Справа № 202/3522/24
Провадження № 1-кп/202/1254/2024
УХВАЛА

20 березня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду м.Дніпропетровська обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000311 від 24 січня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.185, ч.4 ст.186, ч.ч.1,2 ст.361 КК України -

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2024 року до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000311 від 24 січня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст.190, ч.4 ст.185, ч.4 ст.186, ч.ч.1,2 ст.361 КК України.

Ухвалою від 15 березня 2024 року було призначене підготовче судове засідання по справі.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта. Крім того, посилаючись на ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, просив суд продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. В обґрунтування клопотання зазначив, що обвинувачений з метою уникнення від відповідальності за вчинені ним злочини, може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 будучи неодноразово раніше судимий у тому числі за вчинення умисних тяжких злочинів проти власності, маючи не зняті та погашені у встановленому законом порядку судимості, зокрема у період іспитового строку знов вчинив умисні тяжкі злочини. Крім того ОСОБА_4 не має сталого заробітку, офіційного джерела доходів та міцних соціальних зв`язків.

Обвинувачений не заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про призначення справи до судового розгляду та продовження строків тримання під вартою.

Вислухавши думки учасників підготовчого судового засідання, суд приходить до наступного висновку.

Дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до висновку, що дане кримінальне провадження підсудне Індустріальному районному суду м.Дніпропетровська, угоди про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст.468-475 КПК України до суду не надходили, підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п.4-8 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України немає, повернення обвинувального акта з причин не відповідності вимогам КПК України не встановлено, у зв`язку з чим обвинувальний акт необхідно призначити до судового розгляду.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, суд виходить з наступного.

Згідно матеріалів справи, ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 січня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 березня 2024 року.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Мотивуючи клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор зазначає, що існують ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

На виконання вказаних вимог КПК України судом встановлено, що обвинуваченому у тому числі інкримінований злочин, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, тому є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватими у інкримінованому злочині, ОСОБА_4 може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого ОСОБА_4 вчинити інше кримінальне правопорушення також продовжує існувати, оскільки обвинувачений маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив нове кримінальне правопорушення перебуваючи під іспитовомим строком, не має сталого заробітку, офіційного джерела доходів та міцних соціальних зв`язків.

При вирішенні питання про наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст. 177 КПК України суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» у якій зазначено, що «суворість передбаченого покарання» є хоч і не основним, але суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування». При цьому суд враховує, що обвинувачений міцних соціальних зв`язків немає.

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України та забезпечити його належну поведінку.

Аналізуючи наведене, з метою захисту суспільного інтересу, з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає доцільним продовжити відносно ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

Враховуючи положення ч.3 ст.183 КПК України, а також обставини кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , наявності вищезазначених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд вважає за можливе визначити заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120,00 грн., що забезпечить виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Керуючись ст.ст.110,315-317,369,371 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.185, ч.4 ст.186, ч.ч.1,2 ст.361 КК України,до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська на 15 годину 00 хвилин 28 березня 2024 року.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, тобто до 18 травня 2024 року включно.

Визначити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн.

У випадку внесення обвинуваченим ОСОБА_4 встановленої застави, вважати, що до нього обрано запобіжний захід у вигляді застави із покладенням наступних обов`язків:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з населеного пункту, де він проживає, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання або перебування та/або місця роботи;

4) утримуватися від будь-якого спілкування зі свідками по кримінальному провадженню;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свого паспорту (паспортів) для виїзду за кордон, інших документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до вимог ст.182 КПК України роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала підлягає оскарженню в частині продовження запобіжного заходу до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1