Провадження № 1-кс/752/6941/23
У Х В А Л А

Іменем України

03 січня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, Слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Грозне, Республіка Чечня, громадянина російської федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України не судимого, -

В С Т А Н О В И В:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002269 від 22.06.2023р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування клопотання слідчий посилається на те, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0002269 від 22.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.06.2023, приблизно о 23.50 год, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі своїми знайомими ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували на технічному балконі шостого поверху будинку АДРЕСА_2 .

У цей час ОСОБА_9 , помітивши з балкону раніше незнайомих йому осіб, а саме ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які разом з дітьми проходили по тротуарній доріжці поруч з вищевказаним будинком, почав світити на них ліхтариком, у зв`язку з чим ОСОБА_11 зробив йому зауваження.

Не реагуючи на зауваження та продовжуючи світити ліхтариком у сторону ОСОБА_11 , ОСОБА_9 разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_10 почали виражатися нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_11 , в результаті чого

в них виникла обопільна словесна суперечка, під час розвитку якої

в ОСОБА_5 та ОСОБА_9 виник умисел на заподіяння ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень групою осіб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 з відома та згоди ОСОБА_5 , з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , взяв молоток, який знаходився на технічному балконі 6-го поверху вищевказаного будинку, після чого разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_10 вибігли на вулицю, де біля під`їзду вказаного будинку перебували ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Опинившись на асфальтованій доріжці, що знаходиться ліворуч

від під`їзду будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_5

та ОСОБА_9 , діючи спільно, групою осіб, маючи умисел на заподіяння ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підбігли до останнього, після чого ОСОБА_9 завдав кулаками правої та лівої руки не менше трьох ударів по обличчю та не менше двох ударів по тулубу ОСОБА_11 , а ОСОБА_14 завдав кулаками правої

та лівої руки не менше трьох ударів по обличчю та не менше двох ударів тулубу. Продовживши свої противоправні дії, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 разом повалили ОСОБА_11 на заасфальтовану доріжку, після чого

ОСОБА_5 кулаками правої та лівої руки наніс ОСОБА_11 не менше трьох ударів по голові та тулубу, а ОСОБА_9 наніс кулаками правої та лівої руки не менше двох ударів по голові та тулубу.

У подальшому ОСОБА_9 , тримаючи у правій руці заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тяжких тілесних ушкоджень - молоток, діючи умисно, групою осіб, відповідно до спільного з ОСОБА_5 злочинного умислу, спрямованого на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи

їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_11

три потужні удари молотком по спині та один удар молотком в лобну ділянку обличчя, від яких останній втратив свідомість та внаслідок отриманих тілесних ушкоджень припинив опір.

У результаті вказаних спільних противоправних насильницьких

дій ОСОБА_5 та ОСОБА_9 спричинили потерпілому ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, пневмацефалії, перелому лобної кістки, лобних комірок, стінки лівої орбіти, забійної рани лобної долі.

Постановою прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002269 від 22.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, виділено із вищевказаних матеріалів кримінального провадження, в окреме кримінальне провадження, що стосується вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, присвоївши йому реєстраційний № 0001231.

28.08.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

У клопотанні зазначається, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенню, передбаченому ч.2 ст. 121 КК України, підтверджується сукупністю доказів, доданими до матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий доводить наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Захисник просив розглянути можливість обрати більш м`який запобіжний захід замість тримання під вартою.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

Розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу, заслухавши учасників процесу, оцінивши всі обставини, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, Слідчим управлінням Головного управління Національної поліцї у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002269 від 22.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Постановою прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002269 від 22.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, виділено із вищевказаних матеріалів кримінального провадження, в окреме кримінальне провадження, що стосується вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, присвоївши йому реєстраційний № 0001231.

З клопотання слідчого та доданих матеріалів встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

28.08.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 121 КК України, підтверджується доказами, долученими до клопотання, в їх сукупності.

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суд з прав людини від 21.04.2011року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» під терміном «обгрунтована підозра» необхідно розуміти, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У рішенні №14310/88 від 23.10.1994 року по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обгрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, та на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, приходить до висновку про обгрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчиненні кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні дані слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Розглянувши питання існуючих ризиків, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчий суддя зазначає наступне.

Ризик переховування від правосуддя слідчий суддя оцінює у світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) підозрюваного ОСОБА_5 (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування).

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, в сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином, ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється, серед іншого, можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання за злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України.

Покарання, зокрема, у вигляді позбавлення волі на значний строк, яке може бути призначене відносно ОСОБА_5 , у випадку направлення обвинувального акту до суду та визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, особливо сильно підвищує ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу. (частина 4 статті 95 КПК України).

У свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Вказане доводить, що можливість впливу на свідків є досить ймовірною.

Ризик того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, прокурор обгрунтовує тим, що органом досудового розслідування на даний час не знайдено та не вилучено знаряддя вчинення злочину, а тому вказаний ризик є вірогідним та доведеним стороною обвинувачення.

Доведеним також є ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки відповідо до довідки про судимість ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та обвинувальні акти відносно нього скеровано до Дніпровського районного суду міста Києва.

Щодо ризику того, що підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, то він наведений стороною обвинувачення формально, а, отже, не покладається в основу при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З огляду на наведені обставини підозри, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним, слідчий суддя не вбачає беззаперечних та обґрунтованих підстав для застосування до підозрюваного будь-якого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, який би запобіг встановленим ризикам, а також вважає, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Щодо вирішення можливості застосування до такого підозрюваного застави, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті (ч. 3 ст. 183 КПК України).

Частиною 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на наявність обґрунтованих прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, що згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, характеризуючі ознаки його особи, оцінку яких надано, слідчий суддя враховує особу такого підозрюваного й відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України вважає не застосовувати до нього заставу, що забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків на вказаний час у межах строку досудового розслідування.

Така позиція слідчого судді відповідає вимогам КПК України та не є вирішенням слідчим суддею тих питань, які повинні вирішуватись судом під час судового розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

1. Клопотання задовольнити.

2. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, у межах досудового розслідування, тобто до 28 січня 2024 року, до 14:25 год, включно без визначення розміру застави.

3. Взяти підозрюваного ОСОБА_5 під варту в залі суду.

4. Початком відліку строку дії запобіжного заходу вважати з моменту оголошення ухвали.

5. Повний текст ухвали слідчого судді буде складено та оголошено в приміщенні суду протягом 5 діб.

6. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1