ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/57/24 Справа № 703/682/19 Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

представника потерпілої ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора військової прокуратури Черкаського гарнізону ОСОБА_6 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 листопада 2019 року

ВСТАНОВИЛА

Вироком, що оскаржується, ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України (далі - КК), за недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 01.10.2018, близько 00 годин 15 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поряд із домоволодінням АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_12 , діючи умисно, протиправно та цілеспрямовано, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті останньому, наніс йому невстановлену слідством кількість ударів ногами та руками в область голови, грудної клітки, тулуба, а також не менше тринадцяти ударів ножем в область голови, шиї та грудної клітки, чим спричинив ОСОБА_12 численні тілесні ушкодження, від яких настала смерть ОСОБА_12 та які відносяться, у тому числі до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.115 КК, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство).

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вищевказаний вирок та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Вважає, вирок суду є незаконним таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Стверджує, що при ухваленні вироку судом першої інстанції не було дотримано положень кримінального процесуального закону, що регулює вимоги до виправдувального вироку, зокрема щодо аналізу та оцінки доказів у провадженні. Посилаючись на положення Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) та практику ЄСПЛ, прокурор зазначає, що надані суду стороною обвинувачення письмові докази, а також показання потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та експерта ОСОБА_16 , повністю підтверджують пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення за ч.1 ст.115 КК. При цьому, ухвалюючи виправдувальний вирок, суд першої інстанції не взяв до уваги наявні докази в сукупності, які становлять критерій вагомості і часткове визнання обвинуваченим своєї вини та у рішенні висловив лише свої припущення, які поклав в основу виправдувального вироку ігноруючи вимоги ст. 94 КПК.

Приводить фактичні дані доказів, що здобутті стороною обвинувачення: протоколи огляду місця події від 01.10.2018, акт застосування службової собаки від 01.10.2018, протоколом обшуку від 02.10.2018, проведеного за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 , протокол огляду трупа ОСОБА_17 від 03.10.2018, протоколом пред`явлення речей для впізнання від 27.10.2018 відповідно до якого потерпіла ОСОБА_10 серед пред`явлених предметів впізнала мобільний телефон марки «Samsung» 8СН - 0130, який належать її вбитому сину та інші, котрі, на переконання прокурора, підтверджують винуватість обвинуваченого у вчиненні умисного вбивства.

Окрім того, прокурор вказує, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується також висновками експертиз.

Зокрема, посилаючись на висновок експертів №05-6-02/290 від 04.12.2018, №19/10-1/623-СЕ/18 від 30.01.2019, №1/1807 від 22.10.2018, описуючи руків`я ножа чорного кольору та клинок ножа, що були виявлені за адресою АДРЕСА_2 , тобто поруч з домоволодінням потерпілого, а також тілесні ушкодження, що були виявлені на трупі ОСОБА_12 , приходить до висновку, що це ніж за своїми властивостями співпадає з утвореними колото-ріжучими ранами на тілі потерпілого, а відтак, окрім іншого, ці обставини вказують, що зазначений клинок, який був невід`ємною частиною цілісного ножа, є знаряддям вчинення цього кримінального правопорушення.

Не погоджується, з висновками суду, що стороною обвинувачення не доведено, що вилучений ніж є знаряддям вчинення кримінального правопорушення. Стверджує, що отримані дані в сукупності вказують, що саме цей ніж був знаряддям вчинення злочину, зокрема, місце вилучення руків`я та клинку ножа, яке знаходиться поруч із домоволодіння вбитого ОСОБА_12 , спосіб його відшукання, а саме за допомогою службової собаки, сліди ДНК ОСОБА_7 на вказаному руків`ї та клинку ножа, сліди крові вбитого ОСОБА_12 на руків`ї та клинку ножа та його характеристики, зокрема, розмір ножа тощо.

Поруч з цим, приводить висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи вих. №686 від 08.10.2018, а також висновку судово-медичного експерта №05- 6-01/066, з яких вбачається, що будь-які зовнішні тілесні ушкодження чи сліди їх загоєння під час проведення огляду ОСОБА_7 відсутні, а тому факт оборони під час бійки, про яку вказував ОСОБА_7 у своїй заяві від 02.10.2018, - виключається.

Ще посилається на висновок експерта №19/10-1/532-СЕ/18 від 23.01.2019, за результатами проведеного дослідження біологічної експертизи наданих експерту зрізів нігтьових пластин з правої та лівої руки ОСОБА_12 та ОСОБА_7 встановлено, що генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених у піднігтьовому вмісті правої (об`єкти №2,5) та лівої (об`єкт №6) рук ОСОБА_12 , є змішаними, збігаються між собою та містять генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , що вказує на тілесний контакт між вказаними особами.

Відповідно до висновку експерта №19/10-1/622-СЕ/18 від 30.01.2019 за результатами проведеного дослідження біологічної експертизи наданих експерту пари взуття, яке було вилучено в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 встановлено, що генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених на туфлі на праву ногу (об`єкти №1 та №2) та туфлі на ліву ногу (об`єкт №3), є змішаними, збігаються між собою та містять генетичні ознаки ОСОБА_12 та ОСОБА_7 . Крім цього, генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених на туфлі на ліву ногу (об`єкт №4), збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_12 і не збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_7 , що вказує на наявність слідів крові вбитого ОСОБА_12 на взутті обвинуваченого ОСОБА_7 .

Згідно з висновком експерта №1/141 від 11.02.2019 результатами проведеного дослідження слідів людини, зокрема, наданих експерту пари взуття, вилученої 02.10.2018 за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 , встановлено, що три сліди низу взуття розмірами 30x90мм, 65x124мм та 70x152 мм, які виявлені та вилучені 01.10.2018 під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 могли бути залишені як низом підошов пари напівчеревиків, вилучених 02.10.2018 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , так і іншими підошвами взуття з подібним рельєфним малюнком та розмірними характеристиками елементів. Також, встановлено, що слід внизу взуття, розмірами 83x288мм, який вилучений 01.10.2018 під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , міг бути залишений, як низом підошви напівчеревика на ліву ногу, пари напівчеревиків, вилучених 02.10.2018 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , так і іншою підошвою взуття на ліву ногу з подібним рельєфним малюнком та розмірними характеристиками елементів, що також вказує на перебування ОСОБА_7 у домоволодінні вбитого ОСОБА_12 .

Відповідно до висновку експерта №19/10-1/623-СЕ/18 від 30.01.2019, за результатами проведеного дослідження біологічної експертизи наданих експерту руків`я та клинку ножа, вилучених 01.10.2018 під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , тобто поруч з домоволодінням потерпілого встановлено, що генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених на руків`ї та клинку ножа, є змішаними, збігаються між собою та містять генетичні ознаки ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , тобто на знарядді вчинення кримінального правопорушення, яке належало потерпілому, виявлені сліди (ДНК профілю) ОСОБА_7

Приводить доводи щодо незгоди з висновками суду першої інстанції, що 2 годин не достатньо для того, щоб ОСОБА_7 повернувся додому та змінив свій одяг. З цього приводу зауважує на показаннях свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що ОСОБА_7 після того як вони попрощалися, повернувся до гральних автоматів близько 02.00 години ночі, при цьому ОСОБА_7 змінив свій одяг, а також показання обвинуваченого ОСОБА_7 , котрий 06.11.2019 в судовому засіданні показав, що після закриття розважального закладу «Сяйво» він пересувався на автомобілі.

Вважає безпідставним висновок суду першої інстанції щодо можливості наявності одягнутих на руки обвинуваченого під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 рукавиць, адже стороною обвинувачення про такі обставини не заявлявся. Заразом відсутність на руках обвинуваченого слідів, внаслідок нанесення тілесних ушкоджень, пояснюється ймовірністю нанесенню поодиноких ударів, нанесених в м`які тканини тіла, а інші тілесні ушкодження, які експертом віднесено до категорії середньої тяжкості та тяжких, спричинені ударами ніг та ножем.

Щодо відсутністю ознак наявності крові на куртці та брюках обвинуваченого, що були вилучені за місцем проживання, вказує, що куртка, в якій перебував ОСОБА_7 , під час проведення обшуку була на сушці для білизни, а брюки на прасувальній дошці. Крім цього, сумніви про те, що особа, яка випрала речі та забула випрати черевики, спростовуються тим, що кров ОСОБА_12 була лише на підошвах черевиків, а тому зовні помітити кров, не проводячи їх детальний огляд, дуже складно. До того ж, не виключається факт, що під час спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 міг зняти верхній одяг, тобто куртку, у зв`язку з чим, на куртці були відсутні сліди крові.

Разом з тим, прокурор стверджує, що ніхто, крім ОСОБА_7 не мав будь-яких мотивів для заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, тоді, як з матеріалів кримінального провадження вбачається, що між обвинуваченим та потерпілим виникла сварка та була бійка, що встановлено судом і не оспорюється самим ОСОБА_7 .

Окрім цього, суд також висуває свої припущення щодо неможливості використання ОСОБА_12 презервативів після його вбивства, однак, не приходить до висновку, що останні могли бути використані ним до вбивства за декілька днів.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- прокурор, потерпіла та її представник, які підтримала вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;

- обвинувачений та його захисники, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність вироку суду першої інстанції;

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників процесу, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У цьому кримінальному проваджені були прийняті такі судові рішення.

Вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28.11.2019 ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК, за недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Вироком Черкаського апеляційного суду від 10.11.2021 вирок суду першої інстанції скасовано і ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Постановою Верховного Суду від 28.02.2023 вирок Черкаського апеляційного суду від 10.11.2021 щодо ОСОБА_7 скасовано і призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, вважає, що виправдувальний вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Висновки суду першої інстанції щодо недоведеності винуватості обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст.115 КК, є правильними, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що підтверджується безпосередньо дослідженими доказами судом першої інстанції.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК доказуванню у кримінальному провадженні підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, а також вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Ухвалюючи виправдувальний вирок, суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (умисне вбивство).

Суд першої інстанції допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідків, експерта, дослідивши письмові докази, прийшов до обґрунтованого висновку про невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК за недоведеністю, що обвинуваченим вчинено вказане кримінальне правопорушення.

Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції, згідно з вимогами ст. 94 КПК, під час розгляду справи перевірив зібрані під час досудового розслідування та судового провадження докази, на які посилалася сторона обвинувачення, оцінив їх з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності, надав належну оцінку як окремим доказам, так і їх сукупності, навів у оскаржуваному вироку детальний аналіз усіх досліджених доказів.

У вироку суд послався на кілька обставин, які ставлять під сумнів причетність засудженого до вбивства: короткий час між стверджувальним моментом вбивства і часом, коли засудженого бачили свідки у спокійному стані без жодних ознак, які б свідчили про стверджувальні обвинуваченням події; відсутність в засудженого будь-яких тілесних ушкоджень, які могли б пояснити походження від нього виявлених обвинуваченням слідів крові; відсутність будь-яких слідів крові на одязі засудженого, крім плями на черевикові; відсутність доказів того, що ушкодження спричинені представленим суду ножем; наявність на місці виявлення тіла потерпілого презервативів зі слідами його крові і сперми, які не вкладаються у версію обвинувачення; наявність тілесних ушкоджень, що свідчать про їх виникнення внаслідок більш ранніх подій, ніж ті, що стали підставою для обвинувачення у цій справі.

Обвинувачений ОСОБА_7 винуватим себе не визнав і пояснив, що 30.09.2018 близько 00.00 годин зателефонував ОСОБА_12 та запитав, коли він віддасть йому борг, на що ОСОБА_18 сказав щоб він приходив. Коли підійшов до будинку ОСОБА_12 зателефонував йому, ОСОБА_18 вийшов на вулицю, був в неадекватному стані, між ними виник конфлікт, ініціатором якого був саме ОСОБА_12 . Билися вони 20 секунд, під час бійки він падав, ОСОБА_12 теж. Потім той запропонував зайти до будинку помити руки та сказав, що віддасть те, що винен. В будинку той сказав, що йому погано, на пропозицію викликати швидку відмовився, сказав, що не потрібно. Потім ОСОБА_12 провів його до хвіртки та закрив її на засов. Вказав, що того дня повертався із закладу «Сяйво», де відпочивав з компанією, алкогольних напоїв не вживав. Зазначив, що з ОСОБА_12 проживає по сусідству, гроші в сумі 800 грн. позичив йому за три тижні до події. Вказав також, що телефонував вночі, оскільки повертаючись із закладу не мав грошей, які необхідні були йому на наступний день на роботу та й згадав про борг. У подальшому від надавання показань обвинувачений відмовився.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд зауважує, що вони зводяться до незгоди з оцінкою, що надав суд першої інстанції доказам, наявним у кримінальному провадженні.

Разом з тим, апеляційний суд, з урахуванням постанови Верховного Суду від 28.02.2023 в цьому кримінальному проваджені, вважає, що, надані стороною обвинувачення докази, що були безпосередньо досліджені судом першої інстанції, зокрема показання допитаних потерпілої ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 беззаперечно не підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК.

Потерпіла ОСОБА_10 в суді першої інстанції пояснила, що 01.10.2018 в першій половині дня, близько 11.00 год. вона разом із свідком ОСОБА_13 прибула за місцем проживання її сина ОСОБА_12 . Поїхала до нього, оскільки той мав планово лікуватися, оскільки хворів шизофренією. Той проявів агресії не виявляв, за характером був спокійний та врівноважений, друзів не мав, вів поодинокий спосіб життя. Домоволодіння, де проживав її син ОСОБА_12 намагалися підпалити, оскільки, коли вона 01.10.2018 зайшла до вказаного будинку, в ньому знаходились залишки горіння - газет біля газової плити, а також табуретки, яка вже майже перегоріла, у зв`язку з чим, була також викликана пожежна служба. Її син не мав звички залишати увімкнутими конфорки газової плити та/або грітися таким чином, а навпаки був дуже пильним до цього.

Збіжні по суті показанням потерпілої ОСОБА_10 надала допитана в якості свідка в ході судового провадження ОСОБА_13 , яка 01.10.2018 перебувала разом із потерпілою ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_14 показав, що обвинуваченого він особисто не знає, точної дати події не пам`ятає, вказав, що це було в понеділок. Зазначив, що він надає послуги «таксі» та того дня, закінчивши нічну зміну, зупинився біля магазину «Делікат». У той день він близько 06.00 годині підвозив ОСОБА_7 , якого до цього не знав. Той просив підвезти його до с. Яблунівка взяти військову форму та відвезти до військової частини. Він погодився, однак по дорозі ОСОБА_7 після розмови по телефону, попросив розвернутися та їхати на район «Машбуд», де той в будинку біля «Нової пошти» взяв форму. Затим біля «Фуршету» вони підібрали ще одного військового. Їх він підвіз до центрального ринку та висадив біля закладу «Підслухано в Смілі». В якому стані перебував обвинувачений не знає, оскільки не звертав на це увагу. Одягнений той був у військових штанях, а зверху в цивільний одяг. У якості оплати за проїзд обвинувачений залишив йому кнопковий мобільний телефон, сказав, що увечері його забере та віддасть кошти.

Свідок ОСОБА_19 пояснив, що в 2018 році, точної дати він не пам`ятає, однак подія відбувалася в неділю, він разом з ОСОБА_7 вирішили піти до розважального закладу «Сяйво», куди прибули близько 19.00 год. У «Сяйві» перебували до 22.00 год., де пили коньяк. Потім продали його телефон спільному знайомому за 600 грн., кошти поділили на двох, 300 грн. він віддав ОСОБА_7 . Біля 00.00 годин наступного дня, після закриття закладу, вони пішли на зупинку та автомобілем «таксі» приїхали до центру міста. Близько 00.20 год. біля магазину «Делікат» вони попрощалися. ОСОБА_7 збирався їхати додому, а він пішов до закладу з гральними автоматами. Близько 02.00 год. ночі приїхав обвинувачений і дав йому телефон «Самсунг» для користування, оскільки він свій продав, та повідомив, що кошти віддасть у середу. Спочатку ОСОБА_7 був одягнений у спортивну кофту та штани темного кольору, а коли приїхав у заклад гральних автоматів був в іншому одязі, взуття на ньому було шкіряне, як мокасини, однак не спортивне. ОСОБА_7 , коли прибув до закладу гральних автоматів, поводив себе спокійно, перебував у закладі 30-40 хвилин, потім пішов.

У цих показаннях потерпіла та свідки не вказували фактичні дані, що вказували на можливість вчинення інкримінованого кримінального правопорушення обвинуваченим.

Лише та обставина, шо ОСОБА_7 деякий час, в період коли були вчинено інкриміноване кримінальне правопорушення, не перебував поряд зі свідком ОСОБА_19 , не свідчать, що це кримінальне правопорушення було вчинено обвинуваченим.

Окрім того, судом першої інстанції були досліджені письмові докази, яким надано належну оцінку.

Фактичними даними протоколу огляду місця події від 01.10.2018, зафіксовано, що у будинку АДРЕСА_1 було виявлено труп ОСОБА_12 з ознаками насильницької смерті. З місця огляду було вилучено сліди папілярних візерунків; змиви речовини бурого кольору з поверхні ґрунту перед входом на територію домоволодіння та у домоволодінні; ганчірку з речовиною бурого кольору, яка знаходилася біля воріт домоволодіння; зішкріб з стіни речовини бурого кольору при вході до кухонної кімнати, сліди низу взуття з поверхні підлоги кімнати, мобільний телефон марки «Моторола», два презервативи, мікронакладення з обох рук трупа, зрізи нігтьових пластин з обох рук трупа, дактилокарта трупа, залишки продуктів горіння з газової плити.

Крім того, під час огляду місця події ділянки дороги поблизу будинку № 35 по вул. Соборній у м.Сміла на відстані 7,2м від рекламного щит на узбіччі було виявлено руків`я ножа (довжиною 10см, шириною 4см), у якого була деформована пошкоджена цілісність). Праворуч, на відстані 4,10 м від щита, на землі знаходився щиток, на лезі сліди речовини бурого кольору, довжина 150 мм.

З акту застосування службової собаки випливає, що собака взяла слід та вивела з будинку в двір, із двору (будинку АДРЕСА_1 ) та вивела на вул. Соборну, повернула ліворуч, через 50м зупинилася на краю проїзної частини вказаної вулиці, де було виявлено ніж (лезо від ножа). Після постановки собаки на слід від ножа, взяла слід, повела через дорогу вулиці Соборної, повернула ліворуч, через 10м зупинилася біля забору та вхідних дверей у двір будинку АДРЕСА_4 (на схемі слід, який взяла собака до будинку АДРЕСА_4 не позначений).

Згідно з протоколами пред`явлення для впізнання, вбачається, що пред`явлені потерпілій ОСОБА_10 мобільні телефони, які вилучені у свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_14 належали її сину, а частини ножа у виді руків`я та леза також є таким, що використовувався також ним.

Наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 мобільних телефонів, що належали загиблому ОСОБА_12 , той пояснив тим, що потерпілий їх йому передав, у якості повернення боргу. Напередодні ОСОБА_7 зайняв ОСОБА_12 800 грн.

Апеляційний суд визнає, що ці показання ОСОБА_7 стороною обвинувачення не були спростовані.

Відповідно до інформації про абонентські з`єднання номерів телефонів ТОВ «Лайфселл» № НОМЕР_1 , ТОВ «Лайфселл» № НОМЕР_2 , ТОВ «Лайфселл» № НОМЕР_3 та ТОВ «Лайфселл» № НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_7 здійснював телефонні дзвінки в період часу з 00 годин 30.09.2018 по 00 годин 03.10.2018, в тому числі і до ОСОБА_12 . На вказаному носії міститься інформація про здійснення таких дзвінків в період часу 23.59 год. 30.09.2018, 00.20 год. та 00.33 год. 01.10.2018.

Окрім цього, під час досудового розслідування даного кримінального провадження було проведено ряд експертиз, висновки яких беззаперечно не підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Фактичними даними висновку експерта № 05-6-02/290 від 06.12.2018 встановлено, що смерть ОСОБА_12 настала від поєднання травматичної дії на його організм наступного: травми голови, а саме закритої черепно-мозкової травми і комбінованої травми грудної клітки, а саме переломів ребер із розривом плеври та проникаючих поранень із ушкодженням легень, що супроводжувалося забиттям головного мозку із внутрішньочерепною кровотечею в грудні порожнини та було обтяжено набряком із набубнявінням речовини головного мозку при розладі кровообігу (недокрів`я) внутрішніх органів.

Корім того цієї експертизою встановлено, що ОСОБА_12 були виявлені тілесні ушкодження, по давнині спричинення можуть відповідати терміну 3-5 днів перед моментом смерті, а також не більше одної доби перед моментом смерті.

Надаючи оцінку цим тілесним ушкодженням, що не перебувають у причинному зв`язку з смертю ОСОБА_12 , суд першої інстанції мотивовано відзначив, що ці тілесні ушкодження можуть вказувати на те, що загиблий був учасником якось іншого конфлікту, під час якого було отримано ним тілесні ушкодження.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги прокурора, що інші особи, крім ОСОБА_7 , не мали будь-яких мотивів для заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень є хибним припущенням.

Експерт ОСОБА_16 в суді першої інстанції надав показання щодо виконання ним висновків судово-медичних експертиз та застосування методів дослідження. Також вказав, що тілесні ушкодження, які отримав ОСОБА_12 , крім коло-різаних ран, останній отримав від дії тупого предмета та пояснив, що це могло бути спричинено, як кулаками рук, так й ударами ногами.

У відповідності до висновку експерта № 05-6-01/066 від 29.01.2019 та даних наданої копії Журналу реєстрації амбулаторних пацієнтів за 2018 рік травматологічного пункту Смілянської міської лікарні встановлено, що будь-яких зовнішніх тілесних ушкоджень чи слідів їх загоєння під час проведення огляду у ОСОБА_7 не виявлено.

Згідно з висновком експерта №2/1526 від 27.11.2018 на продуктах горіння, які надано на дослідження, слідів нафтопродуктів чи паливно-мастильних матеріалів, у межах чутливості застосованих методів, не виявлено.

Згідно з висновком експерта №05-5-06/227 від 13.12.2018 при судово-медичній експертизі матеріалу з куртки та джинсових штанів, вилучених під час проведення обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 , крові не виявлено.

Висновками експертів №7/37 від 14.12.2018, №7/36 від 17.12.2018, №7/35 від 18.12.2018, №7/33 від 21.12.2018, №7/33 від 21.12.2018, №7/34 від 03.01.2019 встановлено, що вилучені сліди речовини бурого кольору, що були виявлені на місці вчинення кримінального правопорушення є кров`ю людини, може належати, як ОСОБА_12 , так й ОСОБА_7 . Цебто ці висновки експертиз не носять доказового значення, оскільки прямо чи непрямо не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема причетність обвинуваченого до смерті потерпілого.

З висновку експерта №19/10-1/532-СЕ/18 від 23.01.2019 випливає, що генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених у піднігтьовому вмісті правої (об`єкти №№ 2,5) та лівої (об`єкт №6) рук ОСОБА_12 , є змішаними, збігаються між собою та містять генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_12 та ОСОБА_7 .

У відповідності до висновку експерта №19/10-1/622-СЕ/18 від 30.01.2019 на зовнішніх поверхнях наданих на дослідження: туфлі на праву ногу (об`єкти №№1,2) і туфлі на ліву ногу (об`єкти №№3,4), виявлено кров людини та клітини з ядрами та встановлено їх генетичні ознаки (ДНК-профілі), які наведено в таблиці 1.1 додатку. Генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених на туфлі на праву ногу (об`єкти №№1,2) та туфлі на ліву ногу (об`єкт №3), є змішаними, збігаються між собою та містять генетичні ознаки ОСОБА_12 та ОСОБА_7 . Генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених на туфлі на ліву ногу (об`єкти № 4), збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_12 і не збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_7 . Походження слідів крові та клітин, виявлених на туфлі на ліву ногу (об`єкти №4) від ОСОБА_7 , виключається.

Згідно з висновком експерта №1/141 від 11.02.2019 три сліди низу взуття розмірами 30х90мм, 65х124мм та 70 х152мм, які вилучені під час огляду місця події від 01.10.2018 за адресою: м. Сміла, вул. Соборна, 33, могли бути залишені, як низом підошов пари напівчеревиків, вилучених 02.10.2018 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , так і іншими підошвами взуття з подібним рельєфним малюнком та розмірними характеристиками елементів. Слід низу взуття, розмірами 83х288 мм, який вилучений під час огляду місця події від 01.10.2018 за адресою: м. Сміла, вул. Соборна, 33, міг бути залишений, як низом підошви напівчеревика на ліву ногу, пари напівчеревиків, вилучених 02.10.2018 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , так і іншою підошвою взуття на ліву ногу з подібним рельєфним малюнком та розмірними характеристиками елементів. Слід низу взуття, розмірами 115х140х100 мм, вилучений під час огляду місця події від 01.10.2018 за адресою: м. Сміла, вул. Соборна, 33, залишений не парою напівчеревиків, вилучених 02.10.2018 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , а іншим взуттям.

Такі висновки експертиз ОСОБА_7 пояснив тим, що між ним та ОСОБА_12 30.09.2018 увечері відбувся конфлікт, в ході якого він наніс удар потерпілому кулаком в обличчя, а той можливо дряпнув його. Від його удару кулаком в обличчя ОСОБА_12 пішла кров. Не заперечував, що заходив до будинку, де проживав ОСОБА_12 .

Наведені показання обвинуваченого, котрий підтвердив, що на передодні смерті ОСОБА_12 , між ними відбувся конфлікт та бійка, не підтверджують винуватість обвинуваченого в умисному вбивстві людини.

Згідно з мотивувальної частини висновку експерта №19/10-1/623-СЕ/18 від 30.01.2019 випливає, що во всіх трьох об`єктах, змивах з клинка та руків`я ножа виявлено кров людини. Цією експертизою встановлено, що на наданих для дослідження руків`ї (об`єкти №№1,2) та клинку (об`єкт №3) ножа, виявлено кров людини та клітини з ядрами та встановлено їх генетичні ознаки (ДНК-профілі). Генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених на руків`ї ножа (об`єкт №1) є змішаними, містять генетичні ознаки більш ніж двох осіб, та для ідентифікації непридатні. Генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених на руків`ї (об`єкт №2) та клинку (об`єкт №3) ножа, є змішаними, збігаються між собою та містять генетичні ознаки ОСОБА_12 та ОСОБА_7 .

З приводу виявлених стороною обвинувачення речей: клинку ножа та руків`ї ножа, а також виявлених на них крові, що належить ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , суд першої інстанції, пославшись на існування конфліктної ситуації між обвинуваченим та потерпілим, обґрунтовано врахував, що під час проведення досудового розслідування не проводилось експертиза, яка б могла вирішити питання чи знайдений ніж міг бути тим знаряддям, яким завдано тілесні ушкодження та чи одним знаряддям «типу ножа» були нанесені всі тілесні ушкодження, з огляду на те, що за висновком експертизи потерпілий мав як тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до його смерті, так і легкі тілесні ушкодження та завдані предметом, який володіє властивостями ріжучого, можливо типу ножа.

Позиція прокурора, що викладена в апеляційній скарзі, що суперечить цим висновкам суду першої інстанції, є бездоказовою. У цьому випадку для встановлення знаряддя вбивства необхідні спеціальні знання, котрими прокурор не володіє.

Отже за непрояснених обставин походження цих слідів, сумнів суду першої інстанції у тому, що знайдений ніж був знаряддям вбивства, виглядає цілком обґрунтованим і вимагає доказів належності цього ножа до події, що була предметом розгляду.

Разом з тим, не дивлячись на те, що потерпіла ОСОБА_10 впізнала серед пред`явлених їй окремо клинків ножів та руків`їв ножів, які такі, що вона та загиблий її син ОСОБА_12 користувалася ними, таких доказів сторона обвинувачення не здобула.

Окремо слід відзначити, що на клинку ножа та руків`ї ножа були виявлені сліди невідомих осіб. Утім стороною обвинувачення ці обставини не були з`ясовані.

Суд першої інстанції поставив під обґрунтований сумнів версії події, що була встановлена стороною обвинувачення, з огляду на те, що за наявності численних ушкоджень у потерпілого, була встановлена відсутність крові потерпілого на одязі засудженого.

У той же час, будь-яких об`єктивних даних, про те що обвинувачений встиг випрати одяг, в якому, за версією обвинувачення він був одягнутий, матеріали кримінального провадження не містять.

У той же час обвинувачений представив, не спростовану версію, за якою на його взутті потрапила кров загиблого ОСОБА_12 існуванням більш раннього конфлікту між ними, під час якого той наніс йому удар кулаком в обличчя, в чого у потерпілого виникла кровотеча.

Окрім того, суд першої інстанції навів належні і достатні мотиви, за якими поставив під сумнів версію обвинувачення, через відсутності у обвинуваченого характерних тілесних ушкоджень на кулаках, ліктях, колінах, за наявності на тілі потерпілого таких ушкоджень, які могли бути спричинені лише дуже енергійними і сильними ударами. Заразом слід відзначити, що відповідно до експертного висновку потерпілому було спричинено, серед іншого, переломи лицевого скелету та кількох ребер, що не могло не залишити ушкоджень на ударних частинах тіла нападника.

Ще суд першої інстанції прийняв до уваги знайдені в будинку презервативи і навів детальні мотиви, чому версія обвинувачення не пояснює походження знайдених на них речовин.

Таке пояснення, прокурор привів в апеляційній скарзі, вказавши, що можливо ці презервативи були використані потерпілим ОСОБА_12 за декілька днів до його смерті.

З цього слід припустити, що кров потерпілого ОСОБА_12 на ці використані ним за призначенням презервативи потрапили, внаслідок кровотечі під час нанесення йому тілесних ушкоджень, від яких настала смерть останнього.

Утім апеляційний суд зауважує, що ця версія обвинувачення не підтверджується протоколом огляду місяця події від 01.10.2018, згідно з якого труп ОСОБА_12 було виявлено в кімнаті № 2, а використані презервативи в іншій кімнаті № 5.

Також експерт ОСОБА_16 у суді першої інстанції пояснив, що, що він був безпосередньо присутній під час проведення огляду трупа ОСОБА_12 . Велика частина крові була просочена в одежі та запеклась (засохла) на тілі вбитого, а тому припускає, що у зв`язку з цим, за місцем знаходження трупа, на підлозі, не було виявлено великих слідів (калюж) крові.

Отже є мало вірогідним, що кров ОСОБА_12 на використані презервативи потрапила, внаслідок кровотечі під час нанесення йому тілесних ушкоджень, від яких настала смерть останнього.

Окремо з цього приводу слід вказати, що стороною обвинувачення не пояснено, яким чином потерпілий, отримавши смертельні тілесні ушкодження поряд зі своїм домоволодінням, опинився всередині свого будинку.

За таких обставин, попри позицію апелянта, у цьому кримінальному проваджені стороною обвинувачення не зібрано сукупності доказів, на підставі яких можливо зробити висновок про доведеність поза розумним сумнівом обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_7 .

Напроти, з урахуванням обставин цього кримінального провадження та висунутої на свій захист версії обвинуваченого щодо потрапляння на його взуття крові ОСОБА_12 , що не спростовано стороною обвинувачення, не дозволило суду першої інстанцій встановити винуватість ОСОБА_7 у вчиненні умисного вбивства відповідно до стандарту доказування поза розумним сумнівом.

Версії обвинуваченого, висунута на свій захист, була проаналізована судами першої та апеляційної інстанції, і визнані спроможною, оскільки показання обвинуваченого узгоджуються між собою та не суперечать матеріалам кримінального провадження.

Всім доказам у справі судом першої інстанції надана належна оцінка, з якою погоджується апеляційний суд, оскільки вона ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Судом апеляційної інстанції було відмовлено прокурору в повторному дослідженні доказів, оскільки під час апеляційного перегляду не було встановлено даних, які могли б свідчити про дослідження таких обставин судом першої інстанції не повністю або з порушенням.

Суд першої інстанції дослідив усі можливі докази з дотриманням засади безпосередності, а суд апеляційної інстанції погодився з ними. Колегія суддів вважає, що немає потреби знову досліджувати ці докази в такому ж порядку, як це було зроблено в суді першої інстанції.

За таких обставин, колегією суддів не встановлено істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства, які є підставою для скасування виправдувального вироку суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Черкаського гарнізону ОСОБА_6 залишити без задоволення, вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками судового процесу до Верховного Суду, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_3