Провадження № 1-кс/686/4219/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області підполковника юстиції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Понінка Полонського району Хмельницької області, громадяниня України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у кримінальному провадженні № 0000050,

ВСТАНОВИВ:

10.05.2024 року слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області підполковник юстиції ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням, погодженим з прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.111 КК України.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.1,2 ст.111 КК України. Існують передбачені п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України ризики і те, що підозрюваний, перебуває на території, яка не підконтрольна державній владі України.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні підтримали подане клопотання з підстав, вказаних у клопотанні, просили його задовольнити.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні зазначив, що при вирішенні клопотання покладається на розсуд слідчого судді.

Забезпечити явку підозрюваного ОСОБА_6 , в судове засідання не виявилося можливим з причини його перебування на тимчасово окупованій території, клопотання розглянуто без участі підозрюваної в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим відділом УСБУ у Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні провадження № 0000050 від 21.03.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 111 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 будучи громадянином України, діючи в умовах збройного конфлікту і окупації території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, у період з 2014 по 2016 рік, в порушення вимог ст.ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 3, 6, 8, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», маючи на меті перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, виїхав з АР Крим на територію Російської Федерації, де у 2016 році, у підтвердження правильності свого вибору, будучи громадянином України, набув громадянства Російської Федерації та отримав паспорт громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_1 , а також податковий номер НОМЕР_2 та страховий номер індивідуального особового рахунку (т.зв. «СНИЛС») 137-033-598 49 за законодавством Російської Федерації.

Надалі, але не пізніше 28.10.2016, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що починаючи з кінця лютого 2014 року територія АР Крим тимчасово не підконтрольна органам влади України та знаходиться під окупацією військових підрозділів Збройних Сил РФ, з особистих мотивів, всупереч інтересам держави Україна, в період збройного конфлікту, прийняв пропозицію невстановлених слідством представників військового формування Російської Федерації та вступив на військову службу за контрактом до 121-го полку оперативного призначення (військова частина НОМЕР_3 , Кабардино-Балкарська республіка, Нальчик-20, сел. Звьоздний) НОМЕР_4 окремої бригади оперативного призначення (військова частина НОМЕР_5 , Республіка Північна Осетія Аланія, Владикавказ) Північно-Кавказького округу військ національної гвардії Російської Федерації, де і проходив військову службу у збройних формуваннях держави агресора до 2022 року на посадах рядового, сержантського та старшинського складу, послідовно отримуючи при цьому військові звання «рядовий», «сержант» та «старшина».

Так, відповідно до ст. 1 «Федерального закону від 03.07.2016 № 226-ФЗ «Про війська національної гвардії Російської Федерації» (далі Закон № 226-ФЗ), війська національної гвардії Російської Федерації (далі - війська національної гвардії) є державною військовою організацією, призначеною для забезпечення державної та громадської безпеки, захисту прав та свобод людини та громадянина.

Згідно зі ст. 5 Закону № 226-ФЗ, до складу військ національної гвардії входять:

1) органи управління;

2) об`єднання, з`єднання та військові частини;

3) підрозділи (органи), у тому числі у яких проходять службу співробітники;

4) освітні організації вищої освіти та інші організації.

Як зазначено у ст. 6 Закону № 226-ФЗ, керівництво військами національної гвардії здійснює президент Російської Федерації.

Відповідно до ст. 18 Закону № 226-ФЗ, військовослужбовець (співробітник) військ національної гвардії має право на застосування фізичної сили, спеціальних засобів, озброєння, військової та спеціальної техніки особисто або у складі підрозділу (групи), а командири (начальники) мають право віддавати накази про їх застосування у випадках та порядку, які передбачені федеральними конституційними законами, цим Федеральним законом та іншими федеральними законами.

Згідно зі ст. 24 Закону № 226-ФЗ, у військах національної гвардії передбачаються військова служба, служба у військах національної гвардії Російської Федерації, державна цивільна служба.

Як вказано у ст. 24-2 Закону № 226-ФЗ, співробітник, який вперше вступив на службу до військ національної гвардії, приводиться до Присяги співробітника військ національної гвардії. Приведення до Присяги здійснюється в урочистій обстановці перед Державним прапором Російської Федерації.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_6 , перейшовши на бік ворога в період збройного конфлікту, набув статус військовослужбовця військової частини державної військової організації держави-агресора Російської Федерації, який має право на застосування фізичної сили, спеціальних засобів, озброєння, військової та спеціальної техніки особисто або у складі підрозділу (групи), та прийняв присягу співробітника військ національної гвардії перед Державним прапором Російської Федерації.

Як військовослужбовець військ національної гвардії Російської Федерації, ОСОБА_6 у період з 2016 по 2022 рік користувався правами та виконував обов`язки, визначені указом президента Російської Федерації від 10.11.2007 № 1495 «Про затвердження загальновійськових статутів Збройних Сил Російської Федерації (разом із «Статутом внутрішньої служби Збройних Сил Російської Федерації», «Дисциплінарним статутом Збройних Сил Російської Федерації», «Статутом гарнізонної та вартової служб Збройних Сил Російської Федерації»), зокрема і обов`язки чергового по роті 121-го полку оперативного призначення (військова частина НОМЕР_3 , Кабардино-Балкарська республіка, Нальчик-20, сел. Звьоздний) 49 окремої бригади оперативного призначення (військова частина НОМЕР_5 , Республіка Північна Осетія Аланія, Владикавказ) Північно-Кавказького округу військ національної гвардії Російської Федерації.

Так, сержант військ національної гвардії Російської Федерації, громадянин України ОСОБА_6 на період несення чергування по роті відповідав за виконання розпорядку дня (регламенту службового часу) та дотримання інших правил підтримки внутрішнього порядку у роті; за збереження зброї, ящиків з боєприпасами, майна роти, особистих речей солдатів та сержантів та за правильне несення служби днювальними. Черговий по роті ОСОБА_6 підпорядковувався черговому по полку та його помічнику, а в порядку внутрішньої служби у роті - командиру роти та старшині роти.

Під час несення служби черговий по роті сержант військ національної гвардії Російської Федерації, громадянин України ОСОБА_6 був зобов`язаний:

- здійснювати при оголошенні тривоги підйом особового складу і сповіщати військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом; до прибуття в роту офіцерів роти або старшини роти виконувати вказівки чергового по полку;

- стежити за виконанням розпорядку дня (регламенту службового часу) в роті, у встановлений час проводити загальний підйом особового складу;

- знати бойовий розрахунок роти на випадок тривоги, пожежі та виникнення інших надзвичайних ситуацій, а також раптового нападу на розташування полку (підрозділу), місцезнаходження роти та порядок її виклику, наявність у роті людей, кількість військовослужбовців, які перебувають у наряді, хворих, які перебувають на гауптвахті, перебувають у звільненні, відправлені у складі команд, відряджені, а також наявність і точну витрату зброї;

- видавати по тривозі механікам-водіям (водіям) ключі від замків запалювання і люків машин разом із дорожніми листами;

- видавати закріплену за військовослужбовцями зброю, окрім пістолетів, тільки за наказом командира або старшини роти, роблячи запис про це в книзі видачі зброї та боєприпасів; під час приймання зброї перевіряти номери та її комплектність; постійно мати при собі і нікому не передавати ключі від кімнати для зберігання зброї;

- вживати невідкладних заходів до наведення порядку в разі будь-яких подій у роті та порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями роти; негайно доповідати про це черговому по полку і командиру роти або особі, яка його заміщає, а за відсутності командира роти або особи, яка його заміщає, - старшині роти;

- стежити за наявністю та справним станом засобів пожежогасіння роти й охоронної сигналізації кімнат для зберігання зброї, виконанням вимог пожежної безпеки в роті (паління дозволяти тільки у відведених для цього місцях, просушування обмундирування - тільки в сушарках, спостерігати за виконанням правил топки печей і користування лампами);

- за командою чергового по полку зачиняти двері казарми на запори, а допуск осіб, що прибули, здійснювати за дзвінком викличної сигналізації після попереднього ознайомлення;

- викликати пожежну команду в разі виникнення пожежі, вживати заходів до її гасіння і негайно доповідати черговому по полку та командиру роти, а також вживати заходів до виведення людей і виносу зброї та майна з приміщень, яким загрожує небезпека;

- своєчасно змінювати днювальних; за наказом старшини роти відправляти підрозділи, призначені на роботи, і різні команди, а також відправляти всіх хворих і тих, хто підлягає огляду лікарем, у медичний пункт;

- шикувати в призначений час тих, хто звільняється з розташування полку, доповідати про це старшині роти і за його наказом представляти їх черговому по полку;

- передавати виконання своїх обов`язків одному з днювальних вільної зміни, відлучаючись із приміщення роти у справах служби, а також на час свого відпочинку;

- отримувати від старшини роти після вечірньої повірки відомості про відсутніх, а за наявності тих, хто самовільно відлучився, - список цих військовослужбовців із зазначенням їхнього військового звання, прізвища, імені та по батькові, передбачуваного місцеперебування і доповідати черговому по полку, та ряд інших обов`язків.

Враховуючи викладене, громадянин України ОСОБА_6 , в 2016 році перейшовши на бік ворога в період збройного конфлікту, сприяв утриманню, посиленню та становленню окупаційної влади, що продовжує незаконні дії по окупації АР Крим по даний час, особистим прикладом продемонстрував іншим громадянам України невиконання вимог Конституції України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про оборону України», своїми знаннями, навичками та діями всупереч інтересам України виконував та продовжує виконувати обов`язки щодо надання допомоги військовим формуванням Російської Федерації в окупації АР Крим та створенні передумов для подальшої повномасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України, чим завдав шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України.

Крім того, ОСОБА_6 будучи громадянином України, діючи в порушення вимог ст. ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 3, 6, 8, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у період з 24.02.2022 по вересень 2023 року, будучи військовослужбовцем військової частини державної військової організації держави-агресора Російської Федерації, який має право на застосування фізичної сили, спеціальних засобів, озброєння, військової та спеціальної техніки особисто або у складі підрозділу (групи), та прийняв присягу співробітника військ національної гвардії перед Державним прапором Російської Федерації, діючи в умовах воєнного стану, введеного 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, продовжив вчиняти дії, що охоплювались його злочинним умислом, направленим на перехід на бік ворога в період воєнного стану та надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, зокрема:

- брав участь у бойових діях проти Сил Оборони України в південних регіонах України в складі 121-го полку оперативного призначення (військова частина НОМЕР_3 , Кабардино-Балкарська республіка, Нальчик-20, сел. Звьоздний) НОМЕР_4 окремої бригади оперативного призначення (військова частина НОМЕР_5 , Республіка Північна Осетія Аланія, Владикавказ) Північно-Кавказького округу військ національної гвардії Російської Федерації, що призвело до тимчасової окупації АДРЕСА_2 ;

- брав участь в так званій «охороні громадського порядку, забезпеченні громадської безпеки», тобто забезпечував діяльність окупаційної влади та адміністрації держави-агресора на тимчасово окупованій території України;

- охороняв важливі державні об`єкти, спеціальні вантажі, споруди на комунікаціях Російської Федерації на тимчасово окупованій території України;

- брав участь у забезпеченні так званих режимів «надзвичайного стану» та правового режиму так званої «спеціальної військової операції», чим надавав іноземній державі Російській Федерації допомогу в проведенні підривної діяльності проти України шляхом участі в повномасштабній збройній агресії проти України на боці держави-агресора.

01.05.2024 слідчим складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 111 КК України, яке погоджено прокурором.

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 особисто вручено не було, оскільки він перебуває на тимчасово окупованій території України.

У зв`язку з перебуванням ОСОБА_6 на тимчасово окупованій території АР Крим, відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повідомлення про підозру, а також повістки про виклик ОСОБА_6 на 07, 08 та 09 травня 2024 року в УСБУ у Хмельницькій області опубліковано на офіційних веб-сайтах Офісу Генерального прокурора, Служби безпеки України та у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газеті «Урядовий кур`єр»).

Відповідно до положення ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

За змістом ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Отже, за загальним правилом, письмове повідомлення про підозру вручається особі в день його складення слідчим або прокурором. У разі ж неможливості вручити таке повідомлення особисто, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений для виклику та приводу особи (глава 11 КПК України, статті 135, 136).

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

На жоден із викликів підозрюваний ОСОБА_6 не прибув, про причини неприбуття не повідомив, у зв`язку з чим є підстави вважати, що ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а встановити його фактичне місцезнаходження не представилось можливим, у зв`язку з чим постановою слідчого 10.05.2024 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук, здійснення якого доручено оперативному підрозділу УСБУ у Хмельницькій області.

За таких обставин, враховуючи те, що на час складання повідомлення про підозру ОСОБА_6 його точне місце перебування з об`єктивних причин не встановлено, приходжу до висновку, що повідомлення про підозру було вручено у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень у порядку ч. 8 ст. 135 КПК України, а ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні.

З урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 1 ст.183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Постановою слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Хмельницькій області ОСОБА_4 від 10.05.2024 підозрюваного ОСОБА_6 було оголошено в розшук.

Відповідно до ч. 7 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Санкція ст. 111 ч.1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої., а дії передбачені ч.2 ст. 111 КК України караються позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі з конфіскацією майна, а тому відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України дані злочини є особливо тяжкими.

Підозрюваний ОСОБА_6 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, постановою слідчої його оголошено в розшук.

А отже, приходжу до висновку, що стороною обвинувачення доведено існування ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Також доведеними є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Отже, у зазначеній нормі КПК законодавець прямо передбачив, що у випадку наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором слідчий, прокурор (процесуальний керівник) звертається до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а не про його застосування, яке розглядається за відсутності підозрюваного. Специфікою є те, що таке рішення слідчий суддя, суд приймає за відсутності підозрюваного, а запобіжний захід лише обирається, а не застосовується.

У ході розгляду клопотання прокурором та слідчим було доведено наявність підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 цього Кодексу; факт перебування ОСОБА_6 на території, яка не підконтрольна державній владі України, та оголошення його у розшук, а тому слідчий суддя прийшов до висновку про можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного та задоволення вимог клопотання.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначенні ст.178 КПК України, обставини в їх сукупності, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, особу підозрюваного, приходжу до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу та, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, а прокурор та слідчий в повному обсязі довели, що обмеження права підозрюваного на свободу є виправданим.

Інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, а тому завадити їм можливо лише шляхом обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На переконання слідчого судді, такий висновок узгоджується з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні .

За встановлених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтоване і доведене, а обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному випадку відповідатиме обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує таке втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Обставин, які б вказували на неможливість утримання ОСОБА_6 під вартою, не встановлено.

На підставі ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 575 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області підполковника юстиції ОСОБА_4 , задовольнити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.111 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя