Справа № 991/158/24
Провадження 1-кс/991/162/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

детективів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_7 про тимчасовий доступ до речей і документів у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 серпня 2023 року за № 0001415,

В С Т А Н О В И Л А :

І. Суть клопотання

1.1. 09 січня 2024 року до Вищого антикорупційного суду надійшло зазначене клопотання, у якому адвокат просив надати йому тимчасовий доступ до матеріалів кримінальних проваджень № 0000292 та № 0001295, які розслідуються та перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань;

процесуальних рішень, які містять відомості про детективів ІНФОРМАЦІЯ_1 та прокурорів ІНФОРМАЦІЯ_2 у цих кримінальних провадженнях;

постанов про контроль за вчиненням злочину;

протоколів негласних слідчих (розшукових) дій та додатків до них;

протоколів слідчих та процесуальних дій;

клопотань про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, продовження їх строку та ухвал слідчих суддів за результатами їх розгляду.

Захисник зазначив, що детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001415, у межах якого ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України, а саме у пропозиції та наданні службовим особам, які займають особливо відповідальне становище, неправомірної вигоди.

За твердженням адвоката, сторона обвинувачення залучила ОСОБА_8 до проведення негласних слідчих (розшукових) дій стосовно народних депутатів України у межах кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР 24 лютого 2023 року за № 0000292 та 04 серпня 2023 року за № 0001295. При цьому, на думку захисника, ОСОБА_8 за вказівкою детективів НАБУ провокував народних депутатів до надання йому неправомірної вигоди з метою подальшого викриття.

Як зазначив скаржник, з метою приховання незаконних методів досудового розслідування сторона обвинувачення одержала у слідчого судді дозвіл на використання у кримінальному провадженні № 0001415 протоколів негласних слідчих (розшукових) дій, які проводилися у межах згаданих кримінальних проваджень. Втім, до матеріалів досудового розслідування не долучені жодні документи, якими підтверджується законність їх проведення, що обумовлює потребу сторони захисту в одержанні доступу до таких документів.

Крім того, інформація щодо кількості народних депутатів України, дії яких фіксувалися у межах зазначених кримінальних проваджень, за твердженням захисника, може мати значення для встановлення факту провокації підкупу.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

2.1. Адвокат ОСОБА_3 підтримав клопотання з наведених у ньому мотивів та повідомив, що у теперішній час стороні захисту відкриті матеріали кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України, триває ознайомлення з ними і сторона захисту вже ознайомилася з частиною документів щодо підстав проведення негласних слідчих (розшукових) дій, зокрема, з ухвалами слідчих суддів про надання дозволу на їх проведення.

Захисник звернув увагу, що ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій стосувалися ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , втім у межах цих дій здійснювалася фіксація розмов ОСОБА_7 , який не надавав дозвіл на втручання у своє приватне життя.

Метою звернення з клопотанням, за твердженням адвоката, є перевірка законності здійснення негласних слідчих (розшукових) дій щодо ОСОБА_7 .

Адвокат зауважив, що таємниця досудового розслідування може бути розкрита у межах кримінального провадження як і будь-яка інша інформація з обмеженим доступом, а її збереження може бути забезпечене шляхом попередження адвоката про кримінальну відповідальність за її розголошення. Ненадання доступу до наведених у клопотанні документів, на думку адвоката, призведе до порушення права на перехресний допит, а також позбавить сторону захисту можливості доводити недопустимість доказів.

2.2. Детектив ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання та повідомив, що у теперішній час стороні захисту надано доступ до матеріалів досудового розслідування та триває ознайомлення з ними, зокрема завершено ознайомлення з 1 томом матеріалів із загальної кількості 24 томи.

Детектив звернув увагу, що обов`язок доведення допустимості доказів покладений саме на сторону обвинувачення, а клопотання захисника є передчасним, позаяк наявність у сторони захисту потреби у доступі до документів може бути оцінена лише за результатом ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, наявними у сторони обвинувачення.

Детектив ОСОБА_5 повідомила, що є детективом у кримінальному провадженні № 0001295, у якому також триває стадія ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Детектив заперечила проти задоволення клопотання, адже це призведе до розголошення таємниці досудового розслідування.

Детектив ОСОБА_6 повідомив, що є старшим групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000292. Досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні не завершене, а тому розголошення таємниці досудового розслідування шляхом надання доступу до матеріалів, за твердженням детектива, зашкодить досудовому розслідуванню, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання має бути відмовлено.

ІІІ. Мотиви слідчого судді

3.1. Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думку учасників, висловлену у судовому засіданні, слідчий суддя дійшла таких висновків.

3.2. Норми кримінального процесуального закону, якими керується слідчий суддя

Тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення його дієвості (п. 5 ч. 2 ст. 131, ч. 1 ст. 132 КПК України), та полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (ч. 1 ст. 159 КПК України).

Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду (ч. 2 ст. 159 КПК України).

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:

1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;

3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, або, у протилежному випадку:

є можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах;

неможливо іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

3.3. Межі оцінки

Частина 3 ст. 132 КПК України містить загальні для всіх заходів забезпечення підстави їх застосування, втім, обов`язок доведення цих підстав покладається виключно на слідчого, дізнавача та прокурора. Враховуючи, що клопотання подане стороною захисту, під час його розгляду слідчий суддя не оцінює обґрунтованість підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, пропорційність втручання у права осіб потребам досудового розслідування.

Крім того, адвокат ОСОБА_3 навів дві окремі підстави (мети) одержання тимчасового доступу до матеріалів кримінальних проваджень:

перевірка допустимості доказів сторони обвинувачення, зокрема законності проведення негласних слідчих (розшукових) дій щодо ОСОБА_7 ;

перевірка версії сторони захисту щодо вчинення ОСОБА_8 провокації підкупу щодо ОСОБА_7 .

Отже, оцінка наявності підстав для задоволення клопотання буде надана в контексті наведених доводів.

3.4. Щодо перевірки допустимості доказів

Як передбачає засада змагальності кримінального провадження, сторони обстоюють свої правові позиції самостійно, і обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає (ч. 1 ст. 22, ч. 2 ст. 92 КПК України).

Таким чином, якщо сторона обвинувачення має намір доводити свою позицію доказами, одержаними за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, обов`язок доведення допустимості цих доказів, у тому числі здійснення цих дій за відповідними дозволами слідчих суддів, додержання порядку їх проведення покладається на неї.

Як зазначив Касаційний кримінальний суд Верховного Суду в постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 757/38626/17-к, перевірка слідчим суддею аспектів дотримання органами досудового розслідування вимог КПК України щодо проведення відповідних негласних слідчих (розшукових) дій, отримання їх результатів у іншому кримінальному провадженні, жодним чином не може звужувати право сторони захисту на належне ознайомлення не лише з цими доказами, але і з документами, які стали підставою для їх отримання, й не усуває обов`язку сторони обвинувачення відкрити такі документи в порядку ст. 290 КПК України, щоб суд мав право допустити відомості, що містяться в них, як докази з огляду на вимоги ч. 12 ст. 290 КПК України.

Велика ІНФОРМАЦІЯ_3 у постанові від 16 січня 2019 року № 13-37кс18 вказала, що для доведення допустимості результатів негласних слідчих (розшукових) дій мають бути відкриті не тільки результати цих дій, а й документи, які стали правовою підставою для їх проведення (клопотання слідчого, прокурора, їх постанови, доручення, ухвала слідчого судді), оскільки за змістом цих документів сторони можуть перевірити дотримання вимог кримінального процесуального закону стосовно негласних слідчих (розшукових) дій.

Отже, кримінальний процесуальний закон визначає обов`язок сторони обвинувачення відкрити стороні захисту всі докази, які є в її розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання. Крім того, цей обов`язок передбачає відкриття не лише доказів, а й документів, які свідчать про додержання порядку їх одержання. Кримінальний процесуальний закон передбачає процесуальну санкцію за невиконання цього обов`язку, а саме неможливість допустити відомості, що містяться в них, як докази (ч.12 ст. 290 КПК України).

Недоведення стороною обвинувачення допустимості доказу також своїм наслідком має неможливість використання цього доказу при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 86 КПК України).

Отже перекладання на сторону захисту обов`язку перевірки допустимості доказів сторони обвинувачення та втручання в процес доведення такої допустимості не відповідатиме засаді змагальності.

Слід зазначити, що у теперішній час триває процедура ознайомлення і адвокат ОСОБА_3 не навів обґрунтованих доводів, що дозволи на проведення негласних слідчих (розшукових) дій відсутні у сторони обвинувачення чи будуть приховані та не надані в порядку ст. 290 КПК України.

Також відсутні підстави аналізувати доводи адвоката щодо законності здійснення негласних слідчих (розшукових) дій щодо ОСОБА_7 , адже їх оцінка має здійснюватися у нарадчій кімнаті за результатом змагального судового процесу та, вочевидь, перебуває поза межами компетенції слідчого судді.

3.5. Щодо перевірки версії сторони захисту

Стаття 222 КПК України визначає, що відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

Таємниця досудового розслідування є важливим процесуальним інститутом, який забезпечує виконання завдань кримінального провадження, а за її розголошення передбачена кримінальна відповідальність (ч. 2 ст. 222 КПК України).

Клопотання адвоката ОСОБА_3 фактично передбачає надання йому доступу до значного, не обмеженого конкретним переліком, обсягу відомостей та документів, які знаходяться у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР 24 лютого 2023 року за № 0000292 та 04 серпня 2023 року за № 0001295. За своєю суттю клопотання захисника передбачає надання йому практично повної інформації про слідчі та процесуальні дії, здійсненні у межах цих проваджень, їх результати, тобто розголошення більшості відомостей, які становлять таємницю досудового розслідування.

Вочевидь таке суттєве порушення процесуальних гарантій діяльності сторони обвинувачення вимагає особливого підходу до обґрунтування його підстав.

Крім того, ч. 6 ст. 163 КПК України, яка регулює тимчасовий доступ до документів, які містять охоронювану законом таємницю, покладає на сторону обов`язок довести неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Клопотання про тимчасовий доступ містить виклад версії адвоката ОСОБА_3 про провокування ОСОБА_8 значної кількості народних депутатів України, створення з цією метою пасток, систематичну участь у їх викритті під контролем детективів. Разом з тим, на підтвердження цих доводів адвокат не надав жодних матеріалів, які свідчити б про існування ознак таких дій чи належним чином аргументованих доводів, які дозволяли б їх припустити.

Декларування захисником окремих припущень не свідчить про виконання обов`язку, передбаченого п. 2 ч. 5 ст. 163 КПК України. Цей обов`язок передбачає саме доведення, що речі і документи мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні. Реалізуючи його, сторона має повідомити конкретні обставини та навести аргументовані доводи, які у своєму взаємозв`язку дозволяють зробити відповідний висновок.

Слідчий суддя звертає увагу, що сторона захисту не позбавлена можливості обґрунтувати свої доводи, як документами, наданими стороною обвинувачення в порядку ст. 290 КПК України, так доказами, дослідженими у судовому засіданні у випадку направлення обвинувального акта до суду.

Вочевидь, лише декларування захисником правової позиції за відсутності жодних об`єктивних відомостей та доказів на її підтвердження не є достатньою підставою для розголошення таємниці досудового розслідування.

Крім того, як зазначив Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 295/7911/18, з моменту, коли сторона захисту почала стверджувати про існування провокації злочину, обов`язок доказування відсутності підбурювання лежить на стороні обвинувачення.

3.6. Висновки слідчого судді

За таких обставин, враховуючи, що адвокат ОСОБА_3 не довів, що матеріали кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР 24 лютого 2023 року за № 0000292 та 04 серпня 2023 року за № 0001295, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а також неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих документів, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Враховуючи, що за відсутності хоча б однієї з підстав, передбачених ч. 5 ст. 163 КПК України у задоволенні клопотання має бути відмовлено, слідчий суддя не вважає за необхідне давати оцінку іншим підставам, які містяться у цій нормі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131-132, 159-166, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_7 про тимчасовий доступ до речей і документів відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1