УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 рокуСправа № 495/968/24
Номер провадження 1-і/495/5/24

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Білгород-дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ),

захисника обвинуваченої ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Білгороді-Дністровському Одеської області клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно громадянки республіки Молдова ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ) у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ) у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.09.2023 за №0001149,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 305 КК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2024 клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою громадянці республіки Молдова ОСОБА_8 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 305 КК України, передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Заявлене клопотання мотивоване тим, що 22.09.2023 слідчим суддею Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_8 ( ОСОБА_7 ) обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави 67 100 (шістдесят сім тисяч сто) гривень строком до 20.11.2023.

15.11.2023 слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_8 ( ОСОБА_7 ) обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави строком до 11.01.2024 (строк дії запобіжного заходу продовжено до 09.03.2024 включно).

Обставинами, які виправдовують обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ) та являються ризиками, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, полягають у наступному: усвідомлюючи можливість її засудження до покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_9 ( ОСОБА_7 ) може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, в т.ч. на території іншої держави, оскільки вона має законні підстави для безперешкодного виїзду за кордон, що свідчить про наявність реального ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України; у ОСОБА_8 ( ОСОБА_7 ) на території Одеської області відсутні міцні соціальні зв`язки - вона є громадянкою іншої держави, на території України не зареєстрована, не має місця постійного проживання, не одружена, не працює; є підстави вважати, що ОСОБА_9 ( ОСОБА_7 ) може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які викривають її злочинну діяльність, задля схиляння їх до зміни показань шляхом вмовляння, підкупу, погроз, тощо, що підтверджує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Неможливість застосування іншого запобіжного заходу крім тримання під вартою до обвинуваченої ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ) пов`язано також з тим, що вона має право на виїзд з України під час дії правового режиму воєнного стану, а також може спробувати переховуватися за межами території України від органів досудового розслідування та суду у зв`язку з тим, що вона є громадянином Республіки Молдова. Запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, неможливо.

У судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити, оскільки в наявний час ризики, що були підставою для обрання під час досудового слідства такого запобіжного заходу як тримання під вартою не зникли та не перестали існувати, а судове провадження по розгляду обвинувального акта не розпочато. Щодо розбіжностей в клопотанні уточнив, що просить обрати запобіжний захід обвинуваченій.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_10 заперечував щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказав, що провина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальнихз правопорушень ще не доведена. Щодо ризиків, заявлених прокурором наголосив, що ОСОБА_4 перш за все жінка, а вже потім громадянка Молдови. При чому жінка, яка вже перенесла пневмонію. Відтак відсутні підстави твердити про ризик втечі закордон. Тим більше, що при визначенні наявності такого ризику немає єдиної формули. Також у неї вилучений закордонний паспорт. Щодо ризику впливати на свідків, захисник поставив під сумнів можливість "цієї жінки" на когось впливати. Щодо ризику продовжувати вчиняти злочини, наголосив, що поки не є доведеним, що ОСОБА_9 його вчинила. Таким чином, у задоволенні клопотання просив відмовити.

Обвинувачена ОСОБА_9 ( ОСОБА_5 ) у підготовчому судовому засіданні повністю підтримала думку свого захисника. Разом з тим, просила обрати їй іншу установу тримання, а саме ДУ "Ізмаїльський слідчий ізолятор"

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дійшов до таких висновків.

Конституційний Суд України у своєму рішенні №1-28/2017 вказує на те, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом.

Така позиція Конституційного Суду України узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України" вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).

Конституційний Суд України зазначає, що у підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.

Окрім цього, абзацом 12 пункту 4 рішення КСУ №1-р/2017 від 23.11.2017 року визначено, що зміна процесуального статусу особи з підозрюваного на обвинуваченого (підсудного) та початок стадії судового провадження у суді першої інстанції виключають автоматичне продовження застосування запобіжних заходів, обраних слідчим суддею до такої особи на стадії досудового розслідування як до підозрюваного. Отже, у разі відсутності вмотивованого рішення суду, яким дозволено позбавлення особи свободи на період, визначений цим судовим рішенням, така особа має бути негайно звільнена.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за вмотивованим клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного обвинуваченого постійного місця роботи чи навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, майновий стан, наявність судимостей, дотримання умов застосованих запобіжних заходів, наявність повідомлення особи про підозру у вчинені іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа.

Відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року № 14-рп/2003, тяжкість злочину не є єдиною підставою для обрання виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою, а враховується разом з іншими обставинами по справі.

Крім того, суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що наявність підстав для тримання під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, якщо цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Отже, у провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 305 КК України. Судове провадження у цьому кримінальному провадженні ще не розпочате.

Про наявність обґрунтованості обвинувачення у вчиненні ОСОБА_11 інкримінованих їй кримінальних правопорушеннь /сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення/ свідчать наявність сукупності доказів, зібраних у цьому у кримінальному провадженні.

Також суд бере до уваги, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32,Series A, № 182), (Erdagoz v.Turkey(Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Суд вважає, що на даному етапі наявність певної сукупності доказів є вагомими та достатніми для обґрунтування обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання якихось доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході розгляду клопотання суддею не встановлено.

Вирішуючи питання наявності ризиків, які дають підстави суду обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,суд доходить висновку, що вказані прокурором у клопотанні ризики знайшли своє підтвердження в ході розгляду клопотання, а також той факт, що жоден з більш м`яких заходів не зможе запобігти вище вказаним ризикам.

Так, усвідомлюючи можливість її засудження до покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_9 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, в т.ч. на території іншої держави, оскільки вона має законні підстави для безперешкодного виїзду за кордон, що свідчить про наявність реального ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також суд бере до уваги, що справа зараз на стадії підготовчого провадження, що означає, що свідки ще не допитувалися, відтак є підстави вважати, що ОСОБА_9 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які викривають її злочинну діяльність, задля схиляння їх до зміни показань шляхом вмовляння, підкупу, погроз, тощо, що підтверджує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, то неможливість застосування запобіжного заходу до обвинуваченої ОСОБА_9 , зокрема, у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що остання, як неожноразово наголошував захисник, будучи жінкою та маючи право на виїзд з України під час дії правового режиму воєнного стану, а також може спробувати переховуватися за межами території України від органів досудового розслідування та суду, будучи громадянкою Республіки Молдова. Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваної ОСОБА_9 у вигляді особистого зобов`язання також пов`язана з тим, що вона має право на виїзд з України під час дії правового режиму воєнного стану, і може спробувати переховуватися за межами території України від органів досудового розслідування та суду. Щодо можливості застосування запобіжного заходу до підозрюваної ОСОБА_9 у вигляді особистої поруки то до суду ніхто не звертався із письмовим зобов`язанням про те, що поручається за виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків і зобов`язується за необхідністю доставити її в суд на першу вимогу.

Вказані обставини не дозволяють застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_9 запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки.

Таким чином, оцінивши обставини, визначені ст. 178 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, які є особливо тяжкими злочинами у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за станом здоров`я може триматися під вартою, зокрема захисником не надано жодних доказів на підтвердження захворювання пневмонією чи будь-яких інших протипоказань щодо тримання під вартою, не працює, на території України не має постійного місця проживання, а також те, що ОСОБА_9 має реальну можливість переховуватись від суду, може перешкоджати кримінальному провадженню, що не надасть можливості забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченої та виконання процесуальних рішень, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора, заявлене під час підготовчого судового розгляду обвинувального акту відносно обвинуваченого є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відтак відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів з моменту постановлення наявної ухвали, тобто з 04.03.2024.

Разом з тим, з метою процесуальної економії у розгляді цього кримінального провадження суд задовольняє клопотання ОСОБА_4 про її тримання в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Окрім цього, відповідно до п. 5 ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Враховуючи, що інкриміновані обвинуваченій злочини повязані зі сферою обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також дані про особу обвинуваченої, а саме, що вона не має постійного джерела доходів, офіційно не працевлаштована, постійного місця проживання на території України не має, суд вважає слушною позицію сторони обвинувачення та вважає за можливе не визначати розміру застави у цьому кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 199, 315, 336, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Білгород-Дністровського окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) - задовольнити.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченій у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України, строком на 60 (шістдесят) днів з 04.03.2024 по 02.05.2024 включно з утриманням її в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Розмір застави не визначати.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали після її проголошення негайно вручити обвинуваченому та направити до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» та до Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_12