Справа № 438/770/23
Провадження № 1-кп/438/27/2024
В И Р О К

іменем України

11 квітня 2024 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000239 від 21.03.2023 р. відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислав Львівської області, громадянина України, з початковою середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, раніше судимого:

1) 29.06.2006 р. Бориславським міським судом Львівської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 309, ст. 395, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років і 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 25.06.2011 р. на підставі ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково з не відбутим строком покарання 7 місяців 14 днів;

2) 15.09.2014 р. Стрийським міськрайонним судом Львівської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3, ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років і 2 місяців позбавлення волі;

3) 02.12.2014 р. Бориславським міським судом Львівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років і 3 місяців позбавлення волі, звільнився 24.03.2017 р. за відбуттям строку покарання;

4) 23.08.2022 р. Бориславським міським судом Львівської області за ст. 395 КК України до 1 місяця арешту(відбув покарання повністю);

5) 21.11.2022 р. Бориславським міським судом Львівської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 місяця арешту (відбув покарання повністю),

6) 09.02.2024 р. Бориславським міським судом Львівської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 60 годин громадських робіт (покарання не відбував),

військовозобов`язаного, мешкаючого в АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , раніше вчинивши кримінальні правопорушення, передбачені ст. 185 КК України, будучи 24.03.2017 р. звільнений з місць позбавлення волі, у зв`язку з відбуттям покарання, на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив, у той час, коли відповідно до ч. 1 ст. 88, п. 8 ч. 1 ст. 89 КК України судимість за попередні покарання не була погашена або знята у визначеному законом порядку, вчинив нові, умисні, корисливі, тяжкі злочини проти власності.

Так, Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2915-ІХ від 07.02.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 р. № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 р. № 2119-IX, Указом від 18.04.2022 р. № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 р. № 2212-IX, Указом від 17.05.2022 р. № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 р. № 2263-IX, Указом від 12.08.2022 р. № 573/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 р. № 2300-IX), строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

У ході досудового розслідування встановлено, що 19.03.2023 р. о 22 год. 00 хв. ОСОБА_5 , знаходячись на АДРЕСА_2 , вирішив таємно проникнути в приміщення будинку АДРЕСА_3 , з метою таємного викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_5 , в той же час, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій та передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, переконавшись в тому, що його дії ні ким не будуть викриті, за допомогою лому віджав три пари вхідних дверей та проник у приміщення, з якого умисно, таємно, повторно, викрав електрокосу марки «Прокрафт», зеленого кольору, вартістю 770 гривень, подовжувач на котушці марки «Svittex» довжиною 25 м, чорного кольору, вартістю 850 гривень, подовжувач на котушці довжиною 15 м. з двома розетками, чорного кольору, вартістю 520 гривень, подовжувач довжиною 10 м, рожевого кольору, вартістю 450 гривен, подовжувач 6 метрів на чотири розетки, білого кольору, з 2 жилами вартістю 327 гривень, мідну проводку довжиною 6 метрів, вартістю 156 гривень, подовжувач 1,5 метра, з двома розетками, білого кольору, вартістю 89 гривень, мікрохвильову піч марки «Privileg 8019», білого кольору, вартістю 2135 гривень, тискомір напів автоматичний, марки «Microlife BP A50», білого кольору, вартістю 500 гривень, електроточило, сірого кольору, виробництва СРСР, потужністю 300 Вт, вартістю 900 гривень, ящик електрика марки «Dewalt 791», жовтого кольору, вартістю 500 гривень, кухонний ніж, з ручкою салатового кольору, вартістю 50 гривень, сковорідку алюмінієву з метало керамічним покриттям марки «Blauman», радіус 21 см, вартістю 220 гривень, сковорідку тефлонову з чорним покриттям, радіус 21 см, вартістю 300 гривень, сковорідку нержавіючу, радіус 19 см, вартістю 200 гривень, кришку прозору, радіус 21 см, вартістю 30 гривень, порохотяг марки «Ракета», зеленого кольору, вартістю 100 гривень, світильник-прожектор з датчиком руху марки «LED», вартістю 300 гривень, помістивши вищевказане викрадене майно до сумки та пішов у невідомому напрямку, тим самим привласнив дане майно та розпорядився ним на свій розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 8397 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, шляхом проникнення у житло та в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім цього, 20.03.2023 р. о 21 год. 00 хв. ОСОБА_5 , знаходячись на вул. Карпатська Брама у м. Борислав, вирішив таємно проникнути в господарське приміщення, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:003:0073, яка розташована позаду будинку АДРЕСА_4 , з метою таємного викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_5 , в той же час, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій та передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, переконавшись в тому, що його дії ні ким не будуть викриті, за допомогою лому віджав дерев`яне вікно та проник у господарське приміщення, з якого умисно, таємно, повторно, викрав, залізну драбину довжиною 3 м., марки «AKSTAR», вартістю 900 гривень, зв`язку шампурів у кількості 16 шт., різних марок, а саме 6 шт. марки «Пікнічок», довжиною 45 см., загальною вартістю 144 гривні, 6 шт. марки «Forester» довжиною 45 см., загальною вартістю 144 гривні, та 4 шт. без маркування, довжиною 65 см., загальною вартістю 80 гривень, сокиру з дерев`яною ручкою на якій знаходиться напис «ТРУА Т ВАЧА», вартістю 290 гривень, подовжувач довжиною 6 м, білого кольору, на 2 розетки, вартістю 175 гривень, подовжувач довжиною 3 м, білого кольору, на 3 розетки вартістю 130 гривень, помістивши вищевказане викрадене майно до сумки та пішов у невідомому напрямку, тим самим привласнив дане майно та розпорядився ним на свій розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суду 1863 гривні.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, шляхом проникнення у інше приміщення та в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину за всіма епізодами визнав повністю. Суду показав, що йому було відомо про запровадження у державі воєнного стану. 19.03.2023 р. у вечірній час він збирав метал в районі вул. Федьковича в м. Борислав. Побачивши, що у будинку АДРЕСА_3 нікого нема, він вирішив скоїти крадіжку чужого майна. Для цього він зламав три двері ломом та виніс з будинку собі різні інструменти та побутові предмети. Все викрадене він склав за парканом, аби вранці все це забрати. Прийшовши зранку на місце, він викраденого майна не знайшов. Також пояснив, що потерпілого ОСОБА_8 раніше знав, оскільки неодноразово раніше допомагав тому по господарству. 20.03.2023 р. у вечірній час він прийшов на земельну ділянку по АДРЕСА_4 , де шляхом зламу ломом вікна проник до сараю, звідки викрав різне майно потерпілого. Дещо з майна він залишив собі, частину продав. Повністю визнає вартість викраденого ним майна. Він добровільно видав працівникам поліції викрадене ним майно та показав місце, де він майно ховав. Також обвинувачений не заперечував відшкодувати державі процесуальні витрати. Просив його суворо не карати.

У зв`язку із безсумнівним та добровільним визнанням у повному обсязі обвинуваченим своєї провини в інкримінованому йому діянні та цивільного позову, погодження з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням ним його фактичних обставин, усвідомленням і правильним розумінням роз`ясненого судом положення частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України про те, що у випадку визнання ним змісту даних фактичних обставин, сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржувати їх в апеляційному порядку, відсутністю заперечень проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд ухвалив дослідити докази, обмежившись показаннями обвинуваченого, а також документами, що характеризують його особу, підтверджують процесуальні витрати та щодо речових доказів.

Таким чином суд дійшов висновку, що фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим наявні, діяння, у вчиненні яких він обвинувачується, мали місце.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, шляхом проникнення у житло та інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

ОСОБА_5 винуватий у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень та підлягає за це покаранню.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а ще має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжкого злочину.

Вивченням даних щодо особи обвинуваченого встановлено, що на час вчинення вказаних злочинів він мав непогашену та не зняту судимість за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, не працює, не має сім`ї та утриманців, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, задовільно характеризується.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне часткове відшкодування завданого збитку.

Обставин, які б обтяжували покарання, при судовому розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 необхідні та достатні для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі у мінімальних межах санкцій вказаної статті КК України з його реальним відбуванням, не знаходячи підстав для обрання інших видів або розмірів покарання, зважаючи на його особу, чи для звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, оскільки ОСОБА_5 дане кримінальне правопорушення вчинено до постановлення вироку Бориславським міським судом Львівської областівід 09.02.2024 р., то, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, йому слід призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши їхній арешт.

Підлягають відшкодуванню з боку обвинуваченого процесуальні витрати у повному обсязі.

У кримінальному провадженні цивільного позову не заявлено. Підстав для застосування запобіжного заходу немає.

Керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислав Львівської області, громадянина України, визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Бориславського міського суду Львівської областівід 09.02.2024 р., більш суворим, призначеним за цим вироком, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Після набрання вироком законної сили засудженого ОСОБА_5 затримати, помістити до ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» для подальшого направлення до місця відбування покарання.

Строк покарання обчислювати з моменту затримання засудженого.

Речові докази:

кухонний ніж, сковорідку алюмінієву, светр червоного кольору, залишки подовжувача, які належать потерпілому ОСОБА_6 та передані до камери зберігання речових доказів Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області повернути за належністю потерпілому, скасувавши їхній арешт;

сокиру залізну, драбину залізну, зв`язку шампурів з нержавіючої сталі у кількості 16 штук, які належать потерпілому ОСОБА_7 та передані до камери зберігання речових доказів Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області повернути за належністю потерпілому, скасувавши їхній арешт.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в загальній сумі 6 194,24 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_9