справа № 401/2777/23
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2024 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області, в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря ОСОБА_2 ,
сторони справи: прокурор ОСОБА_3 ,
захисник, адвокат ОСОБА_5 ,
обвинувачений ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Устьк-Камчатськ, рФ, громадянин України, українець, має вищу педагогічну освіту, одружений, має на утриманні двох дітей 2012 та 2014 року народження, офіційно не працює, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимості не має, -
- за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого, за таких обставин.
Так, 24 червня 2023 року близько 19 години 20 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_6 по автомобільній дорозі сполученням «Федірки-Глинськ» на території Світловодської ОТГ Олександрійського району Кіровоградської області зі сторони села Федірки в напрямку села Глинськ, керував власним легковим автомобілем марки «GEELY EMGRAND 7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якому перевозив пасажира свого батька ОСОБА_7 , 1947 року народження.
При цьому, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д), п. 2.9 (а), п.п.12.1, 12.6 (г), та 12.9 Правил дорожнього руху України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, при русі у світлу пору доби та проїзді заокруглення проїзної частини ліворуч за межами населеного пункту зі швидкістю більше 90 км/год., перевищивши безпечну швидкість руху, водій ОСОБА_6 втратив можливість контролювати напрямок руху і, як наслідок, не впорався з керуванням транспортним засобом, та на відстані 1758 метрів від дорожнього знаку 5.45 ПДР України населений пункт «Федірки» Олександрійського району Кіровоградської області, допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини на праве узбіччя, щодо напрямку його руху, з подальшим наїздом на два дерева.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «GEELY EMGRAND 7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , - ОСОБА_7 було завдано тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми: багатоуламкового перелому кісток склепіння та основи черепу, крововиливів в м`які покрови голови та під павутинну оболонку мозку, забою речовини головного мозку, рани (2) голови, садна (2) обличчя, синці голови та обличчя (9); синців лівої кисті (5), обох ліктьових суглобів (2), садна лівої кисті (4), правого колінного суглобу (1), які згідно висновку судово-медичної експертизи № 103 від 28 липня 2023 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення у живих осіб.
Від відкритої черепно-мозкової травми у виді сдавлення головного мозку внаслідок забою головного мозку, як результат багатоуламкового перелому кісток основи та склепіння черепу з крововиливами під павутинні оболонки мозку, які в своїй сукупності мають ознаки небезпечних для життя в момент заподіяння, як наслідок дорожньо-транспортної пригоди, 24 червня 2023 року на місці події настала смерть потерпілого ОСОБА_7 .
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні винуватим себе визнав повністю, фактичні обставини справи, які викладено в обвинувальному акті визнав, у вчиненому щиро розкаявся. Суду обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що дійсно 24 червня 2023 року о 12-13 годині він на своєму автомобілі марки «GEELY EMGRAND 7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , зі своїм батьком ОСОБА_7 , 1947 року народження, поїхали на рибалку. По дорозі в с. Федірки він купив літрову пляшку горілки «Хортиця». На рибалці він з батьком випили горілки по 200 гр., та в різних місцях ловили рибу. До них приєднався знайомий, з яким вони також випили. Потім, вони втрьох поїхали в с. Федірки за горілкою. Проте, у с. Федірки він не зміг купив горілки так як не працював термінал. Вони втрьох поїхали в сторону с. Глинськ до рибацького ставку ловити рибу. Він постійно був за кермом, знайомий сидів праворуч, а батько сидів на задньому сидінні. По дорозі він їхав зі швидкістю 95-100 км/год. На повороті він загальмував, але не впорався з керуванням, тому автомобіль знесло з дороги, і сталася ДТП. Після ДТП він був у шоковому стані, ще вживав алкоголь, так як його батько загинув. Він телефонував у поліцію, у швидку і до дому. Поліцейські відвезли його у лікарню на освідування, потім затримали. На час ДТП він був у свідомості. Він визнає, що внаслідок порушення ним вимог Правил дорожнього руху сталася ДТП, внаслідок якої загинув його батько. Крім того, пояснив суду, що у грудні 2022 року його мобілізували для проходження військової служби. Він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , проте у зв`язку з хворобою у березні 2023 року він повернувся для лікування до дому, де проживав до ДТП. Бажає провернутися до військової частини та проходити військову службу. У скоєному він щиро розкаявся, зробив для себе висновки не порушувати вимоги ПДР, та просив суд не позбавляти його волі, так як має на утриманні двох дітей та матір похилого віку.
Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що дійсно 24 червня 2023 року її чоловік ОСОБА_7 , 1947 року народження, разом з її сином ОСОБА_6 на автомобілі поїхали на рибалку. Їй не відомі обставини ДТП внаслідок якої загинув її чоловік. Про ДТП їй повідомив син, зателефонувавши у той вечір близько 19 години. На даний час з нею проживає невістка, дружина сина, з двома малолітніми дітьми. Оскільки внаслідок ДТП вона втратила свого чоловіка, вона просить суд відпустити сина ОСОБА_6 до дому, щоб він виховував своїх дітей, працював по господарству та їй допомагав. До свого сина ОСОБА_6 вона не має претензій, і просить суворо його не карати.
Крім повного визнання ОСОБА_6 своєї вини у вчиненому, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доведена зібраними в справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Витягом з кримінального провадження та рапортом поліцейського про виявлення та реєстрацію факту вчинення водієм автомобіля «GEELY EMGRAND 7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 дорожньо-транспортної пригоди 24 червня 2023 року близько 19 години на автодорозі між селами Федірки-Глинськ, внаслідок якої загинув пасажир ОСОБА_7 .
Результатами огляду місця події, які зафіксовано в протоколах огляду місця події від 24 червня 2023 року, в ході яких було оглянуто місце події, розбитий в ДТП автомобіль GEELY EMGRAND 7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на задньому сидінні якого виявлено труп ОСОБА_7 , 1947 р.н.
Висновком лікаря КНП Світловодська центральна районна лікарня» СМР від 24 червня 2023 року про те, що водій ОСОБА_6 , 1987 року народження, перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Копією свідоцтва про смерть ОСОБА_7 від 26 червня 2023 року, копією паспорта загиблого, та довідкою про причину настання 24 червня 2023 року смерті потерпілого.
Результатами огляду предметів, які зафіксовано в протоколі огляду предметів від 03 липня 2023 року, а саме, огляду записів двох DVD-R дисків, які надано працівниками ВП №1 (м.Світловодськ) Олександрійського РВП, які містять відеозаписи з нагрудних портативних камер співробітників сектору реагування патрульної поліції щодо виїзду на місце ДТП, яка сталася 24 червня 2023 року на автомобільній дорозі між селами Федірки та Глинськ, та пояснення і поведінка водія ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та щодо процедури медичного огляду водія ОСОБА_6 лікарем у медичному закладі, в ході якого встановлено, що ОСОБА_6 перебуває у стані алкогольного сп`янінняз результатом 2,3 проміле.
Копіями посвідчення водія ОСОБА_6 , та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «GEELY EMGRAND 7», 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 .
Речовими доказами, якими постановою слідчого від 03 липня 2023 року визнано два DVD-R диски, які надано працівниками ВП №1 (м.Світловодськ) Олександрійського РВП, які містять відеозаписи з нагрудних портативних камер співробітників сектору реагування патрульної поліції щодо виїзду на місце ДТП, яка сталася 24 червня 2023 року на автомобільній дорозі між селами Федірки та Глинськ, та відеозапис пояснення і поведінки водія ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та відеозапис процедури медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_6 лікарем у медичному закладі, в ході якого одержавно результат 2,1 проміле.
Актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №5 від 24 червня 2023 року, який складено лікарем КНП Світловодська центральна районна лікарня» СМР ОСОБА_8 від 24 червня 2023 року про те, що водій ОСОБА_6 , 1987 року народження, перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат приладу «Алкотестер» 2,1 проміле.
Речовим доказом, яким постановою слідчого від 24 червня 2023 року визнано легковий автомобіль марки «GEELY EMGRAND 7», 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 .
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 червня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого, та накладено арешт на автомобіль марки «GEELY EMGRAND 7», 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 .
Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 25 червня 2023 року, згідно якого ОСОБА_6 , 1987 року народження, затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.
Висновком судово-медичного експерта №103 від 28 липня 2023 року з якого вбачається, що внаслідок ДТП у потерпілого ОСОБА_7 , 1947 року народження, виявлено тілесні ушкодження у вигляді: відкрита черепно-мозкова травма: багато уламковий перелом кісток склепіння та основи черепу, крововиливи в м`які покрови голови та під павутинну оболонку мозку, забій речовини головного мозку, рани (2) голови, садна (2) обличчя, синці голови та обличчя (9); синців лівої кисті (5), обох ліктьових суглобів (2), садна лівої кисті (4), правого колінного суглобу (1), які згідно відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення у живих осіб. Смерть потерпілого ОСОБА_7 наступила від сдавлення головного мозку внаслідок забою головного мозку, як результат відкритої черепно-мозкової травми у виді багатоуламкового перелому кісток основи та склепіння черепу з крововиливами під павутинні оболонки мозку, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з фактом ДТП. Потерпілий ОСОБА_7 перебував у легкому стані алкогольного сп`яніння.
Висновками інженерно-транспортних експертиз від 18 липня 2023 року, 19 липня 2023 року, від 20 липня 2023 року згідно яких в розглядуваній дорожній обстановці невідповідність дій водія автомобіля «GEELY EMGRAND 7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 вимогам п.п. 2.3 (б) і (д), 12.1, 12.6 (г), 12.9 (б) ПДР перебуває в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.
Суд враховує, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 в присутності свого захисника повідомив, що не оспорює надані під час досудового розслідування показання свідків, яких не було допитано в судовому засіданні, з ними повністю згідний, та не наполягає на їх допиті у судовому засіданні.
У зв`язку з визнанням обвинуваченим ОСОБА_6 обставин про які під час досудового розслідування повідомили свідки, суд, за згодою обвинуваченого і захисника, прийняв відмову прокурора від допиту в судовому засіданні вказаних свідків.
Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження.
Відповідно до статті 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Частиною третьою статті 286-1 КК України встановлено кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху, або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо вони спричинили смерть потерпілого. Вказані діяння караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.
Суд зазначає, що об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, визначається трьома обов`язковими ознаками: а) суспільно небезпечним діянням (порушення правил безпеки дорожнього руху) в стані алкогольного сп`яніння; б) суспільно небезпечними наслідками (смерть потерпілого); в) причинним зв`язком між діяннями і наслідками.
Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286-1 КК України, завжди пов`язано з недотриманням вимог відповідних нормативних актів - правил безпеки руху та експлуатації транспортних засобів, передбачених законами та іншими нормативними актами - Правилами дорожнього руху (далі - ПДР).
Із обсягу та характеру фактичних обставин справи вбачається, що ОСОБА_6 будучи в стані алкогольного сп`яніння під час керування технічно-справним автомобілем, рухаючись з перевищенням безпечної швидкості руху, зберігав об`єктивну можливість для обміркування ситуації і прийняття безпечного рішення - зменшення швидкості. Проте, обвинувачений, порушуючи вимоги п.п. 2.3 (б) і (д), 12.1, 12.6 (г), 12.9 (б) ПДР України, продовжував рух автомобіля в стані алкогольного сп`яніння з перевищенням безпечної швидкості, що призвело до втрати ним можливості контролювати напрямок руху автомобіля і, як наслідок, він не впорався з керуванням транспортним засобом, та допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини з подальшим наїздом на дерева. Внаслідок зазначених дій водія ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_7 в результаті ДТП спричинено тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент спричинення у живих осіб, внаслідок яких настала смерть потерпілого на місці ДТП.
Отже, причиною настання суспільно небезпечного наслідку у виді спричинення потерпілому ОСОБА_7 смерті внаслідок ДТП, є грубі порушення вимог ПДР обвинуваченим ОСОБА_6 , які було допущено у конкретній дорожній ситуації, і між діянням останнього та вказаними наслідками є причинний зв`язок.
Проаналізувавши викладене, враховуючи, що учасниками процесу фактичні обставини справи не оспорювалися, зібрані досудовим розслідуванням докази під сумнів не ставилися, дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, проаналізувавши та оцінивши зібрані у справі докази в їх єдності, і сукупності, та у взаємозв`язку, суд доходить висновку, що зібрані докази є належними, допустимими, достовірними та поза розумним сумнівом достатніми для визнання обвинуваченого ОСОБА_6 винуватим в інкримінованому йому злочині.
Даючи оцінку результатам судового розгляду справи, суд визнає, що вина обвинуваченого в інкримінованому йому злочині доведена повністю, дії ОСОБА_6 суд кваліфікує як порушення правил безпеки дорожнього руху, або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, тобто за ч.3 ст.286-1 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд враховує, що відповідно до ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до положень ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», - відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Зважується, крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souringv. UK, Shvydkav. Ukraine, Tammerv. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.
Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року,ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Так, у відповідності із статтею 12 КК України скоєне обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, належить до категорії тяжких злочинів в результаті якого загинула людина, та карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років. Обвинувачений свою вину визнав та з приводу вчиненого шкодує, є військовослужбовцем, на час вчинення злочину знаходився на лікуванні за місцем проживання, має постійне місце проживання де характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має двох малолітніх дітей і матір похилого віку, судимості не має.
До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття обвинуваченого.
Обставин, що обтяжують покарання органом обвинувачення не виявлено, судом не встановлено.
Суд враховує, що прокурор в судових дебатах просив призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на певний строк з позбавленням його права керування транспортними засобами на десять років.
Суд також враховує інформацію, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_6 , яка міститься у досудовій доповіді органу пробації, відповідно до якої виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства ( у т.ч. для окремих осіб).
Проте, суд зазначає, що згідно ч.1 статті 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням не застосовується за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Враховуючи викладе, суд зазначає, що у суду відсутні правові підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України і призначеного судом даним вироком, покарання у виді позбавлення волі на визначений строк з випробуванням.
На підставі викладеного суд визнає, що виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових злочинів не можливе без ізоляції його від суспільства та реального відбування ним призначеного покарання.
Суд також зазначає, що у справі не встановлено кількох обставин, які б слугували підставами для застосуванням судом при призначенні покарання ч.1 ст.69 КК України та призначення винуватому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.286-1 КК України.
З урахуванням встановлених обставин справи, та даних, що характеризують особу обвинуваченого, виходячи із загальних засад призначення покарання, законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання і призначення менш суворого покарання особі, яка раніше не вчиняла злочини, враховуючи, що призначене покарання повинно відповідати обставинам та характеру скоєного правопорушення, та необхідним і достатнім для виправлення винної особи, враховуючи, що обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем з грубим порушенням вимог ПДР, внаслідок кримінального правопорушення настала смерть потерпілого, який є батьком обвинуваченого, беручи до уваги позицію потерпілої ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання встановлене в санкції ч.3 ст.286-1 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк.
Призначення такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року».
Крім того, суд зазначає, що санкцією ч.3 ст.286-1 КК України передбачено додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк до десяти років.
Згідно посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 14 серпня 2007 року ОСОБА_6 має право керування транспортними засобами з 2007 року.
Суд враховує розяснення, що містяться у п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами про те, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які помякшують і обтяжують покарання, та особу винного.
У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 і ст.287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, повязані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
За змістом ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), «Фрізен проти Росії» (рішення 24.03.2005) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов протии Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
На переконання суду доцільно застосувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді - позбавлення права керувати транспортними засобами, за санкцією ч.3 ст.286-1 КК України, оскільки наслідки у вигляді смерті потерпілої особи наступили внаслідок порушення Правил дорожнього руху, які допустив обвинувачений під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.
В той же час з клопотанням прокурора про призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк десять років, суд не може погодитись.
Так, суд бере до уваги та враховує, що ОСОБА_6 має на утриманні дітей, має, позитивну характеристику з місця проживання, є військовослужбовцем.
Вказані обставини дають суду можливість призначати ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на шість років. Такий розмір додаткового покарання на думку суду буде повною мірою відповідати характеру вчинених ним дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Відносно обвинуваченого в зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, під час досудового розслідування було обрано запобіжний захід у вигляді утримання під вартою, строк дії якого судом продовжувався.
На переконання суду вказаний запобіжний захід до набрання цим вироком законної сили має бути залишений без змін.
Початок строку відбування покарання слід рахувати з часу взяття обвинуваченого ОСОБА_6 з 25 червня 2023 року під варту.
Згідно з вимогами ч.5 ст.72 КК України обвинуваченому у строк відбуття покарання слід зарахувати строк з часу взяття обвинуваченого під варту по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
У справі маються документально підтверджені судові витрати на залучення судового експерта для проведення судових експертиз, а саме:
-2390 грн. 00 коп. за проведення судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи технічного стану транспортного засобу висновок № СЕ-19/112-23/6316-ІТ від 20.07.2023;
-2390 грн. 00 коп. за проведення судової інженерно-транспортної (транспортно-трасологічної) експертизи висновок № СЕ-19/112-23/6238-ІТ від 19.07.2023;
- 2150 грн. 82 коп. за проведення судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи по обставинам дорожньо-транспортної пригоди висновок № 2800/23-27 від 18.07.2023.
Загальний розмір судових витрат складає 6930 грн. 82 коп.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути документально підтверджені витрати на залучення експертів за проведення судових експертиз.
Долю речових доказів суд вирішує, керуючись правилами ст.100 КПК України.
У відповідності до ч.4 ст.174 КПК України слід вирішити питання про повне скасування арешту на транспортний засіб, який належать обвинуваченому, а тому слід скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду від 26 червня 2023 року на транспортний засіб «GEELY EMGRAND 7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_6 , та передати його потерпілій ОСОБА_4 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 22, 26, 100, 124, 174, 349, 368, 373, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України на підставі якої призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 6 (шість) років.
До набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня взяття його під варту з 25 червня 2023 року.
Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з дня взяття його під варту 25 червня 2023 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього увязнення за один день позбавлення волі.
Початок строку відбуття додаткового покарання рахувати з часу приведення вироку до виконання.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду від 26 червня 2023 року на транспортний засіб «GEELY EMGRAND 7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить направі власності ОСОБА_6 .
Речовий доказ - транспортний засіб «GEELY EMGRAND 7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_6 , передати потерпілій ОСОБА_4 .
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у загальній сумі 6930, 82 грн.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Світловодський міськрайонний суд упродовж 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду ОСОБА_1

Згідно з оригіналом