Справа № 333/4192/23
Провадження № 1-кп/333/295/24
ВИРОК

Іменем України

10 червня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі спеціального судового провадження в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження №0000606 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка народилась в селище Відродження Мелітопольського району Запорізької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, яка не є особою, щодо якої здійснюється особливий порядок кримінального провадження, передбачений ст.. 480 КПК України, за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В період часу з 28 травня 2022 року по 01 червня 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_8 , будучи громадянкою України та державним службовцем, яка 08.02.2007 прийняла присягу державного службовця, де присягла вірно служити народові України, суворо дотримуватись Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи та законні інтереси громадяни, згідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов`язки, перебуваючи на посаді головного спеціаліста Мелітопольського міського відділу Управління ДМС у Запорізькій області відповідно до наказу №260-к від 23 листопада 2012 року, усвідомлюючи здійснення військової агресії російської федерації, яка розпочалася приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, переслідувала свої корисливі інтереси на зайняття посади у незаконному органі - так званому «управления по вопросам миграции ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка входить до структури «главного управления по вопросам миграции министерства внутренних дел российской федерации» Запорізької області, яка на даний час перебуває під окупацією російських військ.

Відповідно до наказу від 13.12.2019 №940 міністерства внутрішніх справ російської федерації (положення про головне управління з питань міграції міністерства внутрішніх справ російської федерації) головне управління з питань міграції міністерства внутрішніх справ російської федерації являється самостійним структурним підрозділом центрального апарату міністерства внутрішніх справ російської федерації забезпечуючи та здійснюючим в рамках своєї компетенції функцій міністерства по розробці та реалізації державної політики, а також нормативно-правовому регулюванню міграції.

Вказаний орган виконує функції головного підрозділу міністерства у сфері забезпечення. Веде реєстраційний облік громадян російської федерації по місцю перебування та по місцю проживання в межах російської федерації, контролює виконання громадянами російської федерації, орендарями житлових приміщень, посадовими особами та особами, відповідальними за приймання та передачу в органи реєстраційного контролю документів для реєстрації і зняття с реєстраційного обліку громадян російської федерації по місцю перебування та місцю проживання в межах російської федерації, правил реєстрації і зняття громадян рф з реєстраційного обліку по місцю перебування та по місцю проживання в межах рф. Виконує міграційний облік іноземних громадян та громадян без громадянства рф. Оформлює та видає іноземним громадянам та особам без громадянства документів для в`їзд в російську федерацію, проживання і тимчасово перебування в російській федерації. Виконує федеральний державний контроль у сфері міграції. Виконує координаційну діяльність федеральних органів виконавчої влади та органів виконавчої влади суб`єктів російської федерації, участь в реалізації державної програми по наданні сприянні добровільному переселенню в російську федерацію співвітчизників, проживаючих за кордоном, а також контролю за її реалізацією разом з міжвідомчою комісією по реалізації державної програми.

Таким чином, реалізуючи вказаний злочинний умисел ОСОБА_7 вступила у злочинну змову з представниками окупаційної влади Запорізької області та вступила на службу до так званого «управления по вопросам миграции ІНФОРМАЦІЯ_2 » в АДРЕСА_1 порушила присягу державного службовця та перейшла на бік ворога в умовах воєнного стану.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 111 КК України державну зраду, тобто діяння, умисно скоєне громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога умовах воєнного стану.

У судовому засіданні допит обвинуваченої ОСОБА_7 не здійснювався через проведення судового розгляду в порядку спеціального судового провадження на підставі ч.3 ст.323 КПК України, при цьому обвинувачена викликалась до суду через засоби масової інформації у передбачений законом спосіб, однак у судове засідання не з`явилась.

Судом встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення та судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченої, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Дослідивши під час спеціального судового провадження в судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй злочинів підтверджується наступними доказами:

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який повідомив, що на час повномасштабного вторгнення рф на територію України, він працював начальником Мелітопольського міського відділу Управління ДМС у Запорізькій області, а ОСОБА_7 була головним спеціалістом цього відділу. За наказом керівництва Державної міграційної служби 24.02.2022 року робота була зупинена, реєстри закриті, а працівники відділу відправлені у простій. Але через декілька днів керівництво ДМС в Запорізькій області видало розпорядження про вихід на роботу в порядку чергування декілької спеціалістів відділу для виконання певної роботи: видачі готових паспортів, вклеювання фотографій, продовження дії закордонних паспортів. З 11.04.2022 року йому була надана щорічна відпустка та він виїхав на підконтрольну Україні територію. Після того, він спілкувався по телефону зі своїм заступником ОСОБА_10 та останній йому повідомив, що до них приходили представники окупаційної влади та пропонували приступити до роботи в новоствореній міграційній службі в м. Мелітополь. Співробітникам дали час на роздуми. Зі слів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 йому відомо, що ОСОБА_7 погодилась та до теперішнього часу працює в новоствореній окупаційною владою міграційній службі;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка суду повідомила, що працювала разом з ОСОБА_7 в Мелітопольському міському відділі Управління ДМС у Запорізькій області. В травні 2022 року у відділ прийшли співробітники міграційної служби рф та запропонували перейти до них на роботу. Вони прийшли в супроводі місцевого представника окупаційної влади ОСОБА_12 , він їх представив як співробітників міграційної служби рф. Вони приходили напередодні, оглядали приміщення, їм все сподобалось, вони сказали, що хотіли б тут влаштувати свою службу міграції. В понеділок 29 чи 30 травня вона прийшла на роботу, а там вже були військові рф та також запропонували перейти до них на роботу, але вони попереджали, що подумали, бо в Україні вони стануть колаборантами. Ніяких погроз з їх боку не було. ОСОБА_7 погодилась. Наступного дня свідок прийшла за речами, а співробітники, які вирішили перейти на роботу до окупаційної влади, серед них була ОСОБА_7 , вже перебували на робочих місцях з документами та залишились там. Через два тижня вона проходила мимо будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 та бачила своїх колишніх співробітників, серед яких була ОСОБА_7 , вони виходили з будівлі на обід;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , яка повідомила, що з 2015 року працювала разом із ОСОБА_7 у Мелітопольському міському відділі Управління ДМС у Запорізькій області. Весною 2022 року вона виїхала з м. Мелітополь. Після того, під час спілкування зі свідком ОСОБА_11 . вона дізналась, що наприкінці травня 2022 р. до них приходили представники федеральної міграційної служби та запропонували перейти на службу до них, подумати декілька днів, а тих хто згодний приходити з документами. Після того ОСОБА_14 та інші співробітники, які погодились працювати з окупаційною владою, одночасно видались з робочої групи їх відділу, яка була створена у Вайбері.

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який повідомив, що він працює начальником відділу кадрового забезпечення Управління Державної міграційної служби у Запорізькій області. Від начальника управління ОСОБА_16 він дізнався, що 8 співробітників Мелітопольського міського відділу Управління ДМС у Запорізькій області погодились на співпрацю з окупаційною владою. У зв`язку з цим дисциплінарна комісія проводила службове розслідування та прийняла рішення про звільнення ОСОБА_7 Він та інші працівники намагались зв`язатись з ОСОБА_7 , щоб отримати пояснення та повідомити про прийняте рішення, вони направляли повідомлення на всі відомі месенджери, але відповіді не було. Телефони не відповідали, були не доступні.

- показаннями свідка ОСОБА_16 , який суду повідомив, що він працює начальником Управління ДМС у Запорізькій області, 02.06.2022 від начальника Мелітопольського міського відділу Управління ДМС у Запорізькій області ОСОБА_9 він дізнався, що 8 працівників цього відділу перейшли на роботу до міграційної служби окупаційної влади, серед них і ОСОБА_7 Це повідомлення він передав голові Державної міграційної служби, той в свою чергу сповістив про це СБУ. Особові справи співробітників ДМС у Запорізькій області зберігались у них, але в деяких особових справах були відсутня присяга держслужбовця, оскільки ці співробітники почали працювати на державній службі в іншому державному органі, тому присяга зберігалась там;

- протоколом пред`явлення для впізнання по фотознімках від 05.12.2022 з якого судом встановлено, що свідок ОСОБА_11 впізнала за фотознімками ОСОБА_7 як колишню колегу, яка перейшла працювати в незаконно утворений окупаційною владою орган;

- протоколом пред`явлення для впізнання по фотознімках від 15.12.2022 з якого судом встановлено, що свідок ОСОБА_13 впізнала за фотознімками ОСОБА_7 як колишню колегу, яка перейшла працювати в незаконно утворений окупаційною владою орган;

- особовою справою ОСОБА_7 з якої вбачається, що ОСОБА_7 займала посаду головного спеціаліста Мелітопольського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області з 23.11.2012 р.;

- наказом Управління ДМС у Запорізькій області №260-к від 23.11.2012 р. «Про призначення на посаду ОСОБА_7 » відповідно до якого ОСОБА_7 була призначена на посаду головного спеціаліста Мелітопольського міського відділу Управління ДМС у Запорізькій області;

- присягою державного службовця, з якої судом встановлено, що ОСОБА_7 08.02.2007 р. прийняла присягу, про що зроблено запис в трудовій книжці 23.11.2012 р.;

- копією трудової книжки ОСОБА_7 , з якої судом встановлено, що ОСОБА_7 08.02.2007 року була призначена на посаду спеціаліста 2 категорії відділення у справах громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Мелітопольського районного відділу, 08.02.2008 р. прийняла присягу державного службовця;

- матеріалами дисциплінарної справи №79 відносно ОСОБА_7 від 27.01.2023 р., з якої судом встановлено, що начальник Мелітопольського міського відділу Управління ДМС у Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до начальника УДМС України із доповідною запискою, в якій повідомив про те, що головний спеціаліст Мелітопольського відділу УДМС у Запорізькій області ОСОБА_7 проходить стажування у незаконному підрозділі створеному окупаційною владою на території міста Мелітополь на який покладено функції оформлення і видачі паспортів громадян російської федерації, що йому стало відомо з телефонної розмови з заступником начальника Мелітопольського міського відділу Управління ДМС у Запорізькій області ОСОБА_17 , таку ж інформацію йому підтвердив головний спеціаліст ОСОБА_13 та головний спеціаліст ОСОБА_11 . За поданням дисциплінарної комісії УДМС у Запорізькій області від 27.01.2023 р. до ОСОБА_7 було застосовано дисциплінарне стягнення до у вигляді звільнення з посади державної служби (наказ №2-с від 07.02.2023 р.). З протоколу ознайомлення ОСОБА_7 з наказом №14-с від 07.02.2023 р. встановлено, що 07.02.2023 о 10-40 год. була спроба зв`язатися з ОСОБА_7 за номерами телефону: НОМЕР_1 , в результаті прозвучали голосові повідомлення оператора мобільного зв`язку «зараз абонент знаходиться поза зоною досяжності». Наказом №22-к від 07.02.2023 р. ОСОБА_7 було звільнено з посади головного спеціаліста Мелітопольського міського відділу Управління ДМС у Запорізькій області відповідно до п.4 ч.1 ст. 87 ЗУ «Про державну службу»;

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначений КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

У ряді складів кримінальних правопорушень, у тому числі, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України важливе значення має добровільність.

Наведеними вище доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, показаннями свідків, підтверджується відсутність будь-якого примусу щодо ОСОБА_7 , а відтак, і цілковитої добровільності її дій.

Окрім того, окупація території Мелітопольського району та встановлення на цій території окупаційних органів влади, мала відкритий характер, а тому займаючи посаду державного службовця більше 13 років, ОСОБА_7 очевидно усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).

Вищевказані показання свідків та письмові докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.

Крім того, під час судового розгляду було досліджено характеризуючи обвинувачену ОСОБА_7 відомості, а також досліджені такі документи:

- витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000606 від 08.03.2023 року, з фабулою «досудовим розслідуванням встановлено, що службова особа державного органу «Е» перейшла на бік ворога в умовах воєнного стану та кваліфікацією за ч.2 ст.111 КК України;

- постанова про виділення матеріалів досудових розслідувань від 07.04.2022 р. по кримінальному провадженню №0001125 від 12.11.2022 року, якою було виділено в окремо провадження матеріали досудового розслідування за епізодом вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111-1, ч.2 ст. 111 КК України;

- ухвала Печерського районного суду міста Києва від 18.01.2023 про надання тимчасового доступу до речей і документів до особових справ співробітників Мелітопольського міського відділу Управління ДМС у Запорізькій області, в тому числі ОСОБА_7

- постанова про призначення групи прокурорів від 11.04.2023 р., старшим групи прокурорів призначено прокурора ОСОБА_18 ;

- повідомлення про підозру по кримінальному провадженню №0001125 від 27.03.2023 р. ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 111-1, ч.2 ст.111 КК України.

- повідомлення про виклик та про підозру ОСОБА_7 , про завершення досудового розслідування у газетах «Урядовий кур`єр» та на сайті Офісу Генерального прокурора України;

- постанова про доручення на призначення захисника для участі у кримінальному провадженні від 30.03.2023 р.;

- постанова слідчого ОВС ГСУ НП України ОСОБА_19 від 06.04.2023 про оголошення ОСОБА_7 у розшук;

- ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.04.2023 р. про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 ;

- повідомлення про початок здійснення спеціального досудового розслідування щодо ОСОБА_7 , про завершення досудового розслідування у газетах «Урядовий кур`єр» та на сайті Офісу Генерального прокурора України;

Відомості, встановлені у зазначених документах, не є доказами винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України. Водночас, ці дані свідчать про дотримання норм чинного кримінального процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

Повістки про виклик ОСОБА_7 на стадії судового розгляду публікувались на офіційному веб-сайті Комунарського районного суду м. Запоріжжя, а також у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - у газеті «Урядовий кур`єр» в рубриці «Оголошення». Будь-які клопотання від обвинуваченої на адресу суду не надходили.

Дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у місті Києві адвоката ОСОБА_6 уповноважено у межах процесуальних прав і обов`язків, визначених ст.т.46, 47 КПК України, забезпечити безоплатну вторинну правову допомогу ОСОБА_7 .

Згідно з ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2023 року відносно ОСОБА_7 здійснювалось спеціальне судове провадження.

У судовому провадженні приймав участь захисник ОСОБА_6 , який був захисником на стадії досудового розслідування і обізнаний з матеріалами кримінального провадження від початку здійснення спеціального досудового розслідування.

Захисник обвинуваченої здійснював активні дії, спрямовані на захист обвинуваченої, приймав участь у дослідженні доказів, виступав у дебатах та заперечував запропоновану прокурором міру покарання та винуватість обвинуваченої.

Враховуючи наведене, суд вважає, що стороною обвинувачення вживалися достатні заходи щодо дотримання прав ОСОБА_7 як підозрюваної та обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження.

У свою чергу суд звертає увагу на те, що всі наведені вжиті заходи вказують на те, що обвинувачена була поінформована належним чином про дати слухання справи, а також дотримані її права на належне представництво у суді.

Органом досудового розслідування правильно кваліфіковані дії ОСОБА_7 за ч.2 ст. 111 КК України - вчинення державної зради тобто діяння, умисно вчинене громадянами України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога умовах воєнного стану.

Суд критично ставиться до твердження захисника, що фактично під час судового розгляду не встановлено, що ОСОБА_7 зайняла посаду, зазначену в обвинувальному акті. У суду не має сумнівів щодо доведеності провини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі, зазначеному в обвинувальному акті, оскільки вона підтверджується показаннями свідків, письмовими доказами.

Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_7 відсутні.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної.

Так, ОСОБА_7 вчинила особливо тяжкий злочин, раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має неповнолітню дитину, мешкає на тимчасово окупованій території України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті, з конфіскацією майна.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.04.2023 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_7 призначається покарання у виді позбавлення волі, то підстав для скасування запобіжного заходу не має.

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України та призначити їй покарання за цією статтею у вигляді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення,

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити захиснику та прокурору.

Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, згідно з положеннями статті 297-5 КПК України, та на офіційному веб-сайті суду.

Головуюча ОСОБА_20 Варнавська

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3