печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання сторони кримінального провадження № 0000080 від 08.04.2024 - старшого слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві капітан Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000080 від 08.04.2024 - старшого слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві капітан Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Слідчий в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити. Розгляд справи просив здійснювати без виклику власників майна.

Зважаючи на позицію органу досудового розслідування, слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд клопотання без повідомлення власника майна, з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Слідчими Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, за процесуального керівництва Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000080 від 08.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує наступне.

Досудовим розслідування встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.02.2023 за № 8 о/с ОСОБА_4 призначено помічником гранатометника 2 відділення 3 взводу 6 роти (на бронетранспортерах) 2 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків військової частини.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який продовжений та діє на теперішній час.

У відповідності до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Так, відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України «Про Національну гвардію України», Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій. Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

Ст. 3 Закону України «Про Національну гвардію України» визначено, що діяльність Національної гвардії України ґрунтується на принципах верховенства права, забезпечення дотримання прав і свобод людини і громадянина, позапартійності, безперервності, законності, відкритості для демократичного цивільного контролю, прозорості, відповідальності, централізованого керівництва та єдиноначальності.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про Національну гвардію України», Національна гвардія України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них нормативно-правовими актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України дія вказаних статутів поширюється на військовослужбовців Національної гвардії України.

Під час проходження військової служби старший сержант ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний додержуватись Конституції України, законів України, належно виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Згідно зі ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися всіх порядків і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Однак, старший сержант ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище нормами законодавства та маючи можливість належно їх виконувати, проявляючи кримінальну протиправну діяльність здійснив викрадення військового майна, яке належить військовій частини НОМЕР_1 за наступних обставин.

Так, у невстановлений слідством час, але не пізніше 15.05.2024 в помічника гранатометника 2 відділення 3 взводу 6 роти (на бронетранспортерах) 2 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 виник злочинний умисел на викрадення речового майна, яке належить військовій частині.

З метою реалізації свого злочинного умислу, в невстановлений слідством час, але не пізніше 15.05.2024, викрав шляхом винесення з території військової частини у невстановлений спосіб речове майно військової частини НОМЕР_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: шкарпетки літні (трекінгові) із написом «власність НГ України, не для продажу» у кількості 62 шт.; труси для військовослужбовців із написом «власність НГ України, не для продажу» у кількості 27 шт.; сумки транспортні із написом «власність НГ України, не для продажу» у кількості 10 шт.; взуття із написом «власність НГ України, не для продажу» у кількості 10 пар; ремінно-поясну систему із написом «власність НГ України, не для продажу» у кількості 10 шт.; вироби СПБ -А-30 вид 2 із написом «власність НГ України, не для продажу» у кількості 20 шт.; вироби НЛТБ у кількості 12 шт.; вироби НЛТБ вид 2 у кількості 28 шт.; предмети СПБ-Г вид 2 із написом «власність НГ України, не для продажу» у кількості 10 шт.; сорочки байкові у кількості 10 шт.; шарфи труби літній вид 2 із написом «власність НГ України, не для продажу» у кількості 10 шт.; вироби СПРУ вид 3 із написом «власність НГ України, не для продажу» у кількості 10 шт.; рюкзаки бойові індивідуальні вид 2 із написом «власність НГУ, не для продажу» у кількості 10 шт.; медичні аптечки чорного кольору з червоним хрестом у кількості 10 шт.; куртки костюму літнього польового К/КЛП, із написом «власність НГ України, не для продажу» у кількості 10 шт.; штани костюму літнього польового Ш/КЛП із написом «власність НГ України, не для продажу» у кількості 10 шт.; костюми утеплювач із написом «власність НГ України, не для продажу» у кількості 10 шт.; рукавички тактичні розмір М із написом «власність НГ України, не для продажу» у кількості 7 пар; фуфайки з коротким рукавом із написом «власність НГ України, не для продажу» у кількості 10 шт.; шоломи кулезахисні із написом «власність НГ України, не для продажу» у кількості 4 шт.; бронежилети корсар М3м-1-4 у кількості 3 шт.; спальні мішки у кількості 10 шт., які зберігав у невстановленому слідством місці до моменту їх збуту.

У подальшому, ОСОБА_4 близько 15 години 30 хвилин 15.05.2024, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, в умовах воєнного стану, переслідуючи корисливі мотиви, перебуваючи біля будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 збув вищевказане речове майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за грошові кошти у сумі 90 000 грн.

В подальшому, з метою реалізації свого єдиного злочинного умислу на викрадення майна, у невстановлений слідством час, але не пізніше 20.06.2024, ОСОБА_4 діючи умисно з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, в умовах воєнного стану, шляхом винесення з території військової частини у невстановлений спосіб речове майно військової частини НОМЕР_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: штани костюму літнього польового, із написом «власність НГ України, не для продажу» у кількості 4 шт.; куртки костюму літнього польового К/КЛП, із написом «власність НГ України, не для продажу» у кількості 4 шт.; сорочки бойові у кількості 2 шт.; медичні аптечки чорного кольору з червоним хрестом у кількості 16 шт.; турнікети в кількості 4 шт.; наколінники зеленого кольору в кількості 8 шт.; налокітники зеленого кольору в кількості 6 шт.; протигази марки «Drager» в кількості 2 шт.; ремінно-поясну систему із написом «власність НГ України, не для продажу» у кількості 5 комплектів; взуття із написом «власність НГ України, не для продажу» у кількості 3 пари; устілки для взуття в кількості 4 шт.; водовідштовхувальний спрей для взуття в кількості 4 шт.; шнурівки до взуття в кількості 4 пари; ганчірки для взуття в кількості 4 шт.; труси для військовослужбовців із написом «власність НГ України, не для продажу» у кількості 12 шт.; куртки костюму утеплювача (флісова) із написом «власність НГ України, не для продажу» у кількості 2 шт.; труси для військовослужбовців із написом «власність НГ України, не для продажу» у кількості 20 шт.; шкарпетки літні (трекінгові) із написом «власність НГ України, не для продажу» у кількості 66 шт.; бронежилети корсар М3м у кількості 7 шт.; спальні мішки у кількості 2 шт.; шоломи кулезахисні у кількості 3 шт.; шоломи кулезахисні «Каска 1 М» партія № 015 виріб № 7372, виробник ТОВ «НВП «ТЕМП-3000», із написом «власність НГ України»; шолом кулезахисний «Каска 1 М» партія № 015 виріб № 7364, виробник ТОВ «НВП «ТЕМП-3000», із написом «власність НГ України»; шолом кулезахисний «Каска 1 М» партія № 014 виріб № 9789, виробник ТОВ «НВП «ТЕМП-3000», із написом «власність НГ України»; сумки транспортні в кількості 5 шт., які зберігав у невстановленому слідством місці до моменту їх збуту.

У подальшому, ОСОБА_4 близько 10 годині 20 хвилин 20.06.2024, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, в умовах воєнного стану, переслідуючи корисливі мотиви, перебуваючи біля будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 збув вищевказане речове майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за грошові кошти у сумі 100 000 грн. та одразу був викритий працівниками правоохоронного органу.

Відповідно до довідки від 20.06.2024, наданої т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 , злочинними діями ОСОБА_4 завдано шкоди потерпілому - військовій частині НОМЕР_1 на загальну суму 373262,16 грн.

20.06.2024 об 11 год. 30 хв. ОСОБА_6 затримано у порядку статті 208 КПК України. У ході проведення особистого обшуку під час затримання в ОСОБА_6 виявлено та вилучено наступні речі: мобільний телефон REDMI 10 PRO, IMEI НОМЕР_2 IMEI НОМЕР_3 номер НОМЕР_4 та НОМЕР_5 .

20.06.2024 постановою слідчого вказані вище речі та документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий зазначає, що вилучені речі є речовими доказами, які самостійно і в сукупності з іншими зібраними по кримінальному провадженні доказами мають суттєве значення для з`ясування обставин вчинення злочину, встановлення осіб, причетних до його вчинення, є необхідність накласти арешт на зазначені речі та документи.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Слідчим наведено вагомі доводи, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно, для ефективного розслідування.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів.

Разом з цим, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

За таких обставин приходжу до висновку про задоволення клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 26, 107, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 20.06.2024 в ході особистого обшуку під час затримання в ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон REDMI 10 PRO, IMEI НОМЕР_2 IMEI НОМЕР_3 номер НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1