Справа № 214/4307/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянув у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у м. Кривому Розі кримінальне провадження №0000491 від 10.11.2023 рокущодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки селища 10 Октябрь Щекинського району Тульської області російської федерації, громадянство України, яка має середню освіту, не працює, незаміжня, інвалідом не являється, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей немає, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На початку листопада 2023 року, точний день та час встановити не надалось можливим, у ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем мешкання своєї знайомої ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_3 , яка не була обізнана щодо умислу ОСОБА_3 , виник протиправний план, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами інших осіб, шляхом вчинення шахрайських дій пов`язаний із здійсненням телефонних дзвінків та повідомленням особам про затримання їх родичів працівниками поліції і вимагання грошової винагороди за їх звільнення.

Для реалізації розробленого ОСОБА_3 протиправного плану, остання придбала абонентські номери телефони НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , а також кнопковий мобільний телефон «Nokia» ІМЕІ якого НОМЕР_6 та кнопковий мобільний телефон «Nokia» ІМЕІ якого НОМЕР_7 , які потрібні були та використовувались для здійснення телефонних дзвінків іншим особам з метою повідомлення неправдивої інформації, що вона є працівником поліції та відносно що їх родичів, які начебто перебувають у поліції та незаконного заволодіння коштами шляхом шахрайства, таким чином вводячи їх в оману потерпілих стосовно правдивості своїх намірів, звільнення їх родичів від поліції, представником якої вона дійсності не була, після чого отримувати через підконтрольні їй банківські платіжні картки, перераховані ними грошові кошти в якості повної сплати за звільнення їх родичів працівниками поліції, на заздалегідь відкриті банківські платіжні картки № НОМЕР_8 , яка відкрита у АТ «А-Банк», яка належала ОСОБА_4 , № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 та № НОМЕР_12 , які відкриті у мобільному застосунку онлайн-банкінгу «monobank», що діє на ліцензії АТ «УНІВЕРСАЛБАНК», які належали ОСОБА_4 та № НОМЕР_13 і № НОМЕР_14 , які відкриті у АТ «ОТП БАНК», які належали ОСОБА_4 , яка не була обізнана про протиправні наміри ОСОБА_3 , реквізити яких надавала в ході телефонних розмов.

Так, ОСОБА_3 реалізуючи єдиний протиправний умисел направлений на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, діючи з корисливих мотивів, відповідно до розробленого заздалегідь плану, 09.11.2023 року, приблизно о 13-00 годині, перебуваючи за місцем проживання своєї знайомої ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_3 , яка не була обізнана щодо умислу ОСОБА_3 , використовуючи мобільний телефон марки «Nokiа», який унікально ідентифікований, тобто встановлений ІМЕІ: НОМЕР_7 , всередині якого перебувала сім-картка з абонентським номером телефону НОМЕР_1 , здійснила дзвінок на невідомий номер телефону НОМЕР_15 , який належить потерпілій ОСОБА_5 , на який відповіла остання та шляхом обману, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном у вигляді грошових коштів, ОСОБА_3 у телефонній розмові з потерпілою, використовуючи ефект несподіваності, скориставшись хвилюванням та розгубленим станом потерпілої ОСОБА_5 , ввела її в оману, видавши себе за її невістку і повідомила завідомо неправдиву інформацію про те, що вона потрапила до поліції за вчинення кримінального правопорушення. Надалі, використовуючи розгублений стан потерпілої та її родинні зв`язки із невісткою, для чого ОСОБА_3 змінила голос та почала видавати себе за працівника поліції і висунула умову добровільно передати грошові кошти для відшкодування заподіяної за нібито вчинення невісткою кримінального правопорушення із потерпілим матеріальної шкоди на лікування та уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності її невістки за скоєне правопорушення. В свою чергу, потерпіла ОСОБА_5 будучи введеною в оману, реально сприймаючи слова ОСОБА_3 та будучи переконаною в тому, що діє в своїх інтересах та в інтересах своєї невістки, оцінивши характер негативних наслідків, які можуть в подальшому настати відносно її невістки у випадку, якщо вона не виконає вищезазначеної умови, погодилася відправити грошові кошти в сумі 30000 гривень. Отримавши згоду від потерпілої на передачу грошових коштів, ОСОБА_3 повідомила про приїзд до неї водія служби таксі, що не був обізнаний про протиправні дії ОСОБА_3 , який привезе її до відділення Нової пошти № НОМЕР_16 ТОВ «Нова Пошта», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , які вона повинна була перерахувати на банківську платіжну картку, при цьому наказала постійно знаходитись із нею на телефонному зв`язку, тим самим, не даючи можливості потерпілій ОСОБА_5 усвідомити події, які з нею відбуваються та з метою недопущення здійснення останньою телефонних дзвінків до близьких родичів та виявлення факту вчинення відносно неї шахрайських дій.

Після чого, потерпіла ОСОБА_5 , того ж дня, була привезена на Відділення Нової Пошти № НОМЕР_16 ТОВ «Нова Пошта», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 та о 14-02 годині, через термінал переказала грошові кошти в сумі 29999 гривень на банківську платіжну картку № НОМЕР_17 , яка належить ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_3 заволоділа перерахованими потерпілою ОСОБА_5 грошовими коштами в розмірі 29999 гривень, які у подальшому були зняті у банкоматі в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, володільцем банківської картки ОСОБА_4 , яка не була обізнана про протиправні наміри ОСОБА_3 та передала вказані грошові кошти ОСОБА_3 , яка розпорядилась ними на власний розсуд, обернувши їх на власну користь, чим спричинила потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на вищевказану суму.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч.1 ст.190 КК України за ознаками: заволодіння чужим майном, шляхом обману.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 про обвинувачення у вчиненні нею кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, який складений 09.05.2024 року процесуальним керівником - прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , надійшов до суду із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також, потерпілою ОСОБА_5 надано заяву про згоду з розглядом обвинувального акта щодо ОСОБА_3 у спрощеному провадженні. Потерпілій роз`яснено, що вона буде позбавлена права на оскарження вироку в апеляційному порядку з підстав спрощеного розгляду провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини (том 1 а.с.16-18).

Окрім того, згідно з заявою ОСОБА_3 від 09.05.2024 року щодо визнання нею своєї винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складеної за участі її захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинувачена беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та погодилася зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами викладеними в обвинувальному акті. Також, ОСОБА_3 ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку та погодилася на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні (том 1 а.с.19-21).

Враховуючи викладене вище, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч.2 ст.381 КПК України.

У відповідності до положень ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Так, відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

Частинами 1 та 2 ст.382 КПК України визначено, що суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок, який повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду, та в якому за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього письмові докази, які, відповідно до положень ст.ст.85, 86 КК України, є належними та допустимими, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом обману.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, зокрема, відомості, які характеризують особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій визнається щире каяття.

Обставин, відповідно до ст.67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.

Обвинувачена ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого їй кримінального проступку підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України (том 2 а.с.102).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка за медичною допомогою до лікаря-нарколога та до лікаря-психіатра не зверталася (том 2 а.с.100, 102); раніше не судима (том 2 а.с.103).

При призначенні покарання суд враховує, що у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16.10.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Також, у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року) та «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.02.2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Крім того, відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання за вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, у виді обмеження волі, однак із застосуванням ст.75 КК України, без ізоляції від суспільства.

Виходячи із всіх встановлених у справі обставин, керуючись ст.75 КК України, суд вважає за доцільне встановити обвинуваченій ОСОБА_3 випробувальний термін, при цьому покласти на останню обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Суд, переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування до обвинуваченої положень ст.69 КК України, судом не встановлено.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання судом не встановлено.

Також, ч.4 ст.174 КПК України встановлено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Таким чином суд вважає, що арешт накладений на підставі ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.01.2024 року на майно, яке вилучено 18.01.2024 року під час обшуку за адресою АДРЕСА_3 , а саме: мобільний телефон марки «Nokia» чорного кольору, модель 1010 IMEI: НОМЕР_7 , без сім-карти; мобільний телефон марки «Nokia» чорного кольору, модель 1010 IMEI: НОМЕР_6 ; сім-холдер; сім-карту мобільного оператора «водафон» у кількості 2 штуки, сім-карту мобільного оператора «Київстар», сім-карту мобільного оператора «лайфселл»; банківську картку «ОТР-банк» № НОМЕР_14 ; банківську картку «ОТР-банк» № НОМЕР_13 ; банківську картку «А-Банк» № НОМЕР_8 ; банківську картку mono-bank № НОМЕР_9 ; банківську картку mono-bank № НОМЕР_10 ; банківську картку mono- НОМЕР_18 та банківську картку mono- НОМЕР_19 , з забороною відчуження, користування, розпорядження необхідно скасувати(том 2 а.с.93-95).

Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст.96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Таким чином, суд вважає за необхідне, на підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України, конфіскувати у власність держави засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення - мобільний телефон марки «Nokia» чорного кольору, модель 1010 IMEI: НОМЕР_7 , без сім-карти; мобільний телефон марки «Nokia» чорного кольору, модель 1010 IMEI: НОМЕР_6 ; мобільний телефон Redmi 9С синього кольору, IMEI 1: НОМЕР_20 , IMEI 2: НОМЕР_21 , до якого встановлено сім-карти НОМЕР_22 та НОМЕР_23 ; мобільний телефон Redmi Note 10 Pro, IMEI 1: НОМЕР_24 , IMEI 2: НОМЕР_25 , у який встановлено сім-карти НОМЕР_26 та НОМЕР_27 ; мобільний телефон Redmi Note 12 Pro, IMEI 1: НОМЕР_28 , IMEI 2: НОМЕР_29 , у який встановлено сім-карти НОМЕР_30 та НОМЕР_31 , які були вилучені під час обшуку в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 (том 2 а.с.85-87).

Судові витрати у справі відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.368-371, 370, 373, 374, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді обмеження волі на строк 1(один) рік.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, на строк 1(один) рік.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт накладений ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.01.2024 року, в межах зазначеного кримінального провадження, на майно, яке вилучено 18.01.2024 року під час обшуку за адресою АДРЕСА_3 , а саме: мобільний телефон марки «Nokia» чорного кольору, модель 1010 IMEI: НОМЕР_7 , без сім-карти; мобільний телефон марки «Nokia» чорного кольору, модель 1010 IMEI: НОМЕР_6 ; сім-холдер; сім-карту мобільного оператора «водафон» у кількості 2 штуки, сім-карту мобільного оператора «Київстар», сім-карту мобільного оператора «лайфселл»; банківську картку «ОТР-банк» № НОМЕР_14 ; банківську картку «ОТР-банк» № НОМЕР_13 ; банківську картку «А-Банк» № НОМЕР_8 ; банківську картку mono-bank № НОМЕР_9 ; банківську картку mono-bank № НОМЕР_10 ; банківську картку mono-bank № НОМЕР_11 та банківську картку mono-bank № НОМЕР_12 , з забороною відчуження, користування, розпорядження - скасувати (том 2 а.с.93-95).

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Nokia» чорного кольору, модель 1010 IMEI: НОМЕР_7 , без сім-карти; мобільний телефон марки «Nokia» чорного кольору, модель 1010 IMEI: НОМЕР_6 ; мобільний телефон Redmi 9С синього кольору, IMEI 1: НОМЕР_20 , IMEI 2: НОМЕР_21 , до якого встановлено сім-карти НОМЕР_22 та НОМЕР_23 ; мобільний телефон Redmi Note 10 Pro, IMEI 1: НОМЕР_24 , IMEI 2: НОМЕР_25 , у який встановлено сім-карти НОМЕР_26 та НОМЕР_27 ; мобільний телефон Redmi Note 12 Pro, IMEI 1: НОМЕР_28 , IMEI 2: НОМЕР_29 , у який встановлено сім-карти НОМЕР_30 та НОМЕР_31 , які передані до камери зберігання речових доказів Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, на підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України - конфіскувати у власність держави (том 2 а.с.85-87);

- сім-карти мобільного оператора «водафон» у кількості 2 штуки, сім-карту мобільного оператора «Київстар», сім-карту мобільного оператора «лайфселл»; банківську картку «ОТР-банк» № НОМЕР_14 ; банківську картку «ОТР-банк» № НОМЕР_13 ; банківську картку «А-Банк» № НОМЕР_8 ; банківську картку mono-bank № НОМЕР_9 ; банківську картку mono-bank № НОМЕР_10 ; банківську картку mono- НОМЕР_18 ; банківську картку mono- НОМЕР_19 , які передані до камери зберігання речових доказів Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити (том 2 а.с.85-87).

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відповідно до ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст.381, 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1