Єд. унік. № 243/2959/23
Провадження № 1-кп/243/520/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м. Слов`янськ

Судова колегія Слов?янського міськрайонного суду Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29 "Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області" від 10.05.2022 матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000237 від 16 квітня 2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Слов`янська Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, раніше не судимого, яка зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Слов`янська Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, раніше не судимого, яка зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

19 лютого 2024 до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 строком на 2 місяці, посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім того, прокурор заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 строком на 2 місяці, посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали клопотання прокурора, просили їх задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження строку запобіжного заходу, захисник просив звернути увагу, що його підзахисний є людиною похилого віку, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, має захворювання, тому просив відмовити у задоволенні клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_13 та його захисник ОСОБА_9 заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо застосування запобіжного заходу, захисник зазначив, що клопотання прокурора є необґрунтованим, з огляду на фізичні обмеження його підзахисний не має змоги переховуватися від суду чи незаконно впливати на свідків.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_13 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , судова колегія виходить з наступного.

Так, ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18.04.2023 до ОСОБА_10 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою на підставі встановленого ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, впливу на свідків, знищення речей, що мають доказове значення для досудового розслідування. В подальшому строк дії запобіжного заходу був неодноразово продовжений ухвалами Дзержинського міського суду Донецької області.

Згідно частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Норми КПК України не містять визначення поняття "обґрунтованість підозри".

Втім, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року, "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року). Обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема, протоколами слідчих дій, висновками експертів.

Відповідно до положення ч.5 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов?язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч.3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У відповідності до пунктів 61 та 62 Рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 року по справі "Смирнов проти Росії", наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, за який чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі.

Вказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_10 , тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, свідчать про наявність на даний час ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, оскільки тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_10 у разі визнання його винуватим, може побудити його на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності. Судова колегія зважає, що похилий вік та стан здоров`я обвинуваченого не став стримуючим фактором для нього від вчинення протиправних дій за змістом обвинувального акту, тому і підстави для висновку про те, що наявні обставини унеможливлять втечу обвинуваченого, відсутні.

Окрім того, суд зважає, що прокурором доведено перед судом наявність ризику незаконного впливу на свідків з огляду на невизнання обвинуваченим своєї причетності до інкримінованого злочину, що вбачається за змістом обвинувального акту, його обізнаність про місце перебування свідків у кримінальному провадженні, перебування у близьких відносинах зі свідком ОСОБА_14 .

Водночас, на даний час суд не вбачає ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили про попередню протиправну поведінку обвинуваченого, а також чинників, які б сприяли вчиненню ним інших злочинів. Також судом відхиляються доводи прокурора про наявність на даний час ризику знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування наразі завершене, а прокурором було визнано наявні докази достатніми для доведення винуватості обвинуваченого, затверджено обвинувальний акт та направлено його до суду.Отже, на даній стадії кримінального провадження суд не вбачає наявності цього ризику. Також суд вважає, що прокурором не доведено ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки попри посилання на наявність цього ризику прокурором не зазначено будь-яких підстав або обставин для висновку про його існування.

Підсумовуючи вищенаведене, судова колегія приходить до висновку про недостатність застосування відносно обвинуваченого більш м?якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам переховування від суду та незаконного впливу на свідків, тому суд вважає, що є законні підстави для продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_10 та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Під час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу слідчим суддею розмір застави не визначався. Продовжуючи дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави у відповідності до ст. 183 КПК України, з урахуванням наявності встановлених судом ризиків, суті обвинувачення у вчиненні насильницького злочину, що призвів до смерті людини.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , судова колегія виходить з наступного.

Так, ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18.04.2023 до ОСОБА_11 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою на підставі встановлених ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, впливу на свідків, знищення речей, що мають доказове значення для досудового розслідування. В подальшому строк дії запобіжного заходу був неодноразово продовжений ухвалами Дзержинського міського суду Донецької області.

Згідно частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Норми КПК України не містять визначення поняття "обґрунтованість підозри".

Втім, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року, "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року). Обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема, протоколами слідчих дій, висновками експертів.

Відповідно до положення ч.5 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов?язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч.3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У відповідності до пунктів 61 та 62 Рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 року по справі "Смирнов проти Росії", наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, за який чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі.

Вказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_11 , тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, свідчать про наявність на даний час ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, оскільки тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_11 у разі визнання його винуватим, може побудити його на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності. Судова колегія зважає, що похилий вік та стан здоров`я обвинуваченого не стали стримуючим фактором для нього від вчинення протиправних дій за змістом обвинувального акту, тому і підстави для висновку про те, що наявні обставини унеможливлять втечу обвинуваченого, відсутні.

Водночас, суд зважає, що прокурором не доведено перед судом наявність ризику незаконного впливу на свідків. Так, за змістом обвинувального акту зазначено, що ОСОБА_11 визнав свою причетність до інкримінованого злочину, активно сприяв його розкриттю, тому за наведених обставин у обвинуваченого ОСОБА_11 відсутня мета здійснення незаконного впливу на свідків.

Окрім того, на даний час суд не вбачає ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили про попередню протиправну поведінку обвинуваченого, а також чинників, які б сприяли вчиненню ним інших злочинів. Також судом відхиляються доводи прокурора про наявність на даний час ризику знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування наразі завершене, а прокурором було визнано наявні докази достатніми для доведення винуватості обвинуваченого, затверджено обвинувальний акт та направлено його до суду.Отже, на даній стадії кримінального провадження суд не вбачає наявності цього ризику. Також суд вважає, що прокурором не доведено ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки попри посилання на наявність цього ризику прокурором не зазначено будь-яких підстав або обставин для висновку про його існування.

Підсумовуючи вищенаведене, судова колегія приходить до висновку про недостатність застосування відносно обвинуваченого більш м?якого запобіжного заходу для запобігання встановленому ризику переховування від суду, тому суд вважає, що є законні підстави для продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_11 та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Під час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу слідчим суддею розмір застави не визначався. Продовжуючи дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судова колегія не вбачає підстав для визначення розміру застави у відповідності до ст. 183 КПК України, з урахуванням наявності встановленого судом ризику, суті обвинувачення у вчиненні насильницького злочину, що призвів до смерті людини.

В порядку підготовки справи до розгляду потерпілою ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_6 заявлено клопотання про прийняття цивільних позовів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

Прокурор не заперечував проти прийняття цивільних позовів, обвинувачені та їх захисники заперечували проти цивільних позовів.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та / або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Положенням ч.1 ст.128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред?явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

З урахуванням наведеного, судова колегія вважає заявлені клопотання законними та обґрунтованими, тому вони підлягають задоволенню.

Заслухавши думку учасників процесу, які вважали за можливе призначити справу до судового розгляду, суд приходить до висновку, що:

1)дана справа підсудна Слов`янському міськрайонному суду Донецької області;

2) справа підлягає розгляду у відкритому судовому засіданні;

3) до судового розгляду необхідно викликати учасників судового провадження;

4) підстав для прийняття рішень, передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, немає.

Положенням ст.384 КПК України визначено, зокрема, щосуд зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. Обвинувачений у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, під час підготовчого судового засідання має право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. Положенням ч.10 ст.615 КПК України визначено, що кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, крім здійснення кримінального провадження у суді, в якому до моменту введення воєнного стану та набрання чинності цією частиною було визначено склад суду за участю присяжних. Таким чином, кримінальне провадження розглядатиметься колегіально судом в складі трьох суддів.

З огляду на вищенаведене, суд вважає за необхідне призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України до судового розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 61, 128, 177-178, 181, 183, 194, 197, 201, 202, 314, 315, 334 КПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 28 лютого 2024 року о 12-45 год. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі EasyCon.

Кримінальне провадження здійснювати колегіально судом в складі трьох суддів.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в державній установі "Дніпровська установа виконання покарань (№4)", строком на 60 діб, тобто до 20 квітня 2024 включно.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в державній установі "Дніпровська установа виконання покарань (№4)", строком на 60 діб, тобто до 20 квітня 2024 включно.

Прийняти цивільний позов від потерпілої ОСОБА_7 з вимогами про відшкодування моральної шкоди.

Прийняти цивільний позов від потерпілої ОСОБА_6 з вимогами про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Визнати ОСОБА_7 цивільним позивачем по цьому кримінальному провадженню.

Визнати ОСОБА_6 цивільним позивачем по цьому кримінальному провадженню.

Визнати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 цивільними відповідачами по цьому кримінальному провадженню.

Копію ухвали надіслати прокурору, захисникам, потерпілим, обвинуваченим для відома та направити для виконання начальнику ДУ "Дніпровська УВП № 4".

Ухвала в частині продовження строку запобіжних заходів може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення, підлягає негайному виконанню.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Повний текст ухвали виготовлений 21.02.2024 о 16-55 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3