не знижують істотно ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Зокрема, такі обставини, що пом`якшують покарання, як щире каяття та відсутність матеріальної шкоди від кримінального правопорушення є обставинами, які істотно знижують тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

В сукупності ще з однією обставиною визнаною судом першої інстанції, а саме: наявність у обвинуваченого батька - інваліда 3 групи та з урахуванням особи обвинуваченого, який характеризується виключно позитивно, у суду були передбачені ч. 1 ст. 69 КК України підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, ніж передбачено ч. ч. ст. 186 КК України.

Окрім того, суд, врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності та інші обставини провадження обґрунтовано дійшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, належним чином вмотивувавши свій висновок у вироку суду.

В апеляції прокурора не наведеного доводів, які б заслуговували на уваги щодо неправильного застосування судом першої інстанції вимог ст. 75 КК України.

А твердження в апеляції прокурора про те, що застосування до обвинуваченого вимог ст. 75 КК України може викликати відчуття безкарності та спровокувати вчинення нових кримінальних правопорушень не обґрунтовується з посилання на конкретні обставини провадження чи дані про особу обвинуваченого.

Отже, колегія суддів вважаючи вирок Оболонського районного суду міста Києва від 21 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7 законним і обґрунтованим, не убачає підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Вирок Оболонського районного суду міста Києва від 21 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №756/3770/23

Провадження № 11-кп/824/43/2024

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10

Доповідач ОСОБА_1