Справа № 509/1895/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь кримінальне провадження №0000078 від 23 січня 2024 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, українця, освіта вища, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2024 року, приблизно о 07:15, водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «BMW X3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух в межах населеного пункту села Прилиманське, що в Одеському районі Одеської області, по сухому асфальтобетонному дорожньому покриттю проїзної частини автодороги Р-70 сполученням «Одеса-Б-Дністровський-Монаші», рухаючись зі сторони міста Овідіополь у напрямку міста Одеса зі швидкістю 60 км/год, чим порушив вимоги п.п. 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України (введених в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 далі ПДР України).

Під час руху у вказаному напрямку, ділянкою проїзної частини, яка не освітлювалась вуличним освітленням, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу через зазначену автодорогу Р-70, розташованого навпроти будівлі СТО, що по АДРЕСА_2 , та позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 та дорожніми знаками 5.38.1 ПДР України, водій ОСОБА_6 уважним не був, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував та своєчасно не відреагував на її зміну, чим порушив вимоги п. 1.5, п. 2.3 б) ПДР України.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримала наступне тілесне ушкодження: закритий перелом лонної та сідничної кісток зліва із задовільним стоянням уламків, яке спричиняє тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм згідно п.п. 2.2.2 та 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відноситься до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості.

Допущені водієм ОСОБА_6 порушення вимог п.п. 1.5; 2.3 б); 12.4, 12.9 б), 18.1 ПДР України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та у своїй сукупності призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Дії ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У підготовчому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно нього на підставі ст. 46 КК України та пояснив, що розуміє, що вказана обставина не є реабілітуючою. ОСОБА_6 зазначив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, він визнає свою вину у повному обсязі, підтвердив факт примирення з потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_5 заявила, що підтримує клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закриття щодо нього кримінального провадження у зв`язку з їх примиренням, вказала, що ОСОБА_6 у повному обсязі відшкодував шкоду, претензій до нього вона ніяких не має і мати не буде.

Прокурор не заперечував проти задоволення заявленого клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з його примиренням з потерпілою, оскільки обвинувачений вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, вину свою визнав у повному обсязі, повністю відшкодував потерпілій завдані збитки, злочин вчинено не у стані сп`яніння.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених, зокрема, ч.2 ст. 284 КПК України, а саме у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України).

Розглядаючи клопотання про закриття справи на підставі ст. 46 КК України, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Як вбачається з клопотання, обвинувачений ОСОБА_6 примирився з потерпілою ОСОБА_5 та в повному обсязі відшкодував завдану шкоду. Жодних матеріальних та моральних претензій потерпіла до обвинуваченого не має і мати не буде.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення було вчинено ОСОБА_6 не у стані сп`яніння.

Обвинувачений ОСОБА_6 розуміє наслідки закриття щодо нього кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Враховуючи вказані обставини, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, а також те, що вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України є необережним нетяжким злочином, суд вважає, що його можливо звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку з примиренням з потерпілою, а кримінальне провадження щодо нього закрити.

Таким чином, клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати, пов`язані з проведенням експертиз, суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст.284-287 КПК України, ст.46 КК України,

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілою на підставі ст.46 КК України.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України - закрити.

Зняти арешт з автомобілю: «БМВ Х3», д.р.н. НОМЕР_1 , накладений на підставі ухвали слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 30.01.2024 року.

Речовий доказ - «БМВ Х3», д.р.н. НОМЕР_1 , який зберігається на арештмайданчику, повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати у розмірі 11359,20 грн. за проведення судових експертиз.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1