ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/634/24 Справа № 932/2004/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

підозрюваного ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000330 за апеляційними скаргами прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_11 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 березня 2024 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Підгородне Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працевлаштованого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 березня 2024 року, було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 .

Обрано підозрюваному ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною з 23-00 до 06-00 години покидати житло за адресою: АДРЕСА_1 , із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Строк дії ухвали до 06.05.2024 року.

Визначаючи підозрюваному запобіжний захід слідчий суддя врахував: тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим (позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з позбавленням права, що не виключає застосування приписів ст. 75 КК України, стан здоров`я підозрюваного; наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, зокрема наявність у нього батька - інваліда 2 групи, який непридатний до роботи, бажання у підозрюваного працевлаштуватись.

Слідчий суддя зазначив, що наявний ризик переховування, проте ступінь його реалізації не є високим.

Інші ризики є невмотивовані та не підтверджені.

Враховуючи наведене вище, для виключення можливості реалізації ризиків слідчий суддя прийшов до висновку, що достатнім буде застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому покидати житло в певний час доби.

В апеляціях:

- Не погоджуючись з вказаним рішенням прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, без визначення застави.

Мотивуючи апеляційну скаргу, прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що слідчий суддя безпідставно не взяв до уваги наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, прокурор зазначив, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, не має дітей, не має місця роботи.

Крім того, існує ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_10 вчинив тяжке кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я, зухвало вдень в громадському місця, що не виключає можливості вчиняти інші аналогічні злочини.

Вважав, що вказані факти свідчать про неможливість запобігання вказаних ризиків і застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_10

- Не погоджуючись з вказаним рішенням захисник ОСОБА_11 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування своїх доводів захисник зазначив, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вважає, що слідчий та прокурор у своєму клопотанні не врахували обставини та підстави, які визначені ст. 177, 178 КПК України.

Вказує, що прокурором не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. На думку апелянта, в матеріалах провадження відсутні докази вчинення ОСОБА_10 інкримінованого йому кримінального правопорушення, внаслідок чого підозра є необґрунтованою.

Матеріали справи не містять судово-медичних документів, які б визначали, що завдані тілесні ушкодження є саме тяжкого ступеню. Зазначає, що в діях підозрюваного ОСОБА_10 не було умислу завдавати потерпілому будь-якої шкоди.

В суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_9 , підозрюваний ОСОБА_10 підтримали доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_13 , просили її задовольнити. Заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Прокурор підтримала апеляційну скаргу прокурора, просила задовольнити, заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Представник потерпілого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги прокурора, просили її задовольнити, заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Заслухавши доповідь судді, думки учасників процесу, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є -запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

За ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею в цілому були дотримані.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що, за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», «42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Таким чином, обґрунтованість підозри передбачає наявність фактів чи свідчень, здатних переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Ризик же, в свою чергу, - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч.1 ст.177 КПК України.

Прийняте оскаржуване рішення про застосування запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Також слідчий суддя взяв до уваги, що останній має постійне місце проживання, має на утриманні батька інваліда 2 групи, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, та застосував до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_10 , у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, на даній стадії досудового розслідування, підтверджується зібраними по справі доказами, які долучені до матеріалів клопотання.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що фактів і інформації, які на даній стадії досудового розслідування свідчать про можливу причетність ОСОБА_10 до вчинення кримінального правопорушення, в клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої підозри.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_10 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього у клопотанні ризиків лише у такий спосіб.

Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що ризик можливого переховування мотивовано слідчим тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному. Проте у разі визнання винуватим підозрюваному загрожує покарання у вигляді - позбавленням волі на строк від позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, що не виключає застосування приписів ст.75 КК України.

Окрім того, у підозрюваного наявні певні соціальні зв`язки, а саме батько - інвалід 2-ї групи, який непридатний до роботи, а ТОВ «Обсідан південь» повідомило про бажання взяти підозрюваного на роботу.

Відтак ризик переховування хоча й наявний, проте ймовірність його реалізації не є високою.

Інші ризики є немотивовані та непідтверджені.

При цьому також приймається до уваги, що на протязі часу з дня обрання запобіжного заходу, - 08 березня 2024 року, - до дня апеляційного розгляду не виникло будь-яких підстав для висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не є дієвим та достатнім щодо підозрюваного ОСОБА_10 , порушень з його боку не було.

За викладених обставин колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Доводи сторони захисту з приводу відсутності медичних документів, які б підтверджували ступінь тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого, колегія суддів вважає необгрунтованими. Тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку тяжкого ступеня можуть бути визначені як небезпечні для життя. Для цього необхідні спеціальні знання та час. На даний час триває досудове розслідування, органом досудового розслідування триває збір доказів.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що висунута ОСОБА_10 на даній стадії досудового розслідування підозра, є обґрунтованою, та в цілому вірно встановив наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, що дає обґрунтовані підстави вважати, про слушність висновків слідчого судді про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Також, апеляційний суд враховує те, що прокурор не надав суду раціонального пояснення щодо необхідності застосування до підозрюваного саме тримання під вартою, на відміну від домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК.

На думку колегії суддів, з урахуванням віку та стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_10 , особи останнього, який має постійне місце проживання, характер вчинення кримінального правопорушення, наявність на утриманні батька інваліда 2 групи, отже обраний слідчим суддею підозрюваному запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, в сукупності з обов`язками, передбаченими ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не буде порушувати його права, передбачені ст. 43 Конституції України. Також доводи апеляційної скарги прокурора правильності цього висновку не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в апеляційних скаргах доводи і підстави, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, відтак ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 194, 196 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_11 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 березня 2024 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4