Справа № 182/482/24
Провадження № 1-кп/0182/789/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2024 м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Нікополі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2023 № 0000017 який надійшов разом з угодою про визнання винуватості, укладеної 22 січня 2024 р. після закінчення досудового розслідування між прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , перебуває на посаді стрільця 1 роти 2 взводу 3 відділення, у військовому званні солдат, не одружений, на утриманні має одну малолітню дитину: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із середньою освітою, судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_7

(в режимі ВКЗ зі власного пристрою)

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

(в режимі ВКЗ зі власного пристрою)

Формулювання обвинувачення

У зв`язку з широкомасштабною військовою агресією російської федерації проти України, на всій території України, відповідно до Закону України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб.

Надалі, на часткову зміну ст. 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, Указом від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, Указом від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, Указом від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ, Указом від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-IX, та Указом від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-ІХ), у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України строки дії воєнного стану в Україні постійно продовжувались, у тому числі із 05 годин 30 хвилин 16.11.2023 строком на 90 діб.

7 березня 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 13 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця 3-го відділення 3-го взводу 4-ї роти військової частини НОМЕР_1 .

1 травня 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 49 солдата ОСОБА_4 увільнено із займаної посади та призначено на посаду стрільця 3-го стрілецького відділення 2-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992, з 7 березня 2022 року солдат ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-ХІУ від 24.03.1999, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999, Військової Присяги, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст. ст. 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

28 листопада 2022 року солдат ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, самовільно залишив місце несення військової служби.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, 28 листопада 2022 року о 14:00 год. солдат ОСОБА_4 був відсутнім при перевірці особового складу, тим самим самовільно залишив пункт тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення був розташований у АДРЕСА_2 (більш детальна інформація не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), командуванню про причини свого вибуття солдат ОСОБА_4 не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд за межами місця несення військової служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

Так, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, солдат ОСОБА_4 22 січня 2024 року добровільно та з власної ініціативи прибув до Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, чим припинив вчиняти злочин проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин).

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час загальної мобілізації військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді стрільця 3-го відділення 2-го взводу 1-ї роти, місце тимчасової дислокації якої на момент вчинення кримінального правопорушення було розташоване у АДРЕСА_2 (більш детальна інформація не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), у військовому званні «солдат», діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи військовий обов`язок нести військову службу, у порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-ХІУ від 24.03.1999 та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999, 28 листопада 2022 року о 14:00 год. був відсутнім на шикуванні, здійснене з метою перевірки особового складу 2-го взводу 1-ї роти військової частини, тим самим самовільно залишив місце дислокації підрозділу, командуванню про причини свого вибуття солдат ОСОБА_4 не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у місце тимчасової дислокації військової частини чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, солдат ОСОБА_4 22 січня 2024 року добровільно та з власної ініціативи прибув до Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, чим припинив вчиняти злочин проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин).

Своїми умисними діями, які виразилися у самовільному залишенні місця служби, вчиненого в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби), ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення /злочин/, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України.

Історія провадження

29.01.2024 прокурор Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 надіслала до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2023 № 0000017 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, разом з угодою про визнання винуватості, укладеної 22 січня 2024 р. після закінчення досудового розслідування між прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 .

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався.

Ухвалою від 02.02.2024 було призначене підготовче судове засідання на 11.03.2024.

Відомості про укладену угоду про визнання винуватості

22 січня 2024 р. після закінчення досудового розслідування між прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно угоди, сторони погодилися на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Враховуючи те, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, приймав безпосередню участь в забезпеченні, проведенні і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом відсічі збройної агресії з боку російської федерації проти України, на утриманні має одну малолітню дитину: сина ОСОБА_6 , 2014 року народження, з`явився із зізнанням, щиро розкаюється у вчиненому, активно спряв розкриттю злочину, беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, тобто за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, сторони дійшли згоди про можливість застосування ч. 1 ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 62 КК України замінити покарання у виді 1 року позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні строком 1 рік.

Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для прокурора і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, з яким сторони погодилися.

Позиції учасників судового провадження

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого органом досудового розслідування кримінального правопорушення. Обставин, викладених в обвинувальному акті та угоді, не оспорював. Запевнив, що він зробив це добровільно, жодного тиску на нього не вчинялось. Підтримав угоду про визнання винуватості та просив її затвердити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 підтримав угоду про визнання винуватості, просив її затвердити.

Прокурор подану угоду про визнання винуватості підтримав та також просив суд про її затвердження. Щодо визначеної угодою міри покарання прокурор вказав, що узгоджене покарання буде достатнім для досягнення цілей, передбачених у ст. 50 КК України.

Обґрунтування позиції суду

Заслухавши думку сторін судового провадження, суд вважає, що угода може бути затверджена з наступних підстав.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину та цілком розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, при цьому він має ряд прав, передбачених ч. 4 ст. 474 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_4 також правильно розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконаний у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до абзацу 5 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Угода про визнання винуватості, укладена 22 січня 2024 р. після закінчення досудового розслідування між прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 , відповідає вимогам КПК і КК України.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачуються особа.

Кримінальне правопорушення /злочин/, вчинене ОСОБА_4 має правильну правову кваліфікацію за ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених Загальною частиною КК України. При призначенні покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України.

З огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне затвердити вказану угоду про визнання винуватості шляхом ухвалення вироку та призначення обвинуваченому узгодженого угодою покарання.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку на підставі угоди

Цивільний позов

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід

У даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22 січня 2024 р. після закінчення досудового розслідування між прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2023 № 0000017.

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 5 ст. 407 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 62 КК України замінити ОСОБА_4 призначене покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 1 (один) рік.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 у порядку приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не застосовувався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Вирок суду може бути оскаржений відповідно до вимог ч. 4 ст. 394 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду м. Кривого Рогу через Нікопольський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1