КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/2934/2024 Категорія: ч. 1 ст. 309 КК України
ЄУН: 369/3903/21 Суддя у суді І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000071, внесеному до ЄРДР 5 березня 2021 року, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за апеляційною скаргою прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2024 року,

за участю учасників апеляційного розгляду:

прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000071 від 5 березня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, повернутий прокурору Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 , як такий, що не відповідає ст. 291 КПК України, для усунення недоліків.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Прокурор зазначає, що з висновками суду погодитись не можна, оскільки обставини, вказані в ухвалі як підстава для повернення обвинувального акту прокурору, не відповідають дійсності, та вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КК України, оскільки містить анкетні відомості обвинуваченого, а саме його прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство, що підтверджується текстом обвинувального акту.

Прокурор стверджує, що судом прийнято рішення про повернення обвинувального акту з формальних підстав та необґрунтовано відмовлено прокурору у задоволенні клопотання про повторне надання дозволу на затримання з метою приводу і розшук обвинуваченого, оскільки попередня аналогічна ухвала ухвалена тим саме судом з тих саме підстав, однак не була дієва через незалежні від суду та прокурора обставини та зумовлена поведінкою обвинуваченої, а саме - переховуванням. Суд фактично, один раз надавши дозвіл на затримання обвинуваченого та оголосивши його розшук, визнав належним чином встановленим його місце проживання і оскільки обвинувальний акт не змінювався, мав зайняти послідовну позицію, задовольнивши повторне клопотання.

Обвинувачений повідомлявся про день, час та місце апеляційного розгляду у встановленому законом порядку, проте, до суду апеляційної інстанції не з`явився.

Зважаючи на позицію прокурора, положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, а також додатково надані прокурором докази на підтвердження своєї позиції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Повертаючи обвинувальний акт у кримінальному провадженні прокурору, суд першої інстанції послався в ухвалі на невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону, обґрунтовуючи ухвалу тим, що в обвинувальному акті зазначено, що обвинувачений проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Під час підготовчого провадження судом неодноразово надсилалися судові виклики повісти, але до суду він не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв, примусові приводи обвинуваченого правоохоронними органами не виконані. 21 жовтня 2022 року обвинувачений ухвалою суду в порядку ст. 355 КПК України був оголошений у розшук з метою примусового приводу до суду. Станом на 25 січня 2024 року вказана ухвала суду не виконана, обвинувачений не розшуканий. Вказана обставина, на переконання суду, свідчить про те, що слідчим та прокурором не було встановлено належним чином місце фактичного проживання обвинуваченого. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком місцевого суду.

Кримінальним процесуальним кодексом встановлені вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт, та відомості, які він має містити.

Перелік вимог до обвинувального акту передбачений ст. 291 КПК України, є вичерпним і передбачає, серед іншого, обов`язковість анкетних відомостей про обвинуваченого: прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство.

Згідно з положеннями ст. 29 ЦК України місце проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

За змістом обвинувального акту у ньому вказано прізвище, ім`я, по-батькові обвинуваченого, дата та місце народження, громадянство, національність, дані про сімейний стан, відсутність місця роботи, місце як реєстрації: АДРЕСА_1 , так і фактичного проживання: АДРЕСА_2 , дані про судимість (ас. 2), тобто, всупереч висновків суду першої інстанції, дізнавачем під час проведення дізнання встановлено місце проживання обвинуваченого.

З огляду на викладене, суд першої інстанції не мав жодних підстав для висновку про те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 не відповідає вимогам КПК України, зокрема ст. 291 КПК України, а відтак, на думку колегії суддів, підстави для його повернення прокурору були відсутні.

Окрім того, колегія суддів враховує, що на підтвердження місця проживання обвинуваченого на період проведення дізнання саме за вказаною в обвинувальному акті адресою прокурором під час апеляційного розгляду надані копії документів: постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2021 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за змістом якої місцем проживання ОСОБА_6 зазначено АДРЕСА_2 ; рапорт поліцейського офіцера громади СВГ ВП Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_10 від 25 квітня 2024 року, згідно з яким зі слів сусідів ОСОБА_6 за даною адресою тривалий час не проживає, переховується від правоохоронних органів.

З огляду на викладене, за відсутності будь-яких даних на підтвердження висновків суду, колегія суддів не може погодитись з тим, що органом досудового розслідування не встановлено фактичне місце проживання обвинуваченого, у зв`язку з чим доводи прокурора про те, що обвинувальний акт містить анкеті дані обвинуваченого, у тому числі і місце проживання останнього, яке було встановлено під час досудового розслідування, є обґрунтованими та підтверджується змістом обвинувального акту.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що матеріали кримінального провадження містять копії судових повісток на адресу проживання обвинуваченого, проте, будь-які дані про направлення вказаних повісток, як і про їхнє повернення до суду, у матеріалах відсутні. Окрім того, судові повістки були виписані тільки за місцем проживання обвинуваченого, вказаного в обвинувальному акті. За місцем реєстрації обвинуваченого судові повістки та виклики не направлялись.

Також колегія суддів враховує, що судом першої інстанції ухвали про привід обвинуваченого постановлені без виходу до нарадчої кімнати, занесені секретарем в журнали судових засідань, без вказівки будь-яких даних про особу, щодо якої застосовано привід, без зазначення місця проживання та реєстрації такої особи, а у деяких ухвалах і без вказівки, кому саме доручено виконання приводу (ас. 20, 25, 28).

Згідно з даними копій супровідних листів, наявних у матеріалах кримінального провадження, копії журналів судового засідання направлялись для виконання до Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області та до Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області (ас. 21, 27, 29). Проте, жодних даних про направлення та отримання копій ухвал про привід обвинуваченого управлінням поліції або прокуратурою матеріали справи не містять, як і не містять будь-яких даних про їх виконання або неможливість виконання.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що ухвалою суду від 21 жовтня 2022 року оголошено розшук обвинуваченого та зупинено судове провадження до розшуку обвинуваченого (ас. 33).

Проте, крім копії листа (ас. 34), будь-які дані про направлення вказаної ухвали на виконання, як і відомості про її виконання або неможливість виконання, матеріали справи не містять.

З огляду на встановлені обставини, на переконання колегії суддів, висновок суду першої інстанції про те, що слідчим та прокурором не було встановлено місце проживання обвинуваченого на час проведення дізнання та складання обвинувального акту, є передчасним та не ґрунтується на матеріалах справи, а встановленими обставинами спростовуються наведені висновки суду.

Незважаючи на те, що неявка обвинуваченого у підготовче судове засідання є перешкодою для призначення судового розгляду кримінального провадження, на думку колегії суддів, ця перешкода не може бути усунута шляхом повернення обвинувального акту прокурору, оскільки стадія досудового розслідування вже завершена, і прокурор, на відміну від суду, позбавлений можливості вчиняти будь-які процесуальні дії, направлені на встановлення місця знаходження обвинуваченого.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що відповідно до вимог ст. 335 КПК України, у разі оголошення розшуку обвинуваченого, судове провадження зупиняється до його розшуку. Закінчення розшуку обвинуваченого, з урахуванням положень ч. 6 ст. 9, ст. 282 КПК України, є підставою для відновлення кримінального провадження та призначення його до судового розгляду. Проте, у даному кримінальному провадження, оголосивши розшук обвинуваченого та зупинивши судове провадження до розшуку обвинуваченого, судом першої інстанції судове провадження не відновлено, а 25 січня 2024 року суд першої інстанції в межах зупиненого судового провадження виніс ухвалу про повернення обвинувального акту прокурору.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурорувідповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2024 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000071 від 5 березня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, повернутий прокурору Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 , як такий, що не відповідає ст. 291 КПК України, для усунення недоліків - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4