Дата документу 11.06.2024 Справа № 323/19/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/818/24 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №323/19/20Доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15 травня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинувачених

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрований у АДРЕСА_1 ) та проживає у АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Новосолоне Новомиколаївського району Запорізької області,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду до 15.07.2024 року включно продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених за ч.2 ст.28, ч.3 ст.357, ч.3 ст.289, п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просила ухвалу суду скасувати, постановити нове судове рішення, яким застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його реєстрації. Свої вимоги мотивувала тим, що ухвала суду постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону та норм європейського права. Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою не містить доказів на підтвердження існування встановлених ризиків щодо ОСОБА_8 . Обвинувачений більше чотирьох років утримується під вартою. Недостатність застосування до нього альтернативних запобіжних заходів не обґрунтовано. Відтак, на переконання захисника, такі обставини вказують на можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвала районного суду в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 в апеляційному порядку ніким не оскаржена, тому з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК, ухвала суду в цій частині не переглядалася.

В провадженні Шевченківського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.357, ч.3 ст.289, п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК кримінальних правопорушень.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існують ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, тому необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого, оскільки інші альтернативні запобіжні заходи не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК ризикам.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання судової колегії, рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків об`єктивно існують, і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 .

На підтвердження існування передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК ризику свідчать ті обставини, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень різного роду тяжкості, зокрема, за вчинення особливо тяжкого злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту та особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, які становлять підвищений ступінь суспільної небезпеки, за вчинення яких передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне ув`язнення, з конфіскацією майна.

Згідно матеріалів провадження встановлено, що обвинувачений неодружений та офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків та стримуючих факторів належної процесуальної поведінки.

Вказані обставини, на переконання колегії суддів, дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, за відсутності стримуючих факторів його належної процесуальної поведінки, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані злочини.

На переконання судової колегії, вказаний ризик значно підсилюється з огляду на наступні обставини.

Колегією суддів встановлено, що обвинувачений раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення умисних злочинів проти власності.

Біль того, в рамках іншого кримінального провадження згідно ухвали Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 24.01.2018 року ОСОБА_8 було оголошено у розшук.

Проте обвинувачений свою злочинну діяльність не припинив та знову вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 наразі триває і не завершено.

Відтак, з огляду на обставини вчинення інкримінованих злочинів, які поставлено у провину ОСОБА_8 , існують достатні підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу на потерпілу та свідків, анкетні дані та адреси проживання яких відомі обвинуваченому.

Перевіряючи аргументи апеляційної скарги захисника щодо тривалого тримання під вартою ОСОБА_8 , колегія суддів зауважує, що сама по собі тривалість тримання особи під вартою не може бути безумовною та самостійною підставою для зміни запобіжного заходу за відсутності інших достатніх та вагомих правових підстав для прийняття такого рішення.

З урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги захисника, вважає, що прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 перебувати на волі, а районний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів.

Відтак, гарантувати запобігання встановленим ризикам та належну процесуальну поведінку обвинуваченого без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 не вбачається можливим.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою відповідає характеру і тяжкості інкримінованих діянь, даним про особу обвинуваченого та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_8 під вартою, матеріали провадження не містять.

Отже, колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі захисника мотивів, не вбачає законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15 травня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4