Справа № 953/3807/24
н/п 1-кс/953/4366/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" червня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
представника власника майна ОСОБА_7 ,
перекладача ОСОБА_8 ,
У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити.
Захисник ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_6 о. проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на невідповідність тимчасово вилученого майна критеріям ст. 98 КПК України за відсутності в телефонах інформації про злочин.
Представник власника майна ОСОБА_11 - ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на відсутність в мобільному телефоні відомостей про злочин, неприналежність пістолету
ОСОБА_12 майна ОСОБА_13 подав заяву про розгляд клопотання за своєї відсутності.
Слідчий суддя, дослідивши документи та матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання, витяг з ЄРДР, доходить до наступного:
За первісної подачі клопотання про арешт 29.05.2024, повернення вказаного клопотання ухвалою слідчого судді 30.05.2024, отримання копії вказаної ухвали прокурором 10.06.2024, слідчий суддя не вважає строк звернення із клопотанням пропущеним та розглядає його по суті.
28.05.2024 під час проведення обшуків на підставі ухвал слідчого судді вилучене майно, яке прокурор просив арештувати на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України, за його відповідності критеріям ст.98 КПК України, оскільки воно містить відомості, що можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до положень ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. З метою забезпечення схоронності речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
При тому, ст.98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна в порядку п.1 ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.
Вилучене при обшуках майно може містити на собі сліди кримінального правопорушення або інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому клопотання підлягає задоволенню.
При визначенні способу арешту майна у відповідності до положень п.5, п.6 ч.2 ст.173 КПК України, слідчий суддя, зважаючи на розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для третіх осіб, вважає на необхідне накласти арешт з забороною користування та розпорядження арештованим майном.
Доводи представників щодо відсутності інформації в телефонах підлягають перевірці в ході досудового розслідування сприяти дієвості якого і покликаний засіб забезпечення кримінального провадження.
Також за ненадання документів на пістолет "ПМ", він як предмет вилучений законом з обігу, у відповідності до вимог ч.7 ст. 236 КПК України підлягає вилученню незалежно до від його відношення до кримінального провадження.
Керуючись ст. 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт, з забороною розпорядження та користування на:
- мобільний телефон ТМ "Samsung", IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , належний ОСОБА_6 ;
- мобільний телефон iPhone XS Max imei1: НОМЕР_5 imei2: НОМЕР_6 , з номером телефону НОМЕР_7 ; мобільний телефон iPhone 7 імеі: НОМЕР_8 , з номером телефон НОМЕР_9 , предмет зовні схожий на пістолет "ПМ" з маркуванням на затворі "ГВ НОМЕР_10 " з маркуванням на рукоядці ствола "ХН 2709 - 90" з магазином в рукоядці в якому знаходиться 8 набоїв зовні схожі на бойові, належні ОСОБА_14 .
Зберігання арештованого майна здійснювати в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особам, відсутнім при оголошенні в той же строк з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1