Провадження № 11-кп/824/557/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисників обвинувачених на вирок Печерського районного суду м. Києва від 12 вересня2023 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 27.06.2007 року Орджонікідзенським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.15, ч.1 ст.289, ч.3 ст.15, ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі; 07.02.2017 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна; за п.6 ч.2 ст.115 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2017 року та призначено остаточне покарання у виді 12 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. Цивільний позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 6000000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 3 146,52 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Руда, Сквирського району, Київської області, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого: 01.08.2018 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ч.2 ст.185 КК України до 4 місяців арешту; 06.10.2020 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.1 ст.309 КК України до 6 місяців арешту,

засуджено за ч. 4 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Строк відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України рахувати з моменту фактичного його затримання - з 16.12.2017 року. Строк відбування покарання на підставі ч.5 ст. 72 КК України слід обраховувати з 18.12.2018 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення з 29.12.2017 року по 15.03.2018 року у строк покарання.Вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, 15 грудня 2017 року близько 18 години ОСОБА_9 та невстановлена досудовим розслідуванням особа прийшли до місця проживання малознайомого ОСОБА_12 , розташованого у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_4 , де разом з останнім вживали алкогольні напої. Перебуваючи у вказаному приміщенні, у ОСОБА_9 і невстановленої особи виник спільний злочинний умисел на таємне викрадення майна ОСОБА_12 . Реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_9 та невстановлена особа близько 18-30, скориставшись станом алкогольного сп`яніння та неуважністю ОСОБА_12 , повторно, за попередньою змовою групою осіб, викрали належний останньому мобільний телефон "Lenovo" вартістю 1 595 гривень, який знаходився на столі в кімнаті підвального приміщення. Після чого ОСОБА_9 та невстановлена особа залишили місце вчинення злочину та пішли до ломбарду, розташованого в підземному переході станції метро "Майдан Незалежності" з метою реалізації викраденого майна. Прямуючи до ломбарду, зустріли наглядно знайомого ОСОБА_13 , якого попросили знайти людину з документами, щоб реалізувати телефон у ломбард. ОСОБА_13 не розуміючи, що вказаний телефон викрадений, знайшов чоловіка, який здав мобільній телефон у ломбард та отримав грошові кошти в сумі 1 049 грн. 51 коп.

Надалі ОСОБА_9 , та невстановлена досудовим розслідуванням особа, розподіливши між собою вказані грошові кошти, попрямували до ринку " Бесарабський ", розташованого на пл. Бесарабській, 2 в м. Києві , де придбали дві пляшки горілки і почали її вживати.

15 грудня 2017 року близько 19 години у ОСОБА_9 та невстановленої досудовим розслідуванням особи, під час вживання алкогольних напоїв виник спільний злочинний умисел на вчинення розбійного нападу за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 .

Близько 20 години ОСОБА_9 та невстановлена особа зустріли в районі станції метро «Майдан незалежності» ОСОБА_13 та запропонували йому вчинити розбійний напад, на що останній погодився. Перебуваючи поряд з будинком АДРЕСА_4 , достовірно знаючи, що ОСОБА_12 за місцем свого мешкання зберігає цінні речі, через незамкнені двері ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та невстановлена особа спустились до підвального приміщення і, скориставшись довірливими відносинами з ОСОБА_12 , який відчинив їм вхідні двері до своєї кімнати, проникли у житло.

Близько 20 години 30 хвилин ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та невстановлена особа, знаходячись у прихожій та житловій кімнаті у підвальному приміщенні, маючи чисельну перевагу, напали на ОСОБА_12 та, застосовуючи до нього насильство, небезпечне для життя, умисно завдали потерпілому тілесні ушкодження. Так, невстановлена особа, утримуючи в правій руці кухонний ніж, який взяла зі столу на кухні, погрожуючи ОСОБА_12 його застосуванням, заволоділа майном останнього. ОСОБА_13 з метою подолання опору потерпілого, який намагався захистити своє майно, завдав ОСОБА_12 не менше одного удару кулаком в обличчя праворуч, чим спричинив садно на правій щоці, не переслідуючи при цьому за мету позбавити потерпілого життя, від якого той втратив рівновагу. Після чого покинув підвальне приміщення. В цей же час невстановлена особа завдала не менше двох ударів ножем в грудну клітку по задній поверхні зліва потерпілому і викинула ніж на підлогу.

Після цього ОСОБА_9 , у якого під час вчинення розбійного нападу на ОСОБА_12 виник умисел на заподіяння йому смерті з корисливих мотивів, з метою умисного протиправного позбавлення життя, усвідомлюючи наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, взяв зі столу кухонний ніж, а також підібрав з підлоги покинутий невстановленою особою кухонний ніж і, тримаючи ножі в обох руках, умисно завдав ними ОСОБА_12 не менше п`яти ударів у життєво важливі органи - шию та тулуб, чим спричинив два колото-різаних поранення лівої передвушної ділянки з ушкодженням лівої загальної сонної артерії, проникаюче колото-різане поранення грудей справа по задній поверхні з ушкодженням шкіри, підшкірно-жирової клітковини, міжреберних м`язів, пристінкової плеври у 9-му міжребер`ї між лопатковою та навколохребетною лініями та задньої поверхні середньої частки правої легені на глибину 0,5 см з крововиливом у плевральну порожнину, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, два колото-різаних поранення бічної поверхні шиї зліва у верхній третині та на межі верхньої та середньої третини, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, різану рану між основними фалангами 4 та 5 пальців лівої кисті, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_12 настала від колото-різаних поранень лівої передвушної ділянки з ушкодження лівої загальної сонної артерії, яке призвело до гострої крововтрати та геморагічного шоку.

Від спричинених ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень не сумісних з життям, у короткий проміжок часу наступила його смерть та він впав на підлогу, а ОСОБА_9 продовжив завдавати йому удари ногами в різні частини тіла, спричинивши по одному садну в проекції передньої поверхні лівого плечового суглобу, лоба справа, задньої поверхні грудної клітки справа, синець правої лопатки, по одній подряпині лівого плеча, лівого передпліччя, переднє-бічної поверхні шиї справа, в проекції реберної дуги зліва.

Припинивши завдавати удари, ОСОБА_9 та невстановлена особа обшукали житло ОСОБА_12 та незаконно заволоділи грошима в сумі 1 000 гривень, телевізором "LG", ноутбуком "Toshiba", цифровим фотоапаратом "Pentax" та двома мобільними телефонами "Samsung", а всього майном загальною вартістю 21 033 гривні. В подальшому незаконно набуте після розбійного нападу та вбивства з корисливих мотивів майно, ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та невстановлена особа обернули на свою користь, чим завдали дружині ОСОБА_12 - потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму.

На вказаний вирок суду захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання, визнати, відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_9 : щире каяття; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин, та призначити ОСОБА_9 покарання: за ч. 2 ст. 185 КК - 2 роки позбавлення волі; за ч. 4 ст. 187 КК - 8 років позбавлення волі; за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК - 10 років позбавлення волi з конфіскацією майна; на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, призначити покарання 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна; на підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 7 лютого 2017 р. та призначити остаточне покарання ОСОБА_9 10 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією майна. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідно до ст. 66 КК України, у ОСОБА_9 є обставини, які пом`якшують його покарання, а саме: щире каяття; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин, яким суд не надав належної оцінки. Крім того, ОСОБА_9 у суді першої інстанції повністю визнав свою вину у скоєних злочинах, дав зізнавальні показання та щиро розкаявся, що вказано у вироку (3-а сторінка, 4-й абзац, останній рядок), шкодує про скоєне.

Зокрема, зазначає про те, що активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення виразилося у тому, що під час досудового розслідування він брав участь у слідчому експерименті, де дав вичерпні зізнавальні показання. Збіг тяжких особистих обставин полягає у тому, що ОСОБА_9 , маючи судимості у минулому, не міг знайти собі роботу, оскільки роботодавці упереджено ставляться до раніше судимих осіб. ОСОБА_9 хворий на епілепсію (клінічна форма), про що у судовому засіданні в суді першої інстанції долучена відповідна довідка з Київського СІЗО.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 просить скасувати оскаржуваний вирок та закрити провадження по справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_13 знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Зокрема, суд не надав належної оцінки показанням обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_9 в судовому засіданні про те, що ОСОБА_13 не був обізнаний з метою повернення до місця проживання потерпілого та про те, що ОСОБА_13 наносив удар потерпілому у квартирі не з метою здолання його опору під час розбійного нападу, а з метою усунення перешкоди для виходу з квартири. Також суд безпідставно визнав допустимим доказом протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_13 , незважаючи на відсутність повного відеозапису слідчої дії, а протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 не підтверджує висновок суду про наявність доказів узгодженості дій при вчиненні кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, захисників, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг,перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, сторонами у апеляційному порядку не оскаржується.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_9 судом призначено з дотриманням вимог ст.ст. 50,65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом враховано ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, два з яких відносяться до особливо тяжких, дані про особу обвинуваченого, який є особою без визначеного місця проживання, соціальних зв`язків не має, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, відбував покарання у виді позбавлення волі, після звільнення офіційно не працевлаштувався, вчинив, серед інших, злочини, в результаті яких настали тяжкі наслідки у вигляді смерті людини в період іспитового строку, що свідчить про значну суспільну небезпечність особи обвинуваченого. Обставин, що пом'якшують покарання судом не встановлено, обставинами, що обтяжують покарання судом визнано рецидив злочину та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 на не врахування судом при призначенні покарання пом`якшуючих покарання обставини - щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом першої інстанції в повній мірі надано оцінку поясненням обвинуваченого та суд правомірно дійшов висновку про відсутність будь-яких обставин, які пом`якшують покарання.

Виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, як характеризуюче ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. Матеріали кримінального провадження не містять даних про наявність у ОСОБА_9 щирого каяття. Посилання захисника на активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину внаслідок збігу особистих тяжких обставин також не знайшло свого відображення в матеріалах справи, при цьому участь його у слідчому експерименті та надання зізнавальних показань не є тими обставинами, що свідчать про активне сприяння розкриттю злочину. Крім того, посилання як на обставину, що пом`якшує покарання, у вигляді збігу тяжких особистих обставин, що виразились у неможливості знайти роботу з огляду на своє кримінальне минуле, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки відсутні докази того, що така обставина обумовила вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_9 про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого через суворість є безпідставними.

Як вбачається із вироку суду, винуватість ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення. передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, за обставин, зазначених у вироку, підтверджується доказами, які містяться у:

- показаннях обвинуваченого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_13 перебував у квартирі потерпілого та наніс йому удар, після чого покинув приміщення;

- показаннях обвинуваченого ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснював, що погодився на пропозицію ОСОБА_9 піти до квартири потерпілого та забрати речі, а перебуваючи у квартирі, після того як ОСОБА_9 взяв до рук ніж, зрозумівши, що буде щось недобре, штовхнув потерпілого, який впав, та вийшов з квартири.

- висновку судово-медичного експерта №3831, яким спростовуються показання обвинуваченого ОСОБА_13 про те, що він не завдавав удару потерпілому в обличчя, а останній лише випадково зачепив обличчям його плече коли падав;

- протоколі перегляду запису з камер відеоспостереження, що розташовані на житловому будинку АДРЕСА_4 , з якого встановлено, що ОСОБА_13 разом з невстановленою особою, який тримав у руках викрадене майно, покидає місце події, після чого з викраденим майном місце події покидає і обвинувачений ОСОБА_9 ;

- протоколі слідчого експерименту від 19.04.2018 з участю обвинуваченого ОСОБА_13 , під час якого ОСОБА_13 у присутності захисника розповів про обставини вчинення розбійного нападу та вбивства ОСОБА_12 , зокрема і про те, що він чув про мету повернення до квартири потерпілого, яка полягала, у тому числі, і у заволодінні майном;

- протоколі слідчого експерименту від 12.04.2018 року з участю обвинуваченого ОСОБА_9 , під час якого останній продемострував, як ОСОБА_13 ( ОСОБА_13 ) з метою подолання опору потерпілого, який не хотів віддавати ноутбук, наніс останньому один удар кулаком в обличчя , після чого ОСОБА_12 присів та випустив з рук ноутбук.

Вказаним доказам суд надав належну правову оцінку і дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_13 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.187 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_13 щодо недопустимості доказів, які містяться у протоколі слідчого експерименту з участю ОСОБА_13 , були предметом перевірки судом першої інстанції , який визнав, що відсутність частини відеозапису слідчої дії не спростовували даних, викладених у самому протоколі слідчої дії, який оформлений з дотриманням правової процедури.

Аргументів, які б ставили під сумнів такий висновок суду, у апеляційній скарзі захисника не наведено.

Також в апеляційній скарзі захисника не спростовуються докази, здобуті внаслідок слідчого експерименту із ОСОБА_9 і зафіксовані у відповідному протоколі , про те, що ОСОБА_13 наніс удар потерпілому з метою подолання опору потерпілого, який захищав від нападу своє майно (ноутбук), а не з метою подолання створених ОСОБА_12 перешкод для виходу з квартири.

Сукупність досліджених судом доказів, у тому числі і доказів, що містяться у протоколах слідчих експериментів з участю обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 та у відеозапису з камери відеоспостереження, у достатній мірі підтверджують наявність спільного умислу у ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та невстановленої особи на заволодіння майном потерпілого та узгодженість їх дій під час нападу на потерпілого з метою заволодіння майном останнього, а також спростовують показання обвинувачених під час судового засідання.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_13 не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_13 судом призначено також з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України.

Порушень кримінального процесуального права, які б могли слугувати безумовними підставами для зміни чи скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин вирок є законним.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисників обвинувачених залишити без задоволення, а вирок Печерського районного суду м. Києва від 12 вересня 2023 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_11 - без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженими, які перебувають під вартою, - у той же строк з дня отримання її копії .

Суддя: Суддя: Суддя: