Справа № 527/634/24
провадження № 1-кп/527/101/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Глобине кримінальні провадження №0000083 від 18.01.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Знам`ка, Кіровогродської області громадянина України, з середньо - технічною освітою, пенсіонера, вдівця, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального провапорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

17 січня 2024 року, приблизно о 22 год. 55 хв., в темний час доби, на неосвітленій ділянці дороги, на автодорозі «Бориспіль Дніпро Запоріжжя», по обледенілому засніженому асфальтобетонному покриттю, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, зі сторони с. Липове Градизької ТГ Кременчуцького району в напрямку м. Кременчука, керуючи автомобілем марки Toyota моделі RAV4 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який також перевозив в якості пасажира переднього пасажирського сидіння, дружину, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В цей саме час, попереду в попутному напрямку відносно руху автомобіля Toyota RAV4, в межах смуги руху по напрямку руху до м. Кременчука, рухався вантажний автомобіль марки DAF моделі AE 65, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рухаючись у вказаному напрямку, в заданій дорожній обстановці, на 178 км. вищевказаної автодороги «Бориспіль Дніпро Запоріжжя», поблизу с. Липове Градизької ТГ Кременчуцького району, водій ОСОБА_4 , не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, дорожні умови та стан дорожнього покриття, з метою виконання маневру обгону попутного вантажного автомобіля, змінив свій напрямок руху ліворуч, частково виїхав на зустрічну смугу руху, не впорався з керуванням автомобіля, що призвело до втрати його курсової стійкості, тим самим порушив вимоги п. 12.1. «Правил дорожнього руху України, де відповідно вказано:

?п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

внаслідок чого, допустив зіткнення передньою правою частиною керованого ним автомобіля Toyota RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у задню ліву частину попутного вантажного автомобіля DAF AE 65, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 .

Внаслідок проявленої злочинної необережності та порушення водієм ОСОБА_4 правил безпеки дорожнього руху, пасажир автомобіля Toyota RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , отримала смертельні тілесні ушкодження від яких загинула на місці пригоди.

Відповідно до висновку судової медичної експертизи № 11111 від 15.02.2024, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження: садно правої бічної поверхні голови та шиї, глибоке садно правої щічної ділянки, рани підборідної ділянки справа, рана нижньої губи справа, рани лобної ділянки з права, рана верхньої повіки правого ока, синець лівої грудної ділянки, перелом 2го ребер справа, прямого характеру, крововиливи в м`які тканини голови; правий скроневий м`яз, переломи кісток лицевого та мозкового відділу черепа. Всі вище вказані ушкодження в своїй сукупності та по механізму свого утворення є тупою травмою, утворилися одномоментно, або в швидкій послідовності один за одним, від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля не виключено в термін та за обставин, що вказані в постанові, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя і знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

Смерть ОСОБА_6 настала від відкритої черепно-мозкової травми, забою легень, та серця що ускладнилась травматичним шоком, який і став безпосередньою причиною смерті про що свідчать: данні дослідження трупа в морзі на голові та шиї рани та садна, підсохша кров в носових та слухових ходах; множинні переломи та патологічна рухливість кісток лицевого та мозкового черепа; в синусах твердої мозкової оболонки рідка кров; дифузно-розлитий субарахноїдальний крововилив в правій та лівій скроневих ділянках обох півкуль головного мозку; речовина головного мозку набрякла з сплощеними борознами; крововилив в правий скроневий м`яз, в легеневій тканині темно-червоні крововиливи; даними отриманими при судово-гістологічній експертизі крововиливи в м`які мозкові оболонки кори головного мозку. Набряк та повнокрів?я головного мозку. Шунтування кровообігу в нирках.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/117-24/1613-ІТ від 26.01.2024, в заданій дорожній обстановці водій автомобіля марки Toyota моделі RAV4 реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти заданій дорожньо-транспортній пригоді, шляхом виконання вимог п. 12.1. «Правил дорожнього руху України».

В заданій дорожній обстановці, в діях водія автомобіля марки Toyota моделі RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , вбачаються невідповідності з вимогами п. 12.1. «Правил дорожнього руху України», які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням заданої дорожньо-транспортної пригоди.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли смерть потерпілій.

При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурором висловлено думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тому необхідно обмежитися допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів, необхідних для вирішення долі речових доказів, процесуальних витрат, дослідженням доказів, які необхідні для вирішення цивільного позову.

Обвинувачений та його захисник погодилися з думкою прокурора.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, направила до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Враховуючи те, що обвинувачений у судовому засіданні свою вину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Судом роз`яснено, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.

Сторони кримінального провадження проти даного рішення суду не заперечували. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів, необхідних для вирішення долі речових доказів, процесуальних витрат.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, що характеризують особу обвинуваченого, а також письмові докази, необхідні для вирішення долі речових доказів, процесуальних витрат, вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом, а його дії органами досудового розслідування кваліфіковані правильно за ч.2 ст.286 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України, суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

За приписами ч.2 ст.62 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Крім того, відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", при призначенні покарання обвинуваченому за ч.2 ст.286 КК України судом враховується не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Таким чином, відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, беручи до уваги ступінь тяжкості злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, думку прокурора, потерпілої, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому основне покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.2 ст.286 КК України, яке є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Разом із тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, вчинив тяжкий злочин з необережності, наслідком якого стало заподіяння смерті потерпілій, який є пенсіонером, його вік, вчинення злочину вперше, перебування всієї родини за кордоном, характеризується позитивно, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і тому до нього слід застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання із випробуванням та з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Суд вважає, що призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не відповідатиме загальним засадам призначення покарання, які визначені ст.65 КК України, враховуючи особу обвинуваченого, який злочин вчинив вперше, має похилий вік, щиро кається. Судом не встановлено будь-яких фактів, які б свідчили, що збереження за обвинуваченим права керування транспортним засобом, створить суспільну небезпеку.

Обрані обвинуваченому вид та міра покарання, за переконанням суду, відповідають не тільки тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованими та будуть відповідати цілям покарання.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлено.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Таким чином витрати на залучення експерта в сумі 1510 грн 24 коп підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Отже арешт майна слід скасувати.

Керуючись статями 124, 174, 370, 373, 374, 615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 6436 грн. 58 коп. судових витрат на проведення експертиз.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України, а саме:

- автомобіль марки Toyota моделі RAV4 реєстраційний номер НОМЕР_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 повернути ОСОБА_4 ;

-автомобіль DAF AE 65, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та контрольну карту цифрового тахографа за 17 18 січня 2024 - повернути фактичному користувачу водію ОСОБА_7 .

-3 оптичні носії компакт диски DVD R з відеозаписами залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження;

-всі інші речові докази знищити.

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 22 січня 2024 року та 23 січня 2024 року - скасувати.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1