КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 січня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.01.2024 задоволено клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 2Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 14.03.2024.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання.

В апеляційній скарзі захисник зазначала, що розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя не надав належної оцінки доводам сторони захисту, надавши перевагу доводам прокурора, які фактично ґрунтуються на припущеннях.

_____________________________________________________________________________

Справа № 761/2282/24 Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/1579/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

22.02.2024 у судовому засіданні захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 додатково вказувала на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутні, а також на те, що слідчим суддею не взято до уваги особу підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор», його захисників ОСОБА_6 , яка приймала участь в режимі відеоконференцзв`язку, та ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчим відділом відділу поліції № 2 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, за процесуального керівництва Шевченківської окружної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004384 від 24.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно даних клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановлений час, але не пізніше жовтня 2023 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, за невстановлених обставин, у ОСОБА_11 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних та особливо небезпечних наркотичних засобів.

З метою реалізації вказаного умислу у невстановлений досудовим розслідуванням час, дату та місці, за невстановлених обставин, ОСОБА_8 , розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, ай для здоров`я населення в цілому, буде здійснюватися в порушення вимог Законів України від 15.02.1995 «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», придбав у невстановленої особи наркотичні та особливо небезпечні наркотичні засоби, після чого почав їх зберігати лише у відомих йому місцях.

Так, 16.01.2024 під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції, серед іншого, виявлено та вилучено наркотичний засіб - кокаїн, в особливо великих розмірах, який ОСОБА_13 , діючи умисно, зберігав з метою подальшого незаконного збуту.

Крім того, в невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, але не пізніше 16.01.2024, за невстановлених обставин, ОСОБА_13 , діючи умисно та протиправно, незаконно придбав запал до гранати типу «УЗРГМ-2».

Усвідомлюючи заборону вільного обігу вибухових пристроїв та речовин, його карність, не маючи дозволу на вищевказаний запал типу «УЗРГМ-2», ОСОБА_14 , діючи умисно, у невстановлений час та за невстановлених обставин, почав зберігати вищевказаний вибуховий припас у лише йому відомому місці, а саме будинку за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, 16.01.2024 в період часу з 14 години 00 хвилин по 14 годину 39 хвилин, працівниками поліції проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_15 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення якого виявлено та вилучено запал до гранати типу «УЗРГМ-2» у кількості 1 одиниці, що відноситься до вибухових припасів, які ОСОБА_14 незаконно придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Згідно даних протоколу затримання від 16.01.2024, цього ж дня об 20 год. 44 хв. ОСОБА_15 затримано на підставі п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України.

17.01.2024 о 17 год. 05 хв. ОСОБА_16 в рамках даного кримінального провадження вручено повідомлення про підозру у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту наркотичного засобу, в особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 307 КК України, а також у незаконному придбанні та зберіганні вибухових припасів без передбаченого законом дозволу, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 263 КК України.

18.01.2024 слідчий слідчого відділення відділу поліції № 2 Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням від 17.01.2024, погодженим прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , в якому просила застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_15 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 16.03.2024, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.01.2024 задоволено клопотання слідчого та застосованодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 14.03.2024.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_15 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_14 , їх наслідки, характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_15 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив йому розмір застави, оскільки ОСОБА_14 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу психотропних речовин.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_15 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про незаконність оскаржуваної ухвали, є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 196, 372 КПК України, та містить обґрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали.

Твердження захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_15 про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваної ОСОБА_15 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Матеріали судового провадження свідчать про існування іншого ризику неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, зокрема вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, вірогідність настання якого, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, є досить високою.

Твердження захисника про те, що слідчим суддею не взято до уваги дані про особу підозрюваного, спростовуються змістом оскаржуваної ухвали.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 січня 2024 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3