Провадження 11-кп/824/405/2024 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000518 від 13.04.2023 року за апеляційною скаргою прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000518 від 13.04.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 2 ст. 307 КК України, повернуто прокурору Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, який направив обвинувальний акт до суду, для усунення недоліків та приведення його у відповідність до вимог КПК України впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків.

Вказане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що сторона обвинувачення після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, його правової кваліфікації, при визначенні обсягу обвинувачення допустила суттєві суперечності, які суд вважає істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкоджають судовому провадженню. Крім того, вказівка в обвинувальному акті на анкетні дані конкретних громадян, які не є обвинуваченими в цьому кримінальному провадженні, є грубим порушенням загальних засад кримінального провадження, зокрема презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, а також свідчить про порушення права цих осіб на захист, а тому суд прийшов до висновку, що вказаний обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а відтак підлягає поверненню прокурору відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України для усунення виявлених недоліків.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій указав, що ухвала суду є незаконною, а тому підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам, викладеним у обвинувальному акті, та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що єдиними і виключними вимогами до обвинувального акту є вимоги, передбачені ст. 291 КПК України, де міститься вичерпний їх перелік. Обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 291, 292 КПК України, до нього додано всі передбачені ч. 4 ст. 291 КПК України додатки, а тому підстав для його повернення не було. Оскільки в обвинувальному акті викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, то формулювання обвинувачення викладається у такому виді, як це вважає необхідним прокурор. За наведених обставин просив оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні може ухвалити рішення про повернення прокурору обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Вимоги до обвинувального акту визначені у ст. 291 КПК України. За змістом пункту п`ятого частини другої цієї статті обвинувальний акт має містити, крім іншого, виклад фактичних обставин злочину, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію злочину з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Судом обґрунтовано визнано те, що формулювання обвинувачення, яке викладене у обвинувальному акті не узгоджується як з правовою кваліфікацією дій обвинуваченого, так і з встановленими прокурором та наведеними в обвинувальному акті фактичними обставинами вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Так, як зазначалось вище, суд у підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України повинен з`ясувати те чи сформульоване у обвинувальному акті обвинувачення. Аналіз положень п.13 ч.1 ст.3, ст. 20, ст.91 та п.5 ч.2 ст. 291 КПК України у їх взаємозв`язку дає підстави стверджувати, що тільки конкретне обвинувачення, зрозуміле обвинуваченому за змістом, яке відповідає вимогам як матеріального, так і процесуального закону і яке не містить у собі суперечностей вважається належним чином сформульованим і таким, яке породжує у особи необхідність здійснення захисту від нього. Зазначені положення закону перебувають у відповідності із практикою Європейського суду із прав людини, який неодноразово у рішеннях наголошував на необхідності приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, щодо якої порушено кримінальну справу, а також на те, що надання повної та детальної інформації стосовно пред`явленого особі обвинувачення є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що право бути детально проінформованим про характер і причини обвинувачення повинно розглядатися у контексті наявності у обвинуваченого права підготуватися до свого захисту (рішення у справах "Абрамян проти Російської Федерації", "Пелісьє та Сассі проти Франції", "Даллос проти Угорщини" та інші).

Як вбачається з встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, ОСОБА_7 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено, що вчинено ним не пізніше 04.06.2023р. Разом з тим, у відділенні ТОВ «Нова пошта» сержантом ОСОБА_8 10.07.2023р. отримано наркотичну речовину, та солдатом ОСОБА_9 у відділенні ТОВ «Нова пошта» 10.08.2023р. отримано наркотичну речовину. При цьому колегія суддів звертає увагу, що за змістом диспозиції ч.2 ст. 307 КК України кримінальна відповідальність настає як за незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів так і психотропних речовин.

Крім того, з обвинувального акту незрозуміло, в який саме час, в якому місці, в який спосіб та за яких обставин саме обвинуваченим ОСОБА_7 було вчинено дії, направлені на незаконне придбання та зберігання з метою збуту психотропної речовини.

Також вказівка в обвинувальному акті на анкетні дані конкретних громадян, які не є обвинуваченими в цьому кримінальному провадженні, є грубим порушенням загальних засад кримінального провадження, зокрема презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, а також свідчить про порушення права цих осіб на захист.

За наявності наведених вище порушень закону, встановлених судом першої інстанції у ході підготовчого судового засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що обвинувачення фактично не було сформульоване, у зв`язку із чим рішення суду про повернення обвинувального акта є таким, яке ґрунтується на вимогах закону.

За наявності зазначених недоліків суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що висунуте обвинувачення є не конкретним. Сукупність указаних порушень закону указує на невідповідність обвинувального акту вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України у зв`язку із чим суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про повернення обвинувального акту, належним чином це рішення мотивувавши.

Доводи прокурора про можливість зміни прокурором обвинувачення чи висунення нового обвинувачення на етапі судового розгляду не можуть указувати на необґрунтованість висновків суду першої інстанції про необхідність повернення обвинувального акту. Так, за змістом ст. 338 та ст. 339 КПК України можливість зміни обвинувачення у суді та висунення нового обвинувачення законодавець пов`язує із фактом встановлення нових фактичних обставин злочину чи отримання відомостей про можливість вчинення обвинуваченим іншого злочину, що має місце під час судового розгляду. Наявність даних, які указують на неконкретність пред`явленого обвинувачення є перешкодою для призначення судового розгляду за обвинувальним актом і указує на необхідність повернення обвинувального акта прокурору.

На підставі викладеного, ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000518 від 13.04.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відповідає вимогам закону, підстав для її скасування чи зміни колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю ухвалу без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000518 від 13.04.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, повернуто прокурору - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4