Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/41/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2024 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000319 від 11 листопада 2020 року за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Ульянівського районного суду Кіровоградської області від 27 липня 2023 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Перегонівка Голованівського району Кіровоградської області, українця. громадянина України, не одруженого, не працюючого, із професійно - технічною освітою, не маючого утриманців, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

визнано винним та призначено покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України у виді 10 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 16 год. 17 хв. 16 листопада 2021 року.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 72 Кримінального кодексу України у строк покарання ОСОБА_8 зараховано строк досудового тримання під вартою з 16 год.17 хв. 16 листопада 2021 року з розрахунку день за день.

Запобіжний захід ОСОБА_8 по день набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення експертних досліджень в сумі 78925 грн. 90 коп.

Долю речових доказів вирішено відповідно ст.100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні закінченого замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за таких обставин.

Так, 11.11.2020 року близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходились за місцем свого проживання, тобто у приміщенні житлової квартири АДРЕСА_2 . В цей час між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, яка в подальшому переросла у бійку, в ході якої у ОСОБА_8 виник єдиний злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіянні смерті ОСОБА_9 . Близько 00 год. 40 хв. ОСОБА_8 , реалізовуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині, взявши правою рукою кухонний ніж та в час, коли ОСОБА_9 перебував в приміщенні коридору в квартирі АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_9 і бажаючи їх настання, умисно завдав кухонним ножем з полімерним руків`ям синього та білого кольорів в область тулуба і кінцівок ОСОБА_9 не менше восьми-дев`яти травматичних дій. Однак свій злочинний намір ОСОБА_8 не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як ОСОБА_9 , відчинивши двері, вибіг з вказаної квартири та ОСОБА_8 , вважаючи, що завдав йому смертельних поранень, з місця вчинення кримінального правопорушення втік.

Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_8 згідно висновку експерта № 82 від 11.11.2021 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_9 у вигляді множинних ножових поранень грудної клітини, проникаючих у плевральні порожнини справа та зліва з пошкодженням легенів та двостороннім пневмотораксом і гемотораксом, ножового поранення правого передпліччя та ножового поранення правого стегна. Дані тілесні ушкодження могли утворитись від травматичної дії предмета (предметів), який володіє колото-різаними властивостями, можуть відповідати вказаному терміну та в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просив вирок змінити. Змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення з ч.2 ст.15, ч. ст.115 КК України на ст.124 КК України та на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням. Свої вимоги обґрунтував тим, що суд першої інстанції доволі чітко виклав у вироку показання обвинуваченого ОСОБА_8 в той час, як показання потерпілого ОСОБА_9 взагалі спотворив та перекрутив на такі, що не відповідають дійсності. Внаслідок чого, враховуючи що очевидцями події були лише потерпілий та обвинувачений, суд неправильно визначив кваліфікацію дій обвинуваченого. Основна різниця між показаннями, які суд першої інстанції виклав у вироку та реальними показаннями це те, що в момент нанесення ножових поранень - потерпілий душив обвинуваченого за горло фактично до втрати свідомості. Ключове із показанеь обвинуваченого та потерпілого являється те, що вони чітко та однозначно заявляють про те, що ножові поранення потерпілому ОСОБА_8 завдав в момент, коли потерпілий душив за горло обвинуваченого, в той момент, коли обвинувачений фактично втратив свідомість, в той момент, коли у ОСОБА_10 була реальна загроза його життю. Обвинувачений ОСОБА_8 в повній мірі усвідомлював характер і значення вчинюваних проти нього злочинних дій і саме з метою відвернення небезпеки своєму життю наносив удари потерпілому. Вказав, що судом не встановлено і у вироку не зазначено, які саме обставини завадили ОСОБА_8 довести свій умисел на вбивство потерпілого до кінця на місці злочину, чи виконав обвинувачений усі дії, які вважав за потрібне щоб довести умисел на вбивство до кінця, тобто обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Більш того, як слідує із показань потерпілого та обвинуваченого потерпілий не вибіг, а вийшов із квартири. При цьому навіть сам потерпілий вважав, що його життю нічого не загрожує. Йому стало погано лише на вулиці. Обвинувачений ОСОБА_8 не наздоганяв його. Таким чином, суд першої інстанції, вказавши, що ОСОБА_8 вважав, що не довів свій умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині до кінця з незалежних від його волі обставин, а саме, вважаючи, що завдав потерпілому смертельних поранень, з місця вчинення кримінального правопорушення втік - спростовується як показаннями потерпілого, обвинуваченого та свідків так і самим вироком суду, якій ці обставини відобразив у вироку. Отже, враховуючи наявні матеріалах справи показання обвинуваченого, потерпілого та свідків дії обвинуваченого ОСОБА_8 ніяким чином не можуть кваліфікуватися судом за ч.2 ст.15 ст.1 ст. 115 КК України з огляду на кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень (удари наносилися хаотично, а саме з лівого та з правого боку легень, передпліччя та стегна), причини припинення злочинних дій (припинення дій потерпілого спрямованих на удушення обвинуваченого), поведінку винного і потерпілого, що передували події (саме те, що бійку почав потерпілий, він перший наніс удари обвинуваченого та почав його душити), їх стосунки (а саме те, що вони являються близькими родичами). Крім того вказує, що поведінка обвинуваченого до, під час та безпосередньо після вчинення злочину, свідчить про відсутність в нього умислу на вбивство потерпілого та доводить те, що він діяв з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті потерпілого. ОСОБА_8 діяв у стані необхідної оборони, проте для свого захисту від суспільно небезпечного посягання обрав такий спосіб, який не відповідав характеру і небезпечності посягання. У зв`язку з цим дії обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно розцінювати як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони. Зазначає, що суд не приділив достатньої уваги показам потерпілого, обвинуваченого та свідка, а саме, що відбулася сварка між потерпілим та обвинуваченим. Першим бійку почав потерпілий. Потерпілий душив обвинуваченого за горло. Обвинувачений втрачав свідомість. Потерпілий душив обвинуваченого за горло доти поки не почав «Харчати» - «задихатися». Обвинувачений припинив нанесення тілесних ушкоджень одразу після припинення нападу на нього. Не переслідував потерпілого. Потерпілий сам вийшов із квартири. Допомагав розміщувати потерпілого у карету швидкої допомоги.

Заслухавши доповідача, захисника - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України судом першої інстанції у колегії суддів сумнівів не викликає.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні суду першої свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, та показав, що ОСОБА_9 є його племінником. 2 роки 8 місяців тому, дати не пам`ятає, в зимню пору року, він та ОСОБА_9 перебували за адресою АДРЕСА_1 . За цією адресою зареєстроване проживання його та ОСОБА_9 , хоча фактично він проживає у м. Київ, працюючи різноробочим на будівництві, а ОСОБА_9 також більше часу перебуває на роботі, ніж вдома, працюючи водієм -далекобійником. Цього дня вони приїхали додому на відпочинок. Близько 17 год. вони з ОСОБА_9 почали вечеряти у залі вказаної квартири, вживаючи спиртне. В ході вечері вони вдвох вжити велику кількість алкогольних напоїв, зокрема - більше 10 л. пива, більше ніж 2 л. горілки та вино «Шампанське». Внаслідок цього вони сп`яніли. В ході вечері між ними виникла сварка, яка переросла у бійку. Причини бійки не пам`ятає через стан сп`яніння. Бійку почав ОСОБА_9 . В ході бійки ОСОБА_9 почав бити, його, ОСОБА_8 кулаками в обличчя та по тулубу. Коли він, ОСОБА_8 , від удару в тулуб упав на підлогу, ОСОБА_9 почав душити його, обхопивши долонями за шию, знаходячись при цьому зі спини ОСОБА_8 . Від ударів по обличчю у ОСОБА_8 з носу пішла кров. Щоб змити кров ОСОБА_8 пішов у ванну кімнату. Після цього пішов на кухню попити води. На кухню також зайшов ОСОБА_9 , притиснув ОСОБА_8 до стіни і знову почав його душити, обхопивши долонями рук шию, знаходячись при цьому обличчям до ОСОБА_8 . Останній лише відбивався від ОСОБА_9 . На кухні ОСОБА_8 взяв ножа і з метою захисту ударив ним ОСОБА_9 - скільки раз і куди - не пам`ятає через стан сп`яніння. Як закінчилась бійка, коли вибіг з квартири ОСОБА_9 . ОСОБА_8 не пам`ятає через стан сп`яніння. Пам`ятає вже, коли близько 13 чи 14 години наступного дня його розбудила мати. Коли ОСОБА_9 грузили до машини швидкої допомоги він допомагав.

Незважаючи на не визнання вини ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, і на це правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, вина ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами і, зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, який показав, що є племінником ОСОБА_8 . З вечора 10 листопада 2020 року і вночі на 11 листопада 2020 року вони вечеряли вдома за адресою АДРЕСА_1 . з ОСОБА_8 . При цьому вжили багато алкогольних напоїв. Під час вечері між ним та ОСОБА_8 виникла суперечка, яка переросла у бійку, яку розпочав він. В ході бійки він наніс удар ОСОБА_8 у тулуб та душив його, від чого ОСОБА_8 знепритомнів, а він пішов на кухню курити. Через 15 хвилин, покуривши, він повернувся до кімнати і знов почав бити ОСОБА_8 Відчув різку біль у боці, як він зараз розуміє - від ножових поранень. Скільки було ударів не може сказати. Він вибіг із квартири на вулицю. ОСОБА_8 його не наздоганяв. Що відбувалось далі не пам`ятає. У подальшому дізнався, що ОСОБА_8 наніс йому 7 ножових поранень. Повідомив, що вони з ОСОБА_8 перебувають у добрих відносинах. Претензій до нього не має. Вважає, що ОСОБА_8 не мав наміру його убивати.

- показаннями свідка ОСОБА_11 , наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, яка показала, що проживає у АДРЕСА_3 і є сусідкою обвинуваченого та потерпілого і знає їх з дитинства. Повідомила, що працює медичною сестрою у школі. 11.11.2020 року близько 24 год. вийшла з свого дому і пішла до сусіднього домоволодіння по господарських справах. Повертаючись і підходячи до свого будинку, почула стогін. Було темно і погано видно. Підійшовши, побачила чоловіка, який лежав на землі горілиць. Спочатку подумала, що то п`яний. Підійшовши ближче, впізнала у ньому ОСОБА_9 , який був однокласником її дочки. Той був у поганому стані. Задерши кофту побачила на його тілі - лівій і правій бокових поверхнях верхньої частини тулубу сліди від ножових поранень. ОСОБА_9 був кволий і вона зрозуміла, що це через значну втрату крові. Подзвонила до швидкої медичної допомоги. Намагалась подзвонити до матері ОСОБА_12 - не додзвонилась. Тоді подзвонила до ОСОБА_13 . Побігла до неї - вона живе на 2 поверсі їх будинку. Прибігши, взяла води і повідомила про виявлення ОСОБА_9 . Повернувшись, дала пораненому води і чекала приїзду швидкої допомоги. Вийшли ОСОБА_14 , його мати, ОСОБА_15 . Приїхала швидка медична допомога, ОСОБА_9 завантажили до машини і тоді усі пішли по домівках. На запитання захисника повідомила, що ОСОБА_8 не виявляв агресії чи наміру заподіяти шкоди ОСОБА_9 , допомагав вантажити ОСОБА_9 до машини швидкої допомоги.

- показаннями свідка ОСОБА_13 , наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, яка пояснила, що є тіткою обвинуваченого і проживає утому ж будинку, що і він - у АДРЕСА_4 , тільки у різних квартирах. 11.11.2020 року близько опівночі до неї прийшла сусідка ОСОБА_11 і повідомила, що ОСОБА_9 лежить неподалік їх будинку і «з ним погано» і просила води. Також сказала, що не може додзвонитись до Вовиної бабки ОСОБА_16 . Вона подзвонила до ОСОБА_17 і передала їй те, що сказала ОСОБА_11 . Після цього, трохи згодом пішла і сама. Там вже були ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_11 . Згодом приїхала машина швидкої медичної допомоги і забрала ОСОБА_9 до лікарні. Поранень на ОСОБА_9 не бачила. На той момент, про те що сталось їй не казали. На запитання захисника повідомила, що ОСОБА_8 , на той час не виявляв агресії, чи наміру продовжувати заподіювати шкоду ОСОБА_9 , допомагав вантажити ОСОБА_9 до машини швидкої допомоги. На запитання прокурора повідомила, що наступного дня виявила на сходах під`їзду сліди крові.

Крім того, вина обвинуваченого, і на це також правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, підтверджується іншими зібраними у справі доказами і, зокрема:

- витягом з ЄРДР кримінальне провадження № 0000319, від 11.11.2020 року з якого вбачається, що факт реєстрації об 11:09:16 год. 11.11.2020 року у ЄРДР усного повідомлення медичної сестри приймального відділення КНП «Голованівська ЦРЛ» ОСОБА_20 про доставку каретою швидкої допомоги до приймального відділення лікарні ОСОБА_9 з тілесними ушкодженнями у вигляді колото різаних ран тулубу, верхньої та нижньої кінцівок, проникаючих колото-різаних ран з ушкодженням легені, яких йому з його слів заподіяв кухонним ножем ОСОБА_8 під час сварки на ґрунті неприязних відносин, яка відбулась у АДРЕСА_1 (т.1 а.с.114);

- рапортом старшого інспектора - чергового Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_21 з якого вбачається, що 11.11.2020 року о 03:40 год. він прийняв телефонне повідомлення медичної сестри приймального покою КНП «Голованівська ЦРЛ» про доставку до лікарні ОСОБА_9 з тілесними ушкодженнями у вигляді різаних ран на правий кисті, на лівій руці, та на грудній клітині, під питанням колота рана на правому боці, які йому з його слів заподіяв кухонним ножем ОСОБА_8 під час сварки на ґрунті неприязних відносин, яка відбулась у АДРЕСА_1 (т.1 а.с.115);

- довідкою завідуючого хірургічним відділенням КНП «Голованівська ЦРЛ» ОСОБА_22 від 11.11.2020 року б/н з якої вбачається, що ОСОБА_9 перебуває у хірургічному відділенні КНП «Голованівська ЦРЛ» на стаціонарному лікуванні з приводу множинних тілесних ушкоджень у вигляді колото різаних ран тулубу з пошкодженням легеневої тканини з двох сторін, двостороннім пневмотораксом ножових ран верхньої та нижньої кінцівок стан важкий (т.1 а.с.116);

- протоколом огляду місця події від 11.11.2020 року з фото таблицею, яким зафіксовано хід та результати огляду кабінету приймального відділення КНП "Голованівська ЦРЛ" (т.1 а.с.117-120);

- протоколом огляду місця події від 11.11.2020 року з фото таблицею - яким зафіксовано хід та результати огляду прибудинкової території будинку за адресою АДРЕСА_4 . Також в ході огляду зафіксовано виявлення численних плям бурого кольору неправильної форми, які в сукупності являють собою слід до квартири АДРЕСА_5 . Протоколом відображено хід та результати відібрання зразків речовини бурого кольору з вказаних плям та їх пакування (т.1 а.с.121-142);

- протоколом огляду місця події від 11.11.2020 року з фото таблицею судом досліджено хід та результати огляду квартири АДРЕСА_2 . В ході огляду зафіксовано вхід до квартири, обстановка в квартирі. Оглядом зафіксовано виявлення численних плям бурого кольору неправильної форми на вхідних дверях квартири, на порозі вхідних дверей квартири, в коридорі квартири на міжкімнатних дверях, на стіні, на килимі залу квартири. Виявлено та вилучено недопалки у попільниці в приміщенні туалету та на підвіконні кухні квартири. Виявлено та вилучено кухонні ножі у кількості 2 шт. з пластиковою (білого та блакитного кольору) та з дерев`яною ручкою. Протоколом відображено виявлення відбитків рук та їх вилучення та пакування (т.1 а.с.145-158);

- висновком експерта №745 від 07.12.2020 року за експертною спеціальністю "дактилоскопічні дослідження" яким встановлено, що частина слідів рук, виявлених в ході огляду 11.11.2020 року квартири АДРЕСА_2 належать ОСОБА_9 (т.1 а.с.175-194);

- висновком експерта №779 від 30.11.2020 року за результатами судово-імунологічної експертизи яким встановлено, що кров ОСОБА_9 відноситься до групи В(ІІІ) (Ва). Кров, виявлена в ході огляду подвір`я, коридору будинку АДРЕСА_4 може належати ОСОБА_9 (т.1 а.с.195-198);

- висновком експерта №780 від 30.11.2020 року за результатами судово-імунологічної експертизи яким встановлено, що кров ОСОБА_9 відноситься до групи В(ІІІ) (Ва). Кров, виявлена в ході огляду квартири АДРЕСА_2 може належати ОСОБА_9 (т.1 а.с.199-201);

- протоколом огляду предмету, постанови, квитанції встановлено факт визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 03.11.2021 р. (т.1 а.с.202-206);

- висновком експерта №778 від 21.12.2020 року за результатами судово-імунологічної експертизи яким встановлено, що кров ОСОБА_9 відноситься до групи В(ІІІ) (Ва). Кров, виявлена на футболці, спортивній кофті, штанах ОСОБА_9 може належати ОСОБА_9 (т.1 а.с.208-210);

- протоколом огляду предмету з фототаблицею, постанови встановлено факт визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 03.11.2021 р. (т.1 а.с.202-205);

- висновком експерта №СЕ-19/102-21100-ТР від 12.01.2021 року за експертною спеціальністю «дактилоскопічні дослідження» яким встановлено, що на поверхнях, вилучених в ході огляді квартири АДРЕСА_2 , ножів з дерев`яною та полімерної ручкою слідів рук придатних до ідентифікації, не виявлено (т.1 а.с.232-235);

- протоколом огляду предмету з фототаблицею, постанови встановлено факт визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 03.11.2021 р. (т.1 а.с.233-236);

- висновком експерта №СЕ-19/102-21/74-Б від 30.03.2021 року за експертною спеціальністю «Молекулярно-генетичні дослідження» яким встановлено, що на поверхні вилученого в ході огляді квартири АДРЕСА_2 , ножа з полімерною ручкою виявлено генетичні ознаки слідів крові людини та клітини з ядрами містять генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_9 та невстановленої особи чоловічої генетичної статі (т.1 а.с.236-258);

- протоколом огляду предмету, постанови встановлено факт визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 03.11.2021 р. (т.2 а.с.2-4);

- висновком експерта №СЕ-19/102-21/76-Б від 23.06.2021 року за експертною спеціальністю «Молекулярно-генетичні дослідження» яким встановлено, що на наданих на дослідження недопалках цигарок, вилучених в ході огляду кухні квартири АДРЕСА_2 , виявлено генетичні ознаки клітин з ядрами, які містять генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_9 та невстановленої особи чоловічої генетичної статі (т.2 а.с.5-23);

- протоколом огляду предмету, постанови встановлено факт визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 03.11.2021 р. (т.2 а.с.23-25);

- висновком експерта №СЕ-19/102-21/84-Б від 04.03.2021 року за експертною спеціальністю «Молекулярно-генетичні дослідження» яким встановлено, що на наданих на дослідження змивах слідів бурого кольору, вилучених в ході огляду квартири АДРЕСА_2 , виявлено генетичні ознаки слідів крові, які містять генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_9 та невстановленої особи чоловічої генетичної статі (т.2 а.с.26-41);

- висновком експерта №СЕ-19/102-21/75-Б від 03.03.2021 року за експертною спеціальністю «Молекулярно-генетичні дослідження» яким встановлено, що на наданих на дослідження змивах слідів бурого кольору, вилучених в ході огляду квартири АДРЕСА_2 , виявлено генетичні ознаки слідів крові, які містять генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_9 та невстановленої особи чоловічої генетичної статі (т.2 а.с.26-41);

- протоколом огляду предмету, постанови встановлено факт визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 04.11.2021 р. (т.2 а.с.53-56);

- висновком експерта №82 від 04.11.2021 року яким встановлено, що у ОСОБА_9 були наявні такі ушкодження: множинні ножові поранення грудної клітини, проникаючі в плевральні порожнини справа та зліва з пошкодженнями легенів та двостороннім пневмотораксом і гемотораксом, ножове поранення правого передпліччя та ножове поранення правого стегна. Ці тілесні ушкодження могли утворитись від травматичної дії предмета (предметів), який володіє колото-різаними властивостями, можуть відповідати вказаному терміну та в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент заподіяння (т.2 а.с.60-61);

- протоколом обшуку від 16.11.2021 року та з носія фіксування ходу проведення обшуку квартири за адресою АДРЕСА_1 зафіксований факт виявлення у квартирі та затримання ОСОБА_8 (т.2 а.с.71-76);

- висновком експерта №СЕ-19/112-21/10772-Д від 22.12.2021 року за експертною спеціальністю «дактилоскопічні дослідження» яким встановлено, що десять слідів рук, які було вилучено в ході огляду квартири АДРЕСА_2 , належать ОСОБА_8 , 2 - невідомій особі, решта - непридатні для ідентифікації (т.2 а.с.88-108);

- висновком експерта №СЕ-19/102-21/17530-БД від 11.01.2022 року за експертною спеціальністю «Молекулярно-генетичні дослідження» яким встановлено, що на наданих на дослідження змивів слідів бурого кольору, вилучених з фрагменту полімеру, виявленого в ході огляду квартири АДРЕСА_2 , виявлено генетичні ознаки слідів крові, які містять генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_9 та ОСОБА_8 (т.2 а.с.115-127);

- протоколом огляду предмету, постанови встановлено факт визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 03.11.2021 р. (т.2 а.с.127-130);

- висновком експерта №473 від 24.12.2021 року яким встановлено, що гр. ОСОБА_8 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходиться в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Підпадає під дію частини 1 статті 19 Кримінального кодексу України. У відношенні інкримінованого правопорушення ОСОБА_8 слід вважати осудним, застосування заходів медичного характеру не потребує (т.2 а.с.131-133);

- висновком експерта №СЕ-19/112-21/10925-БД від 24.12.2021 року за експертною спеціальністю «Молекулярно-генетичні дослідження» яким встановлено, що два предмети, схожі на ножі, вилучені 11.11.2020 року в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , холодною зброєю не є, а є кухонними ножами, що є різновидом ножів господарсько-побутового призначення. Ніж довжиною 254 мм. виготовлений промисловим способом. Ніж довжиною 229 мм виготовлений саморобним способом(т.2 а.с.134-138);

- протоколом огляду предмету, постанови встановлено факт визнання 2 кухонних ножів речовими доказами та передачу їх на зберігання від 25.12.2021 р. (т.2 а.с.139-142);

- висновком експерта №2 від 17.01.2022 року яким встановлено, що, виходячи із локалізації та характеру ушкоджень вказаних з наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_9 , вони могли утворитись в результаті не менше восьми-дев`яти травматичних дій (т.2 а.с.143-144);

- протоколом огляду предмету та постанови від 18.01.2022 року встановлено факт визнання медичної карти стаціонарного хворого речовим доказом та передачу її на зберігання (т.2 а.с.145-147).

Оцінюючи викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, за, що його засуджено, колегія судів доходить висновку, що дані висновки ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції у повному обсязі та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, як закінчений замах на вбивство іншої людини, та доведеність вини обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги захисника стосовно кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 124 КК України як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони, є необґрунтованими та безпідставними.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, та зазначив в своєму вироку, що враховуючи: кількість заподіяних обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень - не менше восьми - дев`яти; характер заподіяних обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень - множинні ножові поранення грудної клітини, проникаючі в плевральні порожнини справа та зліва з пошкодженнями легенів та двостороннім пневмотораксом і гемотораксом, ножового поранення правого передпліччя та ножового поранення правого стегна.

Дані тілесні ушкодження в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент заподіяння; локалізація заподіяних обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень - життєво важливі органи, а саме - грудна клітина та стегно; поведінка обвинуваченого до вказаної події - сварка та бійка з потерпілим; поведінка обвинуваченого після вказаної події - після того, як ОСОБА_9 отримав поранення та вибіг з квартири, обвинувачений, усвідомлюючи кількість та характер нанесених ним потерпілому тілесних ушкоджень, пору доби - опівночі, не вжив жодних заходів до з`ясування місцезнаходження, стану потерпілого та не зробив нічого, щоб надати йому допомогу, чи повідомити про його стан інших.

Усі ці обставини в сукупності, підтверджують прямий умисел обвинуваченого на заподіяння смерті потерпілому.

При цьому вирішуючи питання про те, чи правильно кваліфіковано дії обвинуваченого за частиною 2 статті 15 КК України як закінчений замах на вказаний злочин, суд першої інстанції правильно зазначив, що обвинуваченим було виконано усі дії, необхідні для заподіяння смерті потерпілому, але потерпілий залишився живим в силу причин, що не залежали від волі обвинуваченого.

Те, що обвинувачений не переслідував потерпілого, щоб спричинити смерть останньому, з огляду на вже нанесені тому тілесні ушкодження, не свідчить на відсутність наміру спричинити йому смерть, враховуючи те, що він фактично залишив того напризволяще з вказаними тілесними ушкодженнями опівночі. Також, той факт, що обвинувачений допомагав вантажити потерпілого до автомобіля швидкої медичної допомоги, враховуючи викладене, може розцінюватись як свідчення каяття у вчиненому, але не діями по відверненню наслідків вчиненого.

Крім того, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку стосовно помилкового твердження обвинуваченого про те, що він наніс тілесні ушкодження потерпілому у стані необхідної оборони, оскільки вони є безпідставними, так як суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи та повністю спростовуються зібраними по справі доказами. Зокрема: жодні обставини у справі не підтверджують наявність суспільно небезпечного посягання потерпілого на життя обвинуваченого - твердження обвинуваченого про те, що потерпілий його душив і він сприйняв це як загрозу своєму життю, яка потребувала захисту, спростовується фактичними обставинами справи. Як з`ясовано судом на час бійки обвинувачений не був хворим, не має вад здоров`я, які б перешкоджали можливості відвернути посягання без застосування ножа. Твердження обвинуваченого про перебування у безпорадному стані в силу сп`яніння є безпідставними, адже вони вживали спиртне удвох нарівні з потерпілим. Як з`ясовано в ході судового слідства, потерпілий не демонстрував своєю поведінкою загрози, не мав ніяких знарядь для заподіяння шкоди здоров`ю обвинуваченого, потерпілий не володіє жодними бойовими навичками, потерпілий не схильний до протиправного насильства - раніше не вчиняв замахів на здоров`я чи життя інших людей. Як з`ясовано судом, усі ці обставини були добре відомі обвинуваченому.

Це дає суду підстави зробити однозначний висновок, що визначальним у діях обвинуваченого було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити смерть потерпілому в ході п`яної сварки та бійки. Ці дії обвинуваченого за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, а носять протиправний характер і тому розцінюються судом як замах на вбивство на загальних підставах.

Крім того, при цьому колегія суддів також враховує що саме момент заподіяння ножових поранень потерпілому, життю обвинуваченому загрози не було, що виключає наявність в діях останнього необхідної оборони або її перевищення.

Також колегія суддів при цьому також враховує, що в матеріалах справи будь - які докази щодо наявності тілесних ушкоджень у обвинуваченого ОСОБА_8 після вказаних подій, у тому числі на шиї, відсутні.

Крім того, колегія суддів також враховує, показання самого обвинуваченого ОСОБА_8 , який на запитання прокурора в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що після події втік, і тривалий час переховувався від органів поліції, тому, що боявся, що ОСОБА_9 не виживе. Був затриманий працівниками поліції 17 листопада 20221 року. До медичних закладів у зв`язку із побиттям його ОСОБА_9 не звертався, що також вказує на умисел обвинуваченого на вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України та відсутність в його діях необхідної оборони або її перевищення.

Доводи захисника з приводу того, зібрані докази по справі не підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального провадження, показання свідків та потерпілого є суперечливими, суд виклав їх вироку неправильно, спотворивши та перекрутивши їх, є необґрунтованими та безпідставними.

На переконання колегії суддів суд першої інстанції розглянув справу повно, об`єктивно та неупереджено, надав всім зібраним по справі доказам належну правову оцінку, відобразив реальні надані показання свідків та потерпілого, які в цілому є послідовними та взаємоузгоджуються між собою, що підтверджується журналом та аудіо відео записом судових засідань, та дійшов правильного висновку, що вищевказані зібрані по справі докази повністю підтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Таким чином, перевіривши матеріали справи, оцінивши вищевказані зібрані докази по справі, які мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу, сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема знаряддя злочину, кількість та локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій, стосунки потерпілого та обвинуваченого та їх поведінку, що передувала події, колегія суддів доходить висновку, про підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України на ст.124 КК України, відсутні. А тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, особу винного, який є не судимим, за місцем проживання обвинувачений негативно не характеризується, не одружений, утриманців не має, офіційно не працює, на обліку у лікаря - нарколога, психіатра не перебуває.

Правильно врахував наявність пом`якшуючої обставини - щире каяття та наявність обтяжуючої покарання обставини - вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, та обґрунтовано призначено обвинуваченому покарання, з урахуванням вимог ст. 68 КК України. При цьому врахував, що обвинувачений наніс потерпілому множинні ножові поранення грудної клітини, проникаючі в плевральні порожнини справа та зліва з пошкодженнями легенів та двостороннім пневмотораксом і гемотораксом, ножове поранення правого передпліччя та ножове поранення правого стегна. Це свідчить про те, що обвинувачений повністю реалізував кримінально протиправний намір щодо спричинення смерті потерпілого. Суд правильно врахував також причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця - випадкове виявлення потерпілого, який лежав у нелюдному місці у пізній час, близько 24 години, сусідкою ОСОБА_11 , яка є медичним працівником та, визначивши його стан, забезпечила своєчасною необхідною допомогою. Та призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років, яке на переконання колегії суддів відповідатиме тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ними самими, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст.50 КК України.

При цьому також колегія суддів враховує, що обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин, внаслідок якого могла настати смерть людини, поведінку обвинуваченого після його скоєння, який жодних дій для надання допомоги потерпілому не вчинив та значний проміжок часу переховувався.

Підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого на ст. 124 КК України та призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України, колегія суддів не вбачає.

Порушень вимог кримінального процесуального та кримінального закону які б стали підставою для скасування по суті правильного винесеного судом рішення або направлення справи на новий судовий розгляд, колегією суддів не встановлено. Підстави для зміни вироку чи його скасування та закриття провадження по справі відсутні.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та мотивованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні, а тому апеляційна скарга захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Ульянівського районного суду Кіровоградської області від 27 липня 2023 року стосовно ОСОБА_8 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення, безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)