КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/895/2024 Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України
ЄУН: 359/1776/22 Суддя у суді І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000006, внесеного до ЄРДР 12 січня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора у провадженні ОСОБА_7 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 2 вересня 2023 року, яким

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Старе, Бориспільського району, Київської області, українець, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8

ОСОБА_9

представника потерпілих ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що 11 січня 2022 року близько 19.20 год., керуючи вантажним самоскидом «КАМАЗ 5511» номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Н-08 «Бориспіль-Дніпро» у межах села Мирне Бориспільського району Київської області, у напрямку м. Дніпро, у порушення вимог пунктів 2.3 б), д) Правил Дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 1 квітня 2002 року, згідно з якими «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», проявив кримінально протиправну недбалість, не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також, порушуючи вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися,що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», та пункту 16.13 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі у зустрічному напрямку прямо чи праворуч», перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху та, виконуючи поворот ліворуч, не дав дорогу транспортному засобу, що рухався по вищевказаній рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 , який рухався в напрямку м. Бориспіль.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події.

Смерть ОСОБА_12 настала від множинних переломів ребер з ушкодженнями внутрішніх органів з розвитком крововтрати та шоку.

Грубе порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 2.3 б), д), 10.1,16.13 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_12 .

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Цим же вироком вирішено питання процесуальних витрат та доля речових доказів у провадженні.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 , вважаючи вирок таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та виправдати його за ч. 2 ст. 286 КК України, кримінальне провадження № 0000006 за ч. 2 ст. 286 КК України - закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Обвинувачений зазначає, що судом досліджувався висновок комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 1-10/04/953/01 від 10 квітня 2023 року, за яким: швидкість автомобіля «Фольксваген» перед зіткненням складала близько 123,7- 132,3 км/год., що не відповідає вимогам п.п.12.4, 12.9 ПДР, за якими у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год., та п.12.2 і ПДР, за яким у темпу пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою (119,1-123,5 км/год. в даних дорожніх умовах), щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, у зв`язку з чим, покази свідка ОСОБА_13 на досудовому слідстві про те, що автомобіль «Фольксваген» перед зіткненням рухався зі швидкістю 80 км/год. є технічно неспроможними; якби автомобіль «Фольксваген» в умовах досліджуваної дорожньої обстановці рухався з дозволеною швидкістю, то він не доїхав би до місця зіткнення на відстань 17.4-21.1 м, як автомобіль «КАМАЗ», виконуючи лівий поворот, повністю звільнив би зустрічну смугу руху, по який рухався автомобіль «Фольксваген»; він, як водій автомобіля «КАМАЗ», в даній дорожній обстановці з технічної точки зору своїми діями не створював небезпеку для руху автомобіля «Фольксваген», а тому в його діях немає невідповідностей вимогам п.п.10.1,16.13 ПДР, які б перебували у причинному зв`язку з даною пригодою та відповідно до п.1.4 ПДР мав право розраховувати, що і водій «Фольксвагена» виконує вимоги ПДР. З наведеного висновку вбачається, що він перед зміною напрямку руху, розраховуючи, що автомобіль «Фольксваген» рухається зі швидкістю не більше 50 км/год., впевнився, що це не створить небезпеки для інших учасників руху та здійснив поворот ліворуч.

При цьому, за умови дотримання водієм автомобіля «Фольксваген» максимально дозволеної швидкості, автомобіль «КАМАЗ» закінчив би маневр повороту ліворуч, не створюючи будь-якої небезпеки чи перешкоди для інших учасників руху, оскільки автомобіль «Фольксваген» не доїхав би до місця зіткнення 17,4 - 21,1 м. та, не застосовуючи будь-які заходи, щоб уникнути зіткнення, вказані автомобілі роз`їхались би кожний у своєму напрямку. На об`єктивність даного висновку вказують, зокрема, дані показань свідка ОСОБА_13 в судовому засіданні проте, що швидкість руху автомобіля «Фольксваген» перед зіткненням була більшою за 110 км/год.

Обвинувачений стверджує, що орган досудового розслідування не скористався рекомендаціями, зазначеними в п.1.6 Розділу II «Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 50/5 від 8 жовтня 1998 року, за якими орган, який призначив експертизу, може поставити перед експертом питання про технічну спроможність/ неспроможність) тих чи інших даних, які є у справі. Висновок експерта № СЕ-19/111-22/5906-ІТ ґрунтується на технічно неспроможних вихідних даних щодо швидкості руху автомобіля «Фольксваген» у 80 км/год., що призвело до хибного висновку щодо наявності небезпеки для руху автомобіля «Фольксваген». Однак, як зазначає апелянт, суд визнав вищевказаний висновок експерта № 1-10/04/953/01 від 10 квітня 2023 року недопустимим доказом, як здобутий з порушенням вимог ст. 84 КПК України та п.3.5 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень законодавства», затвердженої наказом Міністерства юстиції України» 53/5 від 8 жовтня 1998 року та не містить достовірні і належні дані, оскільки проведення експертизи по копіям матеріалів можливо лише, коли об`єкти дослідження не можуть бути представлені експертові в оригіналі.

При цьому, обвинувачений акцентує увагу на тому, що поняття «об`єкт» та «матеріали кримінального провадження» не є тотожними. Тому жоден об`єкт, у розумінні п.3.5 Інструкції при складанні висновку № 1-10/04/953/01 від 10 квітня 2023 року експертом не досліджувався та йому не надавався ні в оригіналі, ні в його копії. Об`єктом дослідження вказаної експертизи були обставини та механізм дорожньо-транспортної пригоди, яке проводилось за матеріалами кримінального провадження, копії якого було надано експерту.

За таких обставин, на переконання апелянта, посилання суду на п. 3.5 Інструкції, як на заборону проводити експертизу за копіями матеріалів кримінального провадження, є помилковим, оскільки дана норма стосується об`єктів дослідження та не забороняє проводити експертизу за матеріалами кримінального провадження або їх копіями. Апелянт наголошує, що експерт був залучений захисником на підставі договору № 1/е-27/03 від 27 березня 2023 року, в той час, як матеріали кримінальної справи знаходились у провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області. А тому захисник, як особа, яка залучила експерта, не володів оригіналами матеріалів кримінального провадження, внаслідок чого не міг направити їх останньому. Більш того, як наголошує апелянт, і сам суд під час судового розгляду на стадії дослідження доказів також не міг, дотримуючись вимог кримінально-процесуального законодавства, направити матеріали кримінального провадження в оригіналі для проведення експертного дослідження, замовленого не судом. За таких обставин, як будь-який об`єкт, так і інші матеріали справи, не могли бути надані експерту в оригіналі, що давало право надати їх копії.

Отже, проведення комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експерти №1-10/04/953/01 від 10 квітня 2023 року відбувалось в межах діючого законодавства, а фактичні дані, зазначені у висновку отриманні у передбаченому кримінально-процесуальним кодексом порядку.

Обвинувачений стверджує, що критерієм визнання вказаного висновку експерта недопустимим доказом суд визначив, як проведений по копіях матеріалів справи, тоді як їх оригінали знаходились в матеріалах кримінальної справи. Таким чином судом фактично встановлено, що недопустимими є самі копії цих матеріалів, які не можуть містити достовірні та належні дані.

З посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17, обвинувачений зазначає, що суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен, насамперед, з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема, встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання». Виходячи з наведеного, суд може визнати дані висновку експертизи недопустимими доказами лише за умови, якщо використання експертом копій матеріалів кримінальної справи призвело до порушення прав і свобод людини, гарантованих Конвенцією або Конституцією України.

Однак суд, визнаючи висновок експерта недопустимим доказом, не аргументував, які саме конвенційні чи конституційні права і свободи сторін по справі або інших осіб були знівельовані, звужені чи обмежені, в чому це виразилось та не обґрунтував, яким саме чином використання копій матеріалів справи, при тому, що, відповідність їх оригіналам під час судового розгляду не оспорювалась, вплинуло на достовірність та належність даних висновку експертизи.

Враховуючи наведене, обвинувачений вважає, що висновок експертизи складений на підставі належних та допустимих доказах - копіях матеріалів справи, які відповідають їх оригіналам, досліджених судом в ході судового розгляду, не визнані недопустимими і що не призвело до будь-яких порушень прав і свобод людини, гарантованих Конвенцією або Конституцією України.

Також обвинувачений зазначає, що з огляду на встановлені обставини та досліджені в суді вищевказані докази, сукупність останніх вказує на те, що швидкість руху автомобіля «Фольксваген» перед зіткненням складала більше 110 км/год., а тому в його ( ОСОБА_6 ) діях відсутня невідповідність ПДР, а висновок експерта № СЕ-19/111-22/5906-ІТ від 15 лютого 2022 року складений на підставі технічно неспроможних вихідних даних, що викликає сумнів у достовірності даних даного висновку.

За таких обставин висновок суду про наявність єдиної версії винуватості саме його у вчиненні кримінального правопорушення, про те, що відсутнє інше розуміння пояснення подій та вина обвинуваченого є доведеною «поза розумним сумнівом» є помилковим, оскільки наявність доказів, які виключають вину обвинуваченого, навпаки вказує на недоведеність його вини «поза розумним сумнівом».

Окрім того, на думку апелянта, встановленні в ході судового розгляду обставини, які вказують на відсутність в його діях невідповідності вимогам ПДР, виключає наявність в його діях складу правопорушення у вигляді об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: діяння у вигляді порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, наслідків у вигляді смерті потерпілого та причинного зв`язку між порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту та наслідками у вигляді смерті потерпілого, а також суб`єктивної сторони у вигляді вини. А тому висновки суду про його винуватість не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Прокурор зазначає, що суд першої інстанції не надав неналежну оцінку даним про особу обвинуваченого, обставинам вчинення злочину, наслідкам, що настали, та ухвалив вирок про звільнення обвинуваченого від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, тобто, застосував ст. 75 КК України, яка не підлягає застосуванню, що призвело до ухвалення надто м`якого покарання.

Внаслідок порушення ОСОБА_6 Правил дорожнього руху настала смерть потерпілого. При цьому, як наголошує прокурор, згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а тому ОСОБА_6 повинен відбувати реальну міру покарання без застосування ст. 75 КК України.

Як зазначає апелянт, без належної оцінки суду залишилося те, що обвинуваченим порушено відразу кілька норм Правил дорожнього руху, які регламентують безпечне управління транспортним засобом, що призвело до тяжких наслідків у виді смерті людини, та байдуже ставлення ОСОБА_6 до порушень Правил дорожнього руху, а також не враховано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який будь-яких висновків для себе не зробив.

Висновки суду щодо необхідності застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України не можна визнати достатньо обґрунтованими, оскільки суд під час прийняття вказаного рішення послався на обставини, що характеризують його особу, а також констатував про відсутність судимостей та обтяжуючих обставин, проте, не належно врахував поведінку обвинуваченого після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, відсутність пом`якшуючих обставин.

Крім того, як наголошує апелянт, згідно з вимогами ст. 12 КК України злочин, інкримінований обвинуваченому, відноситься до тяжких злочинів. ОСОБА_6 в скоєному злочині не покаявся, не визнав своєї вини в скоєному злочині, добровільно не відшкодував матеріальну шкоду, обставини, що пом`якшують покарання не встановлені.

Все вищевикладене в сукупності свідчить про те, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування ст. 75 КК України, яка не підлягає застосуванню, що призвело до призначення надто м`якого покарання. За таких обставин призначене ОСОБА_6 покарання, не забезпечить досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, щодо виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, потерпілих та їхнього представника на підтримку доводів апеляційної скарги прокурора, які заперечували проти апеляційної скарги обвинуваченого; пояснення обвинуваченого та захисника, які вважали вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а кримінальне провадження - закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, дослідивши наявні у справі докази, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 2 статті 94 КПК України визначено, що жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

На переконання колегії суддів, всупереч доводів апеляційної скарги обвинуваченого, суд першої інстанції, з дотриманням положень ст. 337 КПК України, заслухавши показання обвинуваченого, потерпілих, свідків, дослідивши надані сторонами докази у кримінальному провадженні, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку, навівши у вироку докази, на яких ґрунтується такий висновок суду, і з таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених судом обставин не визнав та показав, що 11 січня 2022 року близько 17.00 год. у с. Старе він із своїм керівником ОСОБА_14 завантажили транспортний засіб - самоскид «КАМАЗ 5511» дошками. Вага самоскиду складає 10 тон та вантажа 4 тони. Замовлення мали відвезти в с. Мирне. Вказаний самоскид з низькою швидкістю руху, більше 60 км/год. не їде. Він ( ОСОБА_6 ) був за кермом самоскиду «КАМАЗ 5511», а керівник сидів поряд як пасажир. На самоскиді виїхали на трасу ОСОБА_15 -Переяслав, рухались зі швидкістю 50 км/год. Він їхав по праву сторону траси з увімкненим світлом фар. Доїхавши до с. Мирне та заздалегідь знаючи про поворот ліворуч, у який йому потрібно було звернути, він пропустив зустрічний транспортний засіб та, будучи на безпечній відстані й увімкнувши показник повороту ліворуч, самоскид почав здійснювати поворот. Починаючи здійснювати маневр повороту ліворуч, виїхавши на зустрічну смугу руху, на відстані близько 150-200 м. він бачив рух транспортних засобів. У полі бокового зору він бачив автомобіль на достатньо безпечній відстані. Повернувши кабіну водія в поворот на 900, почав дивитися вперед дороги. У поворот заїхав на другій передачі, при цьому не зупиняючись, просувався вперед зі швидкістю 10-15 км/год. Розумів, що для здійснення повороту йому необхідно 4-6 секунди, з урахуванням того, що автомобіль, який рухався, був на безпечній відстані. Потреби зупинити чи прискорити рух автотранспорту не було. Він повертав у нормальному режимі, дотримуючись усіх правил ПДР. На борту кабіни самоскиду фар немає. «КАМАЗ 5511» обладнаний стоп-сигналами, габаритами та світло фар все було у справному стані. Коли повернув на 90° кабіну водія та в`їхав у поворот вулиці, причеп частково знаходився на дорозі, то відчув удар у бік самоскиду. Вийшовши з самоскиду, він побачив водія автомобіля «Volkswagen Passat», який в`їхав у середину мосту самоскиду, ближче до заднього колеса « КАМАЗ 5511 ». Він підбіг до автомобіля «Volkswagen Passat», почав витягати водія із-за керма, поклав на асфальт. Водій автомобіля «Volkswagen Passat» був живий у той момент. За вказівкою лікаря, який був серед зупинених автомобілів, він почав надавати первинну медичну допомогу. Люди, які зупинилися на місці події, викликали «швидку» та працівників поліції. Працівники «швидкої допомоги» приїхали та повідомили, що водій автомобіля «Volkswagen Passat» помер. До приїзду поліції він залишався на місці. Досвід водіння транспортними засобами має з 18 років. За кермом самоскиду «КАМАЗ 5511» з 2017 року.

Вважає, що зіткнення сталося внаслідок недотримання водієм «Volkswagen Passat» швидкісного режиму.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_6 підтримав таку ж позицію.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено і знайшло своє відображення у вироку суду, що на обґрунтування винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, сторона обвинувачення послалася на показання потерпілих, свідків, експерта та письмові докази у кримінальному провадженні.

З показань потерпілої ОСОБА_9 , яка є матір`ю загиблого, наданих в судовому засіданні 17 серпня 2022 року, встановлено, що у день ДТП син разом з дружиною привезли їй онуку Софійку і поїхали в магазин. Потім повернулися, забрали доньку та відвезли її до батьків невістки, після чого син поїхав на роботу на нічну зміну. В цей же день вона дізналася, що її син загинув у ДТП. Ця подія дуже тяжко відобразилася на її повсякденне життя. Зі сторони обвинуваченого не було жодних намагань допомогти матеріально. Просила призначити покарання згідно чинного законодавства.

Відповідно до показань потерпілої ОСОБА_8 , дружини загиблого, які вона надала в судовому засіданні 17 серпня 2022 року, нею підтвердженні показання потерпілої ОСОБА_9 та додатково повідомлено, що після того, як вона з чоловіком відвезли доньку до її батьків, чоловік поїхав на роботу на нічну зміну. В цей же день від свого батька вона дізналася, що чоловік загинув у ДТП. На місце події вона не їздила, так як не змогла. Після загибелі чоловіка їхня донька стала хворіти на епілепсію. Просила призначити покарання згідно чинного законодавства.

За змістом показань в судовому засіданні 20 січня 2023 року свідка ОСОБА_14 , він добре знає обвинуваченого, який на даний час працює різноробочим на його підприємстві. До події, що сталася 11 січня 2022 року, ОСОБА_6 був у нього працевлаштований на посаді водія самоскиду «КАМАЗ 5511». У той день самоскид «КАМАЗ 5511» у с. Старе був завантажений дошками. Товар потрібно було везти в с. Мирне. ОСОБА_6 був за кермом, а він ( ОСОБА_14 ) сидів з боку як пасажир. Заздалегідь він повідомив ОСОБА_6 про місце повороту в с. Мирне. Їхали по трасі Бориспіль-Переяслав, дорога була мокра, на вулиці було похмуро. Їм потрібно було повернути в поворот ліворуч, тому ОСОБА_6 скинув швидкість, перейшов на нижню передачу й почав виконувати поворот маленькими ривками. Фари автомобіля були справні та того дня світилися. Зустрічний транспортний засіб, який рухався, ОСОБА_6 пропустив увесь, дійсно переконався, що автомобіль «Volkswagen Passat» рухається приблизно за 200 м., тобто, на достатньо безпечній відстані, щоб здійснити поворот. ОСОБА_6 здійснив маневр повороту та, коли кабіна самоскиду була у повороті вулиці на 90°, раптом вони відчули удар у причеп. Коли вийшли з автомобіля, побачили, що «Volkswagen Passat» у них у задньому середньому колесі самоскиду. Вони почали діставати водія автомобіля «Volkswagen Passat» та надавати первинну медичну допомогу. Автомобіль «Volkswagen Passat» рухався з дуже великою швидкістю.

Згідно з показаннями в судовому засіданні 20 січня 2023 року свідка ОСОБА_13 у 2022 році, точного часу не пам`ятає, він їхав з м. Черкаси до м. Києва. У вечірній час доби по трасі Бориспіль-Переяслав він рухався на своєму автомобілі зі швидкістю приблизно 90 км/год. Попереду нього за 5-7 м. рухався автомобіль «VolkswagenPassat». Він ( ОСОБА_13 ) мав намір обігнати автомобіль «Volkswagen Passat», який рухався зі швидкістю 110 км/год., однак, розуміючи, що під`їжджає до населеного пункту с. Мирне, зменшив швидкість руху до 80 км/год. На в`їзді до с. Мирного є пішохідний перехід зі сторони м. Переяслава. На пішохідному переході він побачив по ліву сторону пішохода та почав зупинятися, скидаючи швидкість до 45 км/год. Автомобіль «Volkswagen Passat», який рухався попереду, проїхав, а він ( ОСОБА_13 ) зупинився та пропустив пішохода, після чого продовжив рух та наздогнав автомобіль «Volkswagen Passat». Дорога була пуста. На вулиці було темно, дорожнього освітлення не було. Близько метрів за 100-150 він побачив автомобіль «Volkswagen Passat», а саме задню частину, яка перевернулась, та різко почав гальмувати. Під`їхавши ближче, він зрозумів, що сталась ДТП. Автомобіль «Volkswagen Passat» в`їхав у середнє колесо самоскида « НОМЕР_3 », який повертав ліворуч та виїхав на зустрічну смугу руху. Водій автомобіля «Volkswagen Passat» навіть не намагався гальмувати, оскільки світлові покажчики задніх ліхтарів стоп-сигналу не світилися у темряві. Самоскид «КАМАЗ 5511» він не бачив. Він ( ОСОБА_13 ) залишався на місці події до приїзду поліції. Місце зіткнення транспортних засобів було на смузі попутного напрямку руху автомобіля «Volkswagen Passat». Самоскид « НОМЕР_3 » був розташований перпендикулярно, тобто, частина кузова в`їхала в поворот вулиці, причеп був розвернутий, а автомобіль «VolkswagenPassat» стояв прямо, в`їхавши у середину причепа самоскида. З самоскида «КАМАЗ 5511» вийшло двоє чоловіків. Хто з них був за кермом, йому невідомо. Від пішохідного переходу до місця зіткнення близько одного кілометру. Йому невідомо, з яким світлом фар рухався автомобіль «Volkswagen Passat». Момент зіткнення він бачив. Бачив, як автомобіль «Volkswagen Passat» відкинуло назад. Світло фар самоскиду «КАМАЗ5511» він не бачив, а чому, пояснити не може. Він свою увагу фокусував на автомобіль «Volkswagen Passat», який рухався попереду нього.

Даними витягу з ЄРДР від 12 січня 2022 року підтверджується, що до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 286 КК України, фабула: 11 січня 2022 року близько 19.20 год. у Київській області Бориспільський р-н, у с. Мирне по автодорозі Н-08, 800 м від знаку с. Мирне в бік с. Єрківці, ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «КАМАЗ 5511», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Н-08 у с. Мирне в бік с. Єрківці та виконуючи маневр повороту ліворуч на вул. Рудяківська в с. Мирне, не надав перевагу в русі автомобілю «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 , який рухався зі сторони с. Єрківці в бік с. Рогозів. У результаті ДТП водій автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_12 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди (ас.58-59 т.1).

Згідно з даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11 січня 2022 року та схемою дорожньо-транспортної пригоди з фотоілюстрації до неї у темну пору добу проводився огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, яке знаходиться у Київській області Бориспільський р-н, с. Мирне, по автодорозі Н-08, 800 м, від знаку с. Мирне в бік с. Єрківці, перехрестя вул. Рудяківська та а/д Н-08 в с. Мирне. Похмуро, без опадів, температура повітря -100, нерегульоване перехрестя, призначено для руху в двох напрямках, дорожня розмітка 1.7, 1.2, умови освітлення - темно, не освітлено. Загальна видимість не зазначена. Ширина проїзної частини 6,1 м, ширина смуги руху, по якій рухався автомобіль «Volkswagen Passat» під керуванням ОСОБА_12 , - 3 м, ширина смуги, з якої здійснював розворот автомобіль «КАМАЗ» під керуванням ОСОБА_6 - 3,1 м. Автомобіль «Volkswagen Passat» розташований більшою частиною на своїй смузі руху, праве переднє колесо на відстані 1, 3 м від краю смуги руху в бік с. Рогозів, заднє праве колесо знаходиться на відстані 2,5 м від краю смуги руху в бік с. Рогозів, заднє ліве колесо на відстані 2.1 м від краю смуги зустрічного напрямку; автомобіль КАМАЗ зафіксований, майже, перпендикулярно на смузі руху автомобіля під керуванням ОСОБА_12 , заднє праве колесо на відстані 3.8 м від краю смуги руху в бік с. Єрківці. На схемі також зафіксовані осип ґрунту, осип скла, подряпини на асфальтному покритті з зазначенням відстаней до них. Труп ОСОБА_12 знаходиться на відстані 0.2 м на смузі руху в бік с. Єрківці, тобто, на зустрічній смузі руху відносно напрямку руху автомобіля під його керуванням (а.с.64-86 т.1).

Відповідно до даних протоколу проведення слідчого експерименту від 20 січня 2022 року за участю підозрюваного ОСОБА_6 , захисника, свідка ОСОБА_14 , з фотоілюстрацією до нього, у ході даної слідчої дії на місці ДТП, яке сталося 11 січня 2022 року близько 18 год. у с. Мирне Бориспільського району на автодорозі Бориспіль-Дніпро, свідком зазначено, що всі умови при проведенні слідчого експерименту аналогічні тим, які були на момент ДТП. ОСОБА_6 за пропозицією слідчого виставив самоскид КАМАЗ_5511 в місці зміни напрямку руху та в місці зіткнення. Замірами встановлено, що з моменту зміни напрямку руху до моменту зіткнення самоскид «КАМАЗ_5511» подолав відстань 6,6 м. Видимість транспортного засобу з ввімкненим ближнім світлом передніх фар в місці зіткнення складає понад 200 метрів. Видимість елементів проїзної частини для самоскида «КАМАЗ» та для легкового автомобіля складає 100 метрів. ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_14 повідомили та показали, що ОСОБА_6 , керуючи вантажним самоскидом «КАМАЗ 5511» номерний знак НОМЕР_1 , рухався в напрямку м. Дніпро. Перед поворотом на вул. Рудяківська він увімкнув світловий покажчик лівого повороту та зі швидкістю 15 км/год. розпочав виконувати маневр повороту ліворуч, переконавшись, що смуга зустрічного руху вільна від транспортних засобів, виїхав на зустрічну смугу руху, де відчув удар в праву частину самоскиду та зупинився (ас.112-119 т.1).

При цьому колегія суддів враховує, що на боковій частині КАМАЗу відсутні будь-які світлові покажчики, про що вказав і ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду.

Згідно з даними висновку експерта № 16 від 12 січня 2022 року при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлено:

- синець лобної ділянки із ділянкою осаднення на його тлі, по одному садну вище перенісся, проекції хвоста правої брови, зовнішнього кута правого ока, синець верхньої повіки правого ока із забійною раною на його тлі, синець на підборідді, крововиливи в м`які покриви голови зі сторони їх внутрішньої поверхні з утворенням надапоневротичної гематоми (об`ємом приблизно 7мл), крововиливи під оболонки та шлуночки головного мозку;

- синець лівої бокової поверхні живота, синець правої бокової поверхні грудей та живота, множинні двобічні переломи ребер, розриви парієтальної плеври правої плевральної порожнини, розрив низхідної частини дуги аорти, скупчення крові в лівій та правій плевральних порожнинах, розрив правої долі печінки, скупчення крові в черевній порожнині, розрив лівого крижово-здухвинного членування, перелом правої вертлюгової западини;

- множинні садна на верхніх кінцівках, множинні синці та садна на нижніх кінцівках, множинні забійно-рвані рани правої нижньої кінцівки;

- недокрів`я внутрішніх органів, крововиливи під ендокардом лівого шлуночка (плями Мінакова), ознаки перерозподілу кровотоку в нирках.

Смерть ОСОБА_12 настала від множинних переломів ребер з ушкодженнями внутрішніх органів з розвитком крововтрати та шоку.

Виявлені тілесні ушкодження виникли в короткий проміжок часу та об`єднані одним спільним механізмом травми - дорожньо-транспортної пригоди, в результаті зіткнення автомобіля що рухався з перешкодою, при знаходженні потерпілого в салоні автомобіля (можливо на сидінні водія) і в своїй сукупності мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого. При судово-токсикологічному дослідженні в крові не виявлено спирти та їх ізомери (а.с.121-125 т.1).

За даними висновку експерта № СЕ-19/111-22/1651-ІТ від 11 січня 2022 року система робочого гальма автомобіля «КАМАЗ 5511» номерний знак НОМЕР_4 на момент огляду перебуває в технічно-несправному, непрацездатному стані, через руйнацію клапана потрійного захисту, а також через руйнацію та відсутність енергоакумулятора правих коліс середньої вісі автомобіля. Руйнація клапана потрійного захисту сталась в процесі ДТП. Встановити, в якому технічному стані знаходилась система робочого гальма автомобіля «КАМАЗ 5511» номерний знак НОМЕР_5 до ДТП, не надається можливим через відсутність енергоакумулятора правих коліс середньої вісі даного автомобіля. Рульове керування наданого на дослідження автомобіля «КАМАЗ 5511» номерний знак НОМЕР_4 на момент огляду знаходиться в працездатному стані. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед ДТП, не виявлено. Підвіска автомобіля «КАМАЗ 5511» номерний знак НОМЕР_1 на момент огляду знаходиться в технічно-несправному, непрацездатному стані, через руйнацію вісі балансиру. Дана несправність сталась в процесі ДТП. Несправностей, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед подією, не виявлено (а.с.130-133 т.1).

Даними, викладеними у висновку експерта № СЕ-19/111-22/1613-ІТ від 10 лютого 2022 року підтверджується, що система робочого гальма автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент огляду знаходиться в технічно-несправному, непрацездатному стані, через руйнацію вузлового механізму педалі робочого гальма та зміщення головного гальмівного циліндра. Дані несправності стались у процесі ДТП. Несправностей, що могли б викликати погіршення або відмовлення в роботі системи робочого гальма перед подією, не виявлено. Рульове керування автомобіля марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент огляду знаходиться в технічно-несправному, непрацездатному стані, через руйнування рульового колеса, а також через деформацію та затиснення правої рульової тяги. Дані несправності виникли в процесі ДТП. Несправностей, які могли б викликати погіршення або відмову в рульовому керуванні перед пригодою, не виявлено. Підвіска автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент огляду знаходиться в технічно-несправному, непрацездатному стані, через деформацію та зміщення правої передньої стійки-амортизатора, правого поворотного кулака та правих передніх важелів підвіски. Дані несправності стались в процесі ДТП. Несправностей, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед подією, не виявлено (ас.138-141 т.1).

Згідно з даними висновку експерта № СЕ-19/111-22/1647-ІТ від 11 лютого 2022 року зіткнення автомобіля «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля «КАМАЗ 5511» номерний знак НОМЕР_1 сталось на смузі для руху в напрямку с. Рогозів, приблизно в районі подряпин на асфальті (позначка 4 схеми до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди).

У момент первинного контакту автомобіль «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_2 передньою частиною контактував з правою боковою частиною автомобіля «КАМАЗ 5511» номерний знак НОМЕР_1 . У момент первинного контакту повздовжні осі автомобіля «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля «КАМАЗ 5511» номерний знак НОМЕР_5 розташовувались під кутом близько 90... 100° (ас.147-152 т.1).

За даними висновку експерта № СЕ-19/111-22/5906-ІТ від 15 лютого 2022 року в заданій дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.2., п. 12.3. та п. 12.4. Правил дорожнього руху України.

За даних дорожніх обставин водій автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 , при заданому комплексі вихідних даних, рухаючись з вказаною швидкістю руху 80 км/год., не мав технічної можливості попередити зіткнення з автомобілем «КАМАЗ 5511» номерний знак НОМЕР_1 шляхом застосування екстреного гальмування в момент виникнення небезпеки для його руху.

У заданій дорожній ситуації водій автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 , при заданому комплексі вихідних даних, рухаючись з допустимою в населеному пункті швидкістю руху 50 км/год., мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем «КАМАЗ 5511» номерний знак НОМЕР_1 шляхом застосування екстреного гальмування в момент виникнення небезпеки для його руху.

За даних дорожніх обставин у діях водія автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 невідповідностей у виконанні вимог п. 12.2 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, не вбачається.

У заданій дорожній ситуації у діях водія автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 при заданому комплексі вихідних даних вбачаються невідповідності вимогам п. 12.4. Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

У заданій дорожній ситуації, з технічної точки зору водій автомобіля «КАМАЗ 5511» номерний знак НОМЕР_1 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1 та п. 16.13 Правил дорожнього руху України.

За даних дорожніх обставин технічна можливість попередження зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 водієм автомобіля «КАМАЗ 5511» номерний знак НОМЕР_1 полягала у виконанні ним вимог п. 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України. Тобто, при виконанні вимог п. 10.1. та п. 16.13. Правил дорожнього руху України водій автомобіля «КАМАЗ 5511» номерний знак НОМЕР_1 мав технічну можливість попередити зіткнення із автомобілем «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У заданій дорожньо-транспортній ситуації у діях водія автомобіля «КАМАЗ 5511» номерний знак НОМЕР_1 вбачається невідповідності у виконанні вимог п. 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (ас.159-163 т.1).

Допитаний під час судового розгляду в суді першої інстанції експерт ОСОБА_16 підтвердив виготовлений ним інженерно-транспортний висновок від 15 лютого 2022 року № СЕ-19/111-22/5906-ІТ та показав, що для автомобіля «Volkswagen Passat» моментом виникнення небезпеки, а не перешкоди, є сам момент зміни напрямку руху автомобіля «КАМАЗ 5511», так як автомобіль «КАМАЗ 5511» здійснював поворот ліворуч без зупинки. У разі, якби автомобіль «КАМАЗ 5511» перед поворотом ліворуч здійснив зупинку, то, можливо, момент небезпеки був би інший. Відстань 35,2м - це відстань віддалення автомобіля «Volkswagen Passat» у момент виникнення небезпеки для водія даного автомобіля, тобто, відстань, на якій перебував автомобіль «Volkswagen Passat» від місця зіткнення в момент, коли автомобіль «КАМАЗ 5511» почав маневр повороту, так зване віддалення. Видимість для водія транспортного засобу « НОМЕР_3 » з ввімкненим ближнім світлом передніх фар в місці зіткнення, як зазначено у вихідних даних, складає понад 200 м. Момент виникнення перешкоди встановлювати для розрахунків не потрібно, так як автомобіль «КАМАЗ 5511» їхав не на зустріч автомобілю «Volkswagen Passat», а повертав ліворуч, тобто,поперечно перетинав проїзну частину дороги. Перешкода і небезпека для руху відрізняються, оскільки згідно з п. 1.10 ПДР перешкода для руху водія - це нерухомий об`єкт, який знаходиться на проїзній частині, або об`єкт, який рухається у попутному напрямку. Небезпека для руху - це об`єкт, який перетинає проїзну частину. У даному випадку - це транспорт, який перетинає або рухається в зустрічному напрямку. У даному випадку для водія «Volkswagen Passat»виникає небезпека, а не перешкода. При виявленні перешкоди водій повинен зменшити швидкість руху або здійснити маневр об`їзду. При виникненні небезпеки для руху водій зобов`язаний застосувати гальмування чи виконання маневру об`їзду. ПДР не передбачено виникнення небезпеки для руху водія. У момент зміни напрямки руху автомобіля «КАМАЗ 5511» водій автомобіля «Volkswagen Passat» повинен реагувати та застосовувати термінове екстрене гальмування. Небезпека для руху автомобіля «Volkswagen Passat» виникла, коли автомобіль «КАМАЗ 5511» змінив напрямок руху (момент зміни). Час руху автомобіля КАМАЗ береться до місця зіткнення. Він брав за основу час і відстань, яку проїхав автомобіль «КАМАЗ» до місця зіткнення. Точка зміни напрямку руху має значення для встановлення відстані, яку подолав автомобіль до місця зіткнення, що розраховано при слідчому експерименті. На всі поставлені слідчим питання запитання експертом наданні відповіді. Вихідні дані були задані слідчим у постанові про проведення експертизи.

Також судом досліджений висновок експерта за результатами виконання автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 1-10/04/953/01 від 10 квітня 2023 року, проведеної за заявою адвоката ОСОБА_17 , за копіями частини матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000006 від 12 січня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (ас.2-24 т. 2)

За даними вказаного висновку швидкість руху автомобіля «Volkswagen Passat» перед зіткненням з автомобілем КАМАЗ-5511 була рівною 123,7…132, 3 км/год, і вона не відповідала вимогам п. 12.4 ПДР України.

В умовах досліджуваної дорожньої ситуації нормативні акти, в тому числі і Правила дорожнього руху України, не зобов`язували водія автомобіля КАМАЗ-5511 реєстраційний номер НОМЕР_1 передбачувати, що водій автомобіля «Volkswagen Passat»реєстраційний номер НОМЕР_2 , значно (більше ніж вдвічі) перевищуючи швидкість в населеному пункті, рухається з допущеними невідповідностями вимогам п.п. 12.2,12.4 і 12,9 Правил дорожнього руху України. Навпаки, п. 1.4 Правил дорожнього руху України надав право водію автомобіля КАМАЗ-5511 реєстраційний номер НОМЕР_1 розраховувати, що і водій автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 , виконуючи вимоги п.п. 12.2, 12.4 і 12.9 Правил дорожнього руху України, рухається в населеному пункті зі швидкістю не більшою за 50 км/год.

Виходячи з виконаних у дослідницькій частині розрахунків, є підстави технічного характеру стверджувати, що у досліджуваній дорожній ситуації у водія автомобіля «Volkswagen Passat»реєстраційний номер НОМЕР_2 при швидкості руху автомобіля «Volkswagen Passat»реєстраційний номер НОМЕР_2 123,7...132,3 км/год. не було технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем КАМАЗ-5511 реєстраційний номер НОМЕР_1 .

При дозволеній пунктом 12.4 Правил дорожнього руху України швидкості руху у населених пунктах (50 км/год.) у водія автомобіля «Volkswagen Passat»реєстраційний номер НОМЕР_2 була технічна можливість шляхом недопущення невідповідностей вимогам п.п. 12.2, 12.4, 12.9 і 12.3 Правил дорожнього руху України та своєчасного вжиття заходів до зменшення швидкості руху (гальмування керованого ним автомобіля) уникнути зіткнення з автомобілем КАМАЗ-5511 реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відтак, можна стверджувати, що у досліджуваній дорожній обстановці водій автомобіля «Volkswagen Passat»реєстраційний номер НОМЕР_2 , вибравши швидкість руху керованого ним автомобіля 123,7...132,3 км/год., створив своїми діями таку дорожню ситуацію, в якій позбавив себе технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем КАМАЗ-5511 реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Якби автомобіль «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 в умовах досліджуваної дорожньої ситуації рухався із дозволеною у населених пунктах швидкістю (50 км/год.), то він не доїхав би до місця зіткнення на відстань 17,4...21,1м, як автомобіль КАМАЗ-5511 реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконуючи лівий поворот, повністю звільнив би зустрічну смугу, по якій рухався автомобіль «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 .

З причин, наведених у дослідницькій частині, з технічної точки зору можна стверджувати, що у досліджуваній дорожній обстановці водій автомобіля КАМАЗ-5511 реєстраційний номер НОМЕР_1 своїми діями не створював небезпеку для руху автомобіля «Volkswagen Passat»реєстраційний номер НОМЕР_2 , відтак, у його діях немає невідповідностей вимогам п.п. 10.1 і 16.13 Правил дорожнього руху України.

Як показують наведені у дослідницькій частині розрахунки, водій автомобіля КАМАЗ-5511 реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконуючи лівий поворот, не створював небезпеку для руху автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до вимог Правил дорожнього руху України у досліджуваній дорожній обстановці водій автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 12.2, 12.4 і 12.9 Правил дорожнього руху України, а коли виникла небезпечна ситуація, відповідно до вимог п. 3 Правил дорожнього руху України.

У досліджуваній дорожній обстановці у діях водія автомобіля Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_2 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 12.2, 12.4. 12.9 і 12.3 Правил дорожнього руху України (ПДР України)[5], які він допустив своїми односторонніми діями, на які не впливали інші учасники дорожнього руху, в тому числі і водій автомобіля КАМАЗ-5511 реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Невідповідності у діях водія автомобіля Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_7 вимогам п.п. 12.2, 12.4, 12.9 і 12.3 Правил дорожнього руху України з технічної і точки зору перебувають у причинному зв`язку з даною пригодою.

У досліджуваній дорожній обстановці водій автомобіля КАМАЗ-5511 реєстраційний номер НОМЕР_1 повинен був керуватися вимогами п. п. 10.1 і 16.13 Правил дорожнього руху України, а коли виникла небезпечна ситуація, вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України, тексти яких наведені у дослідницькій частині.

В умовах досліджуваної дорожньої обстановки у діях водія автомобіля КАМАЗ-5511 реєстраційний номер НОМЕР_1 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку з даною пригодою, не вбачається.

Крім того, як було сказано раніше, водій автомобіля КАМАЗ-5511 реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідно до п.1.4 Правил дорожнього руху України мав право розраховувати, що і водій автомобіля Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_2 виконує вимоги Правил дорожнього руху України.

3 технічної точки зору причиною даної дорожньо-транспортної пригоди -зіткненням автомобілів Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_2 і КАМАЗ-5511 реєстраційний номер НОМЕР_1 - є в комплексі невідповідності у діях водія автомобіля VolkswagenPassat реєстраційний номер НОМЕР_2 вимогам п.п. 12.2, 12.4, 12.9 і 12.3 Правил дорожнього руху України, які він допустив своїми односторонніми діями, на які не впливали інші учасники дорожнього руху, в тому числі і водій автомобіля КАМАЗ-5511 реєстраційний номер НОМЕР_1 (ас. 2-24 т.2).

Оцінюючи та аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується й колегія суддів, що доводи обвинуваченого та його захисника про необхідність встановлення місця зіткнення та швидкості руху автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 та відстані між автомобілем «Volkswagen Passat» і самоскидом « НОМЕР_3 », є необґрунтованими, з урахуванням сукупності наявних у справі доказів, у т.ч. експертного висновку та показань експерта ОСОБА_16 , які жодними доказами не спростовані.

Також колегія суддів враховує, що судом першої інстанції перевірялись показання обвинуваченого в частині того, що він, здійснюючі поворот ліворуч, дав дорогу транспортному засобу, що рухався по вищевказаній рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, та автомобіль «Volkswagen Passat» був на безпечній відстані, що давало змогу закінчити розпочатий маневр повороту. Суд дійшов висновку, що вказані доводи спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, у тому числі, даними проведеного слідчого експерименту від 20 січня 2022 року та даними висновку експерта № СЕ-19/111-22/5906-ІТ від 15 лютого 2022 року, з чим погоджується й колегія суддів.

Окремо колегія суддів звертає увагу, що під час слідчого експерименту з ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_14 встановлено, що для водія КАМАЗу видимість транспортного засобу з ввімкненим ближнім світлом передніх фар в місці зіткнення складає понад 200 метрів, у той час, як свідок ОСОБА_13 , який рухався на автомобілі за транспортним засобом під керуванням ОСОБА_12 , показав, що дорога була пуста, на вулиці було темно, дорожнього освітлення не було, самоскид «КАМАЗ 5511» він не бачив. Встановлені обставини свідчить про те, що обвинувачений під час керування вантажним самоскидом не врахував належним чином темну пору доби, умови недостатньої видимості, дорожню обстановку, своїми діями створив небезпеку для руху транспортному засобу «Volkswagen Passat» під керуванням ОСОБА_12 , загрозу життю останнього, тобто, допустив бездіяльність, яка полягає в тому, що він проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та, відповідно, не реагував на її зміну, унаслідок чого ОСОБА_6 своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху та, виконуючи поворот ліворуч, не дав дорогу транспортному засобу, що рухався по вищевказаній рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо.

Що стосується визнання судом недопустимим доказом висновку транспортно-трасологічної експертизи № 1-10/04/953/01 від 10 квітня 2023 року, оскільки вказаний доказ здобутий у порушення вимог п. 3.5 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5, проведений експертом на копіях матеріалів, враховуючи, що оригінали документів наявні у матеріалах кримінального провадження, а тому не може містити достовірні та належні дані, які б мали значення для кримінального провадження та підтверджували б або спростовували обставини, що підлягають доказуванню, то колегія суддів частково погоджується з висновком суду в цій частині.

Колегія суддів враховує, що вказаний експертний висновок зроблений на підставі вибірково наданих копій документів матеріалів кримінального провадження, а, окрім того, під час проведення експертизи експертом взяті частково вихідні дані, які були зазначені у постанові слідчого при призначенні експертизи, на яку в експертизі посилається сам експерт.

Так експертом не взято до уваги те, що для водія КАМАЗу видимість транспортного засобу з ввімкненим ближнім світлом передніх фар в місці зіткнення складає понад 200 метрів; що саме автомобіль КАМАЗ-5511 рухався з ближнім світлом фар, проте, експертом зазначено, що з ближнім світлом фар рухався автомобіль «Volkswagen Passat», що має істотне значення для вирішення поставлених питань та надання висновків. Експертом з копій документів зазначена відстань до переднього правого колеса автомобіля «Volkswagen Passat», 1,5 м, замість 1,3 м. Окремо колегія суддів зауважує, що без будь-яких даних про габаритні характеристики автомобілів у попередніх висновках експертів, експертом, без огляду транспортних засобів, з посиланням на технічні дані автомобіля «Volkswagen Passat», зазначено, що колісна база автомобіля складає 2703 мм, при тому, що з загальнодоступних джерел встановлено, що колісна база автомобіля «Volkswagen Passat»тип седан-В є різною. Разом з цим ця складова впливає на подальші розрахунки та висновки експерта, у тому числі, і на визначення швидкості автомобіля «Volkswagen Passat». Так само експертом з посиланням на технічні дані автомобіля «КАМАЗ», які також є різними, зроблені відповідні розрахунки та висновки, тощо.

Оскільки вказаний висновок ґрунтується на суперечливих та неповних даних, тобто, проведений з порушенням вимог КПК України, вказаний висновок експерта є недопустимим доказом.

За встановлених обставин, на переконання колегії суддів, є обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що твердження сторони захисту про відсутність вини водія вантажного самоскиду «КАМАЗ-5511» ОСОБА_6 у виникненні ДТП, спростовуються сукупністю доказів у справі.

Згідно з ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

З урахуванням положень ст. 85 КПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що долучені прокурором супровідні листи та запити ГУ НП в Київській області не можуть бути прийняті до уваги в якості належних доказів на підтвердження або спростування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, оскільки вказані документи носять інформативний характер, є процесуальною формою отримання тих чи інших даних на підтвердження або спростування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженню. Проведення ж будь-якої слідчої або негласної (розшукової) дії фіксуються протоколом, а не супровідними листами.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясував всі обставини кримінального провадження, перевірив їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що у кримінальному провадженні зібрана достатня кількість належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених судом обставин, а саме, порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 , та правильно кваліфікував дії останнього за ч. 2 ст. 286 КК України.

За таких обставин апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги прокурора про істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, то колегія суддів вважає їх непереконливими.

За змістом оскаржуваного вироку, вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому, судом першої інстанції врахованіступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а саме, судом враховано, що злочин є тяжким, але вчинений обвинуваченим з необережності; відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинувачуваного: те, що він є особою молодого віку, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, злочин з необережності вчинив вперше, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває; одружений, на його утриманні перебуває дружина та троє малолітніх дітей, дочка ОСОБА_18 , 2012 року народження, син ОСОБА_19 , 2016 року народження, син ОСОБА_18 , 2017 року народження; що з 2017 року обвинувачений працевлаштований в ФОП « ОСОБА_20 » на посаді різноробочого; за місцем роботи характеризується виключно з позитивної сторони, за період роботи показав, що він працьовита людина, якісно виконує усі завдання, до праці ставиться відповідально та старанно; має місце реєстрації, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, уважний до людей, ввічливий, тактовний, відповідальний, підтримує добрі стосунки з сусідами; приймає активну участь у житті, розвитку та благоустрою села; являється членом Громадської ради сіл Старе та Васильки; скарги до Старостинського пункту сіл Старе та Васильки від мешканців села на ОСОБА_6 не надходили; те, що обвинувачуваний до адміністративної відповідальності за порушення Правил безпеки дорожнього руху України не притягувався, та дійшов висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання у виді мінімального строку позбавлення волі, визначеного санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Також судом враховано, що ОСОБА_6 , маючи стаж керування транспортними засобами, в тому числі вантажними, не використав всі свої вміння та навики в дорожній обстановці, яка сталася, не оцінив погодні умови та вагу вантажу, не вчинив всіх дій для безпечного виконання маневру повороту завантаженого габаритного транспортного засобу, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк.

Водночас судом не встановлено підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України.

Окрім того, при призначенні обвинуваченому покарання суд, поряд з вищевказаними обставинами і даними про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , врахував і те, що за встановленими в ході розгляду кримінального провадження обставинами, у заданій дорожній ситуації водій автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_12 при заданому комплексі вихідних даних, перевищив допустиму в населеному пункті швидкість руху 50 км/год., що також перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, та свідчить про те, що у разі дотримання потерпілим ОСОБА_12 правил ПДР та вимог п. 12.4 ПДР, він би мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем «КАМАЗ 5511» номерний знак НОМЕР_1 , шляхом застосування екстреного гальмування в момент виникнення небезпеки для його руху, тобто, судом враховано, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ПДР України як з боку водія ОСОБА_6 , що керував вантажним самоскидом «КАМАЗ 5511», так і водія ОСОБА_12 , що керував автомобілем «Volkswagen Passat».

Виходячи з фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення та характеризують поведінку останнього після його вчинення та індивідуальних особливостей обвинуваченого, зокрема, що він має трьох малолітніх дітей, є фактично одним працюючим членом сім`ї, а наявність на його утриманні дружини, малолітніх дітей вимагає від ОСОБА_6 прийняття заходів для їх належного забезпечення та догляду за ними, наявність порушення ПДР України іншим учасником ДТП ОСОБА_12 та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, а також, із урахуванням правової позиції прокурора, захисника, який просив виправдати обвинуваченого, думки потерпілих та її представника, які просили призначити покарання в межах санкції статті кримінального закону, суд дійшов висновку, що вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_6 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважав за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном на три роки з визначенням відповідних обов`язків судом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зауважує, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому враховані, у тому числі, й ті обставини, на неврахування яких посилався прокурор в апеляційній скарзі.

При цьому колегія суддів враховує, що відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами та доповненнями, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції наведені вимоги дотримані, оскільки суд першої інстанції, застосовуючи принцип індивідуалізації та співмірності покарання, з урахуванням всіх встановлених під час судового розгляду обставин кримінального провадження, даних про особу обвинуваченого, позиції сторін під час судового розгляду, дійшов обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік, що не є м`яким, та можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю уповноваженим органом пробації за його поведінкою, способом життя та роботи, протягом всього строку відбуття покарання з випробуванням, з можливістю визначення рівня ресоціалізації (виправлення) обвинуваченого.

Таким чином колегія суддів доходить висновку, що призначене обвинуваченому покарання відповідатиме вимогам ст. 65 КК України та є необхідним для досягнення його мети, тобто, необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів доходить висновку, що прокурором не наведено достатніх підстав для призначення обвинуваченому більш суворого покарання, а, відтак, апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення.

При перевірці законності вироку суду першої інстанції колегія суддів дійшла висновку, що місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи та надана належна оцінка зібраним доказам, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, у зв`язку з чим підстав для зміни або скасування вироку колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора у провадженні - ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 2 вересня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

______________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4