Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/276/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.121 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2024 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

представника потерпілої - адвокат ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000126 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 02 лютого 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець сел. Машівка Полтавської області, українець, громадянин України, особа з інвалідністю ІІІ групи загальне захворювання по зору, освіта повна загальна середня, неодружений, офіційно непрацевлаштований, не маючий на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, зареєстрований по АДРЕСА_1 , місце проживання без реєстрації по АДРЕСА_2 , з 22.01.2023 року утримується в Державній установі "Кропивницький слідчий ізолятор", раніше судимий:

- вироком Кропивницького апеляційного суду від 30.03.2023 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі, яким скасовано вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.04.2021 року;

- 18.08.2023 року вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області за ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 7 р.3 міс., який ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25.01.2024 року змінено в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , постановлено вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.4 ст.186 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст. 70 КК України до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кропивницького апеляційного суду від 30.03.2023 та остаточно постановлено вважати його засудженим до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 р. 3 міс.,

засуджений за ч.1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 18.08.2023 року зміненого ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25.01.2024 року, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахується з часу взяття під варту, тобто з 22.01.2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк покарання, призначеного за даним вироком період його попереднього ув`язнення з 21 червня 2020 року по 09 квітня 2021 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення, який відповідає одному дню позбавлення волі.

Цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 14210,95 грн. (чотирнадцять тисяч двісті десять грн 95 коп.) та в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 (п`ятдесят тисяч) грн.

Скасовано арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.01.2023 року у справі № 398/270/23 провадження 1-кс/398/152/23 та дозволити власнику майна розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_8 вчинив спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, за наступних обставин.

22.01.2023 року, приблизно о 10 год. 30 хв., ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 знаходився в дворі будинку по АДРЕСА_3 , де на фоні неприязних відносин між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_8 виник умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , не маючи будь - якої загрози для свого життя чи здоров`я, ногою умисно наніс чотири удари в область голови ОСОБА_10 , спричинивши останньому згідно висновку експерта №53 від 27.02.2023 року тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, перелому лівої тім`яної кістки з обширною епідуральною гематомою (крововиливу між твердою мозковою оболонкою і кістками черепу) в цьому місці зі вдавленням головного мозку більш з ліва, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких як небезпечні для життя в момент спричинення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити провадження за відсутністю доказів доведення винуватості.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що показання його підзахисного даниів суді першої інстанції про отримання ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження в результаті падіння зі сходинок у під`їзді - повністю підтверджує свідок ОСОБА_11 .

Зокрема, ОСОБА_11 в ході розгляду справи пояснила, що 28.09.2023, що проживає за адресою АДРЕСА_4 , обвинувачений проживає в цьому ж під`їзді на 2-му поверсі, дату та час не пам`ятає, рік - 2023, чула, що дуже гупнуло на сходовому майданчику. Відкрила двері і побачила, що хтось лежить ногами вгору, а особа внизу обличчям вгору, хто це був свідок не побачила. Одягнутий у джинси.

Знову відкрила двері і побачила ОСОБА_8 , який стояв нахилений над цією особою, але хто лежав, свідок не знає. Подумала про себе, що понапивалися.

Ввечері її запитували працівники поліції, що і як, на що вона відповіла, що нехай самі розбираються. Зазначила, що нічого не бачила щодо побиття когось у дворі.

З інших слів дізналася, що ОСОБА_8 побив ОСОБА_10 , додала, що останній у нього часто жив, постійно був п`яний та там постійно були п`янки. Двері у під`їзд відкриті. Працівник поліції залучив її, як поняту під час огляду під`їзду, свідок повідомила, що була кров у під`їзді, поліцейський брав зразки для експертизи із сходового майданчика на горі на стіні і внизу на панелях.

Кров була як на стіні так і на підлозі, як на 2-му поверсі так і на 1-му поверсі. І кров у під`їзді була лише того дня, в інші дні її там не було.

Захисник в апеляції зазначає, що факт отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_10 саме у під`їзді підтверджується також наявністю плям крові біля сходів, які зафіксовані протоколом огляду місця події від 22.01.2023 року. Дані плями крові взагалі не пояснюються версією сторони обвинувачення, яка не звернула на них уваги, відповідно цієї версії тілесні ушкодження ОСОБА_10 обвинуваченим спричинено в дворі будинку, а аж ніяк не у під`їзді.

В судовому засіданні досліджено висновок експерта №53 щодо тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . На вирішення експерту, серед інших, було поставлено питання щодо того, чи характерні наявні ушкодження для падіння з висоти власного зросту по сходах. Так, експертом чітко вказано у експертизі та підтверджено в судовому засіданні, що черепно-мозкова травма могла виникнути в результаті падіння з висоти власного зросту з ударом о східці. На дану обставину не звернули уваги ані сторона обвинуваченні, ані суд.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

У даному конкретному випадку версія обвинувачення не пояснює, звідки у під`їзді були наявні плями крові; що спричинило грохот від падаючого тіла у під`їзді, які чула свідок ОСОБА_11 ; які тілесні ушкодження було отримано ОСОБА_10 у під`їзді.

В апеляційній скарзі захисник просить звернути увагу колегії суддів на стан здоров`я обвинуваченого, який є інвалідом. Його стан здоров`я загострився протягом часу перебування під вартою.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_10 вів асоціальний спосіб життя, вчиняв домашнє насилля, не працював, постійно ходив побитий та у стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, ухваливши виправдувальний вирок, думку прокурора та представника потерпілого, які заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залити без задоволення, з таких підстав.

Суд першої інстанції також обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,що в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та навів у вироку.

Допитаний в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 21.01.2023 року відбулася бесіда із ОСОБА_10 , а саме останній зателефонував обвинуваченому, щоб позичити гроші, він сказав йому, що він перебуває під домашнім арештом, а тому, щоб приходив ввечері.

О 20.00 год. він не прийшов, а зателефонував о 03:00-4.00 год. ранку та повідомив, що вже йде до нього. Обвинувачений сказав йому, чи дивися він на годинник і про те, що комендантська година.

ОСОБА_10 прийшов до нього о 07 год. 30 хв. в нетверезому стані, тобто 1-2 год. його не було. Брудна куртка і збитий лоб був, на думку обвинуваченого з правого боку. На запитання, що з тобою, ОСОБА_12 відповів, що земля піднялася під ногами, ну буває, подумав обвинувачений.

ОСОБА_10 попросився увійти в квартиру та попросив налити йому чарку. Він впустив його у квартиру, сказав, щоб зняв куртку, оскільки остання брудна, налив йому чарку. Поглянувши на ОСОБА_10 зрозумів, що він у неадекватному стані. Останній попросився в туалет, але обвинувачений йому не дозволив, оскільки була вимкнута електроенергія і не подавалася вода, і запропонував йому піти на вулицю в туалет.

ОСОБА_10 взяв куртку, і в нього була поламана рука, ліва, від кисті до ліктя. В під`їзді він вдягав куртку і у нього не виходили вдягнути, але він зазначив, що вдягається сам.

Потім він почув сильний грохот у під`їзді, через суміжну стінку з під`їздом. Зрозумів, що це ОСОБА_10 впав, подивився, а останній лежав ногами до верху, головою вниз, обличчя до верху, він взяв його за комір, і тут він одягнувся у куртку, взяв натягнув на нього шапку, ОСОБА_10 зазначив: « Оце я приземлився».

В цей час вийшла сім`я ОСОБА_14 , мати з внучкою і ОСОБА_15 , привіталися. Вийшов з під`їзду, і тут Зима виходе, запитала у нього, а що в нас в під`їзді робиться, і тут щілина з якої тече вода, і обвинувачений зрозумів, що ОСОБА_10 справив природні потреби, і він пішов до нього, а він не може встати, на панелях побачив кров, і на східцях була кров.

Він посадив потерпаілого посередині сходового майданчика, запитав у нього чи він буде йти, останній відповів, що так. Виходячи, він йшов першим, а обвинувачений за ним, ОСОБА_10 робить метр вправо і коло і знову в під`їзд, обвинувачений сказав йому, щоб прийшов у себе ідолонею правої руки ляпнув його по щоці, не сильно, в цей час ОСОБА_10 присідає і лягає та каже, що «буду тут спати», ліг і перевернувся на правий бік лицем до поверхні, і не намагався піднятися.

Удари ногами не наносив, а штовхав у плече, тілесних ушкоджень на ньому не бачив, тому на 103 і не телефонував. І тут ОСОБА_16 з ОСОБА_17 підійшли, обвинувачений хотів з ними привітатися, але у нього були руки в крові, і ОСОБА_16 злив на руки пивом. Подумав, що можливо вухо зачепив, бо пальці були в крові, але локалізації рани він не бачив. Потім почав тормошити ОСОБА_10 ногою в плече, ОСОБА_16 сказав нехай спить, але ж на вулиці січень місяць, холодно, і обвинувачений сказав, щоб в сарай відвести ОСОБА_10 , там тепло.

Він із ОСОБА_16 намагався розбудити ОСОБА_10 , але марно. Затягнули його в сарай. Вході чого він перебирав ногами сам, і сам заходив у вузькі двері, у двох в них не зайдеш. Сказав йому лягай і він ліг спати, ногами до виходу та не падав. Сарай утеплений, в ньому тепло, пічне опалення, він у ньому топив.

Звертався до потерпілого на підвищених тонах з приводу того, що він натворив у під`їзді, на що ОСОБА_10 відповів, що він ще й по «великому» може сходити. Після чого всі втрьох - він, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 піднялися до нього додому, випили по чарці.

Через деякий й час працівник поліції постукав у двері, запитав де ОСОБА_10 , обвинувачений відповів, що у сараї, сказали, що треба на нього подивитися, і пішли в сарай, він там спав. Працівник поліції сказав давайте викличемо швидку, бо у ОСОБА_10 кров на обличчя, приїхала швидка допомога, забрала останнього, а їх відвезли у райвідділ.

Потерпіла ОСОБА_10 судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що її брат ОСОБА_10 живе з матір`ю, ніде не працював, до матері застосовував домашнє насильство, він наразі особа з інвалідністю ІІ групи. Побитий, без свідомості, в лікарні сказали забій головного мозку, численні травми.

Їй відомо, що о 3-ій годині ночі подзвонив ОСОБА_8 до її брата ОСОБА_10 , останній швидко зібрався та пішов до нього, після чого його знайшли по АДРЕСА_5 , біля під`їзду.

Після цієї інформації матері стало зле, її положили на стаціонар. Потерпіла вимушена була звільнитися з роботи і доглядати за братом ОСОБА_10 . Коли працівники поліції передали їй в лікарні речі брата, то на светрі було багато крові, речі не вилучалися.

Після побиття брата довелося лікувати його і матір, він наразі майже втратив зір, спілкується з обмеженим колом людей. Спілкуватися з братом щодо його побиття лікар заборонив, оскільки при слові ОСОБА_19 його починає трусити.

Зазначила, що розмір моральної шкоди важко описати. Раніше подібного братові ніхто не спричиняв, брат зловживав спиртними напоями, то певні конфлікти, розбори у нього і були. Потерпіла повідомила, що її звичний ритм життя змінився, їй довелося звільнитися з роботи та почати працювати неофіційно, оскільки мати пенсіонерка і потребувала допомоги.

Оплачувала лікування брата самостійно та за рахунок позичених грошей. Вважала, що міра покарання має бути більш сувора, оскільки обвинувачений достатньо агресивна людина, пробачення не просив, а навпаки навіть були образи.

Свідок ОСОБА_20 в суді першої інстанції пояснила, що 22.01.2023 року після 10.00 год. ранку, свідок знаходилася у ОСОБА_21 вдома, за адресою АДРЕСА_6 , і бачила як ОСОБА_22 , біля свого будинку, завдавав ударів невідомому чоловікові, близько чотирьох ударів, потерпілий намагався встати, але його обвинувачений продовжував бити, вона повідомила про це сусідці і пішла додому, а остання в свою чергу підійшла до вікна.

Зазначила, що місце розташування будинку ОСОБА_8 також по вул. Гагаріна, відстань від неї до місця нанесення ударів близько 100 метрів.

Ці події свідок бачила добре, ніщо їй не заважало. Потерпілий лежав на лівому боці і намагався встати/сісти, але від повторних ударів не міг піднятися/сісти.

Бачила, як обвинувачений правою ногою бив потерпілого в область голови, куди саме не бачила. Це були сильні удари, людина впала від сили удару. Нанесення ударів тривало близько 2 хв., при цьому обвинувачений щось кричав, що саме свідкові невідомо, оскільки не чула, що саме він кричав.

Вона ОСОБА_8 знає, тому його і впізнала, живуть з ним поряд (будинок навпроти). А

потерпілого не знала і не бачила, і він до неї був спиною, в подальшому дізналася, що це був ОСОБА_10 Бачила, що потерпілий був одягнутий у теплий одяг.

Зазначила, що для обвинуваченого ОСОБА_8 вона не побачила жодної небезпеки для життя чи здоров`я.

Свідок ОСОБА_23 в суді першої інстанції пояснив, що 22.01.2023 року після 09:00 год. він йшов із ОСОБА_24 по вул. Гагаріна як йти в центр, і побачив ОСОБА_8 біля під`їзду, під будинком і там був ОСОБА_25 , останній був нетверезий та лежав на асфальті на спині, в незрозумілому стані, в подальшому свідок зазначив, що п`яний.

Такий стан потерпілого ОСОБА_10 , не здивував свідка, оскільки останнього часто можна було спостерігати лежачого під деревом та в інших місцях.

Привіталися із ОСОБА_8 , останній був схвильований, із ОСОБА_10 розмови не було, він був п`яний. ОСОБА_8 попросив свідка, щоб віднести ОСОБА_10 в сарай, щоб не замерз, що вони і зробили, по дорозі ОСОБА_10 нічого не говорив, та ні кроку не зробив, він був п`яний. Положили його під стінку на підлогу. Він не падав і вони його не кидали.

Його не здивувало те чому ОСОБА_10 віднесли в сарай, а не в квартиру, вважав, що краще в сараї ніж на вулиці.

Через дві хвилини під`їхала швидка допомога та поліція, вони допомогли погрузити ОСОБА_10 в швидку і пішли у своїх напрямках.

Він у своїй присутності на місці події не бачив нанесення ударів, лише було не сильне поштовхування по нозі, в районі взуття, ОСОБА_8 зі словами «вставай, вставай». ОСОБА_8 нічого не говорив за удари, лише говорив, що нібито ОСОБА_10 справив природні потреби у нього вдома.

Він не чув, щоб ОСОБА_10 кликав на допомогу. Слідів крові не бачив ніде. В полі зору окрім нього, ОСОБА_17 та ОСОБА_8 із ОСОБА_10 свідок не бачив нікого.

Зазначив, що він вжив пляшку пива та не звернув увагу на ОСОБА_10 чи був він у свідомості чи ні, при цьому ОСОБА_10 відкрив очі на буцання ОСОБА_8 , тілесних ушкоджень на обличчі не бачив.

Він раніше бачив, як ОСОБА_10 постійно побитий і п`яний і лежить під деревами, так він себе зарекомендував. А в цілому, точно вже не пам`ятає, можливо тілесні ушкодження і були та він на них не звернув увагу.

Він не пам`ятає чи був ОСОБА_10 у шапці чи без неї. На асфальті крові не бачив, а лише бачив мокре п`ятно. Одяг у ОСОБА_10 був темний, то можливо і не побачив чи була на ньому кров.

Потім він пішов у квартиру до ОСОБА_8 , де були недовго 2-3 хв. Коли піднімалися в квартиру, на сходах бачили кров, подумав, що можливо ОСОБА_10 так спускався та пошкодився. Будь-яких посягань на життя, здоров`я ОСОБА_8 свідок не бачив.

Свідок ОСОБА_26 в суді першої інстанції пояснив, що 22.01.2023 року або 24.01.2023 року, точно не пам`ятає, близько 09.00-10.00 год. вийшов попити каву та покурити, але почув крики із сусіднього будинку АДРЕСА_3 по його стороні, двері від під`їзду якого виходять до його двору.

Потім вийшли ОСОБА_10 і ОСОБА_8 , останній кричав на ОСОБА_10 , оскільки останній у під`їзді чи в квартирі нагадив.

На його думку, ОСОБА_25 перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки у нього була порушена координація рухів, тілесних ушкоджень не бачив, бо була відстань між ними та ним. ОСОБА_27 отримав ляпаса в обличчя від ОСОБА_8 з правої руки, куди саме не розгледів, оскільки було на відстані, і впав, але через гілля дерев та припарковане авто, точно не бачив чи впав ОСОБА_25 одразу, чи через присідання.

Йому було чутно, що ОСОБА_8 кричав «вставай прибирати». Інших ударів свідок не бачив, оскільки заважало припарковане авто. Потім підійшли ще двоє хлопців - ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , які йшли мимо і повернули до них, ходили біля них. Свідок допив каву і повернувся в квартиру до дитини.

Свідок ОСОБА_30 в суді першої інстанції пояснив, що 22.01.2023 року з 09.00 до 10.00 год. із ОСОБА_31 йшли по вулиці Гагаріна, номеру будинку не знає, це двоповерховий будинок, на перехресті з магазином «Продукти» почули дивні звуки та побачили ОСОБА_8 із ОСОБА_10 під під`їздом.

ОСОБА_10 лежав на асфальті, а ОСОБА_8 стояв та сказав їм, що посварилися, оскільки ОСОБА_10 справив свої природні потреби у нього в квартирі (помочився) і попросив відтягнути його в сарай, і невдовзі приїхала швидка, яку викликали сусіди, і поліція.

Вони намагалися його розбудити, але ОСОБА_10 був сильно п`яний. Кров у нього була на голові під шапкою та на шапці, це свідок побачив в сараї, на обличчі був синець.

При ньому обвинувачений не наносив удари. ОСОБА_8 хотів, щоб ОСОБА_10 встав і пішов, лив на нього водою, пивом, «лящі» давав, за куртку піднімав, щоб встав.

Зазначив, що було зрозуміло, що ОСОБА_8 побив ОСОБА_10 , це було видно, навіть і запитувати не потрібно було. На руках ОСОБА_8 була кров, ОСОБА_28 зливав йому на руки, на його ж прохання.

Коли він тиз ОСОБА_31 підійшли до них, то на них уже була кров, на асфальті не було крові.

В під`їзді кров була, оскільки піднімалися в квартиру ОСОБА_8 , по ключі від сараю, і свідок бачив кров.

ОСОБА_10 в сарай поволочив він разом із ОСОБА_31 та ОСОБА_8 , взявши його під руки через плече. ОСОБА_10 не йшов, його тягли, і з ними він не падав. Останній ознаки життя подавав, але не зрозуміло, що говорив, в сараї положили його на підлогу (на лінолеум). Сарай не зачиняли, а лише прикрили і пішли.

На його думку швидку викликали люди, які все бачили з квартир. У нього з собою не було телефону, останній подумав, що побилися хлопці, ОСОБА_32 проспиться та й усе, на ньому була червоно-синя в`язана шапка, кров на обличчі та на шапці, з якого боку не пам`ятає, але орієнтовно на маківці голови.

Потім пішли у квартиру ОСОБА_8 , побачив, що у під`їзді та у квартирі брудно, хтось помочився.

ОСОБА_8 казав, що він спустив ОСОБА_10 до низу, але ніхто з них не цікавився, як саме він його спустив. Свідкові було зрозуміло, що була бійка, тому і не задавав жодних запитань. Пояснив, що з`явився «не в той час і не в тому місці», тому не цікавився.

Бачив, що у ОСОБА_10 на маківці голови був свіжий рубець 5-7 см., вигляд як роз`єднане тіло, на думку свідка з лівого боку. Безпосередньо він не бачив будь-якоїзагрози для життя та здоров`я ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_33 в суді першої інстанції пояснила, що 22.01.2023 року близько 10 год. 30 хв. воназнаходилася на кухні у власній квартирі АДРЕСА_7 , до неї прийшла сусідка ОСОБА_20 , почули крики, подивилися у вікно побачили біля будинку навпроти ОСОБА_8 , якого одразу впізнала, оскільки стояв до неї повернутий обличчям, і іншу особу, яка до них була спиною, тому не було видно хто це.

ОСОБА_8 голосно кричав та наносив удари на цю особу, близько 4 ударів було нанесено, ногою в область голови, які особисто бачила свідок, інша особа качалася туди сюди. ОСОБА_8 кричав «вставай», але особа не вставала.

В подальшому до них підійшов ОСОБА_16 з пивом та ОСОБА_17 . ОСОБА_16 злив ОСОБА_8 на руки та через декілька хвилин вони взяли цю особу під руки і потягли в сарай цього ж будинку, особа не йшла своїми ногами. Чоловік цей був одягнутий у куртку темного кольору.

Потім прийшли працівники поліції, і вона розповіла їм все, що бачила. Від останніх і дізналася, що інша особа, це ОСОБА_10 , якого забрала швидка допомога.

Повідомила, що удари ОСОБА_8 були правою ногою в область голови, де скроня, вухо, від ударів ОСОБА_10 нахилявся, а від останнього удару впав.

На її думку,такі удари є сильними, оскільки це голова, а ОСОБА_8 здоровий чоловік та замахувався ногою.

Повідомила, що від вікна до місця де ці двоє чоловіки перебували, близько 100 метрів, перешкод не було ніяких, оскільки зима, дерева без листя. Агресії, загрози ні від кого для ОСОБА_8 не було.

Свідок ОСОБА_34 в суді першої інстанції пояснила, що 22.01.2023 року їй зателефонували з лікарні та повідомили, що лікар-нейрохірург оперує її сина, ОСОБА_10 В лікарні він провів 1,5 міс., свідок, як мати постійно була біля нього, оскільки син був паралізований, права сторона, зникла пам`ять, усією родиною позичали гроші, в усьому допомагала донька ОСОБА_10 та внук.

У березні 2023 року була проведена друга операція, поставили пластину, після чого ОСОБА_10 встановлена ІІ група інвалідності по зору та неврології, оскільки він втратив пам`ять та зір, тому лікують зараз і те і те, зір постійно падає. Один укол коштує 6900 грн., при пенсії свідка у 4600 грн., якої не вистачає на оплату усіх потреб по лікуванню сина, дуже допомагають матеріально донька із внуком. Реабілітація триватиме близько 1,5 роки.

Після першої операції донька постійно відпрошувалася з роботи, щоб допомагати свідкові у догляді за сином, братом, його на той час годували через зонд.

Першу операцію робили через велику гематому в середині голови, оскільки обвинувачений бив ОСОБА_10 по голові, розрізали череп та не давали жодних гарантій на життя, а за другої операції вставляли пластину. Зазначила, що великі суми грошей йдуть на лікування ОСОБА_10 .

Свідок зазначила, що перенесли з донькою великі страждання, син був як неживий уже, але весь медперсонал їх підтримував. 1,5 місяці зранку до вечора вони були з донькою ОСОБА_10 в палаті доглядаючи ОСОБА_10 , який їх не впізнавав, не знав, як їх звати. Основний час із ОСОБА_10 в лікарні проводила вона, а коли хворіла, то доглядала її донька, потерпіла у справі ОСОБА_10 . Вдома доглядає ОСОБА_10 свідок, а донька в усьому допомагає, а щоб мати таку можливість ОСОБА_10 довелося звільнитися з роботи. Вартість пластини з необхідним до неї інвентарем, 8000 грн., квитанція у них відсутня, лікар не надав. Всі сили та засоби направили на лікування ОСОБА_10 після його побиття. Морально всі дуже хвилювалися, постійно приймають заспокійливі препарати.

Свідок ОСОБА_35 в суді першої інстанції пояснив, що у ОСОБА_36 , ОСОБА_37 вимушена була відпрошуватися з роботи для догляду за братом, відомо, що купували ліки в аптеках для ОСОБА_38 . Бачив її біля брата в палаті лікарні, коли саме не пам`ятає.

Потерпілого ОСОБА_10 бачив особисто в лікарні в палаті, який був не у свідомості, а після операції прийшов у свідомість, але не розмовляв. Відвідував його до виписки, і коли приходив, то ОСОБА_37 з матір`ю постійно чергували біля ОСОБА_38 .

йому відомо, що після отриманої травми догляд за ним розчерговується між матір`ю та сестрою, відомо, що ОСОБА_37 на роботі брала вихідні для догляду за братом, відпрошувалася з роботи для цих потреб.

Через ці події стан ОСОБА_39 змінився у бік хвилювання за стан здоров`я брата, чув від неї з матір`ю такі вислови, як де брати гроші на лікування брата, тобто цим питанням сім`я переймається та мають у зв`язку з цим пригнічений стан, тобто такі душевні хвилювання пов`язані з братом та тим устроєм життя, який мають через побиття ОСОБА_44.

Свідок ОСОБА_40 в суді першої інстанції пояснила, що взимку 2023 року, місяць не пам`ятає, у ранковий час (до обіду) була вдома, за адресою АДРЕСА_8 , із двома малолітніми дітьми, проводила матір із племінником. Бачила ОСОБА_8 , який стояв у під`їзді на першому поверсі на площадці біля її дверей, вони привіталися, провела та повернулася у квартиру, закрила двері на ключ та нікуди не виходила, гралася вдома з дітьми. Нікого іншого не було, шуму не було. Цей день нічим не відрізнявся від інших днів.

Ввечері до неї завітали працівники поліції, які повідомили, що у під`їзді щось сталося, свідок зазначила, що повідомила їм ту саму інформацію, яку повідомила у суді. Про побиття їй нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_11 в суді першої інстанції пояснила, що проживає за адресою АДРЕСА_4 , обвинувачений проживає в цьому ж під`їзді на 2-му поверсі, дату та час не пам`ятає, рік - 2023, чула, що когось били у під`їзді, рижого, яким в подальшому виявився ОСОБА_10 , дуже гупнуло на сходовому майданчику.

Вона відкрила двері і побачила, що хтось лежить ногами вгору, а особа внизу обличчям вгору, хто це був свідок не побачила. Одягнутий у джинси. Знову відкрила двері і побачила ОСОБА_8 , який стояв нахилений над цією особою, але хто лежав, свідок не знає. Подумала про себе, що понапивалися.

Ввечері її запитували працівники поліції, що і як, на що вона відповіла, що нехай самі розбираються. Зазначила, що нічого не бачила щодо побиття когось у дворі.

З слів інших осіб дізналася, що ОСОБА_8 побив ОСОБА_10 , додала, що останній у нього часто жив, постійно був п`яний та там постійно були п`янки. Двері у під`їзд відкриті.

Працівник поліції залучив її як пойняту під час огляду під`їзду, свідок повідомила, що була кров у під`їзді, поліцейський брав зразки для експертизи із сходового майданчика на горі на стіні і внизу на панелях. Кров була як на стіні так і на підлозі, як на 2-му поверсі так і на 1-му поверсі. І кров у під`їзді була лише того дня, в інші дні її там не було.

На запитання прокурора з приводу того, що на досудовому розслідуванні свідок показання надавала, що була у квартирі та у протоколі допиту зазначено, що в день коли все відбулося вона була вдома з 09:00 до 11:00 і нічого не бачила, - свідок відповіла, що так була вдома, зранку до вечора, все, що записано у протоколі вона підписувала і була попереджена про кримінальну відповідальність, підписи у протоколі належать їй.

Судово-медичний експерт Світловодського відділення СМЕ Кіровоградського обласного бюро, ОСОБА_41 , в суді першої інстанції пояснив, що експертиза проводилася по медичній документації, що надана слідчим. Поверхневі садна є на тілі до 7 діб. Взуття на тілі характерних ознак не залишає, за виключенням підборів, фігурних цвях, підошви із малюнком та інше.

В даному випадку не було індивідуальних особливостей та лікарем не відмічена у медичній картці, яка була рана. Великих судин там немає, а капіляри можуть бути різними.

Перший удар був сильний. Рана на лобі була з правої сторони і зліва та, що зліва там і перелом черепа. Під час слідчого експерименту свідки вказували про удари правою ногою, тому, у висновку експерт і зазначав, що можуть бути при ударі вліво.

В судовому засіданні експерт надав уточнення по відповіді - «черепно-мозкова травма могла виникнути з висоти власного зросту з ударом о східці», зазначивши, що ним пропущено словосполучення «як при ударі так і при падінні».

Крім даних показань обвинуваченого, свідків та потерпілої, вина ОСОБА_8 підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме:

Рапортом зареєстрованим в інформаційно-телекомунікаційній системі "Інформаційний портал Національної поліції України" (журнал єдиного обліку) від 22.01.2023 року № 145, в якому, зокрема, зазначено про доставку до лікарні ОСОБА_10 без свідомості та про конфлікт між останнім та ОСОБА_8 у дворі будинку по АДРЕСА_3 в ході якого ОСОБА_8 наніс ОСОБА_10 тілесні ушкодження (а.с.167 т.3).

Протоколом огляду місця події від 22.01.2023 року за участі понятих, а саме під`їзду багатоквартирного житлового будинку розташованого по АДРЕСА_3 з фото таблицями, з якого встановлено, що в ході ОМП вилучено змиви РБК зі сходів, стін під`їзду будинку, контрольні зразки (а.с. 168 -171 т.3).

Протоколом огляду місця події від 22.01.2023 року ділянки місцевості розташованої поряд з житловим будинком по АДРЕСА_3 з фото таблицями, з якого встановлено, що в ході ОМП було вилучено змив РБК виявленої поблизу будинку у дворі біля дверей, контрольні зразки (а.с. 172-174 т.3).

Довідкою виданою КНП «Онуфріївська центральна районна лікарня» Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області від 22.01.2023 року, з якої встановлено, що на момент огляду у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень не виявлено, від проходження медичного освідування щодо стану алкогольного (наркотичного) сп`яніння відмовився (а.с.175 т.3).

Висновком експерта №13 від 23.01.2023 року, на момент огляду у ОСОБА_10 на ділянки тіла виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна на лобі по центру. Дане тілесне ушкодження утворились внаслідок мінімум однієї травматичної дії предмету(ів) з ознаками тупого твердого та могли бути виникнути в результаті ударів рукою ногою чи іншим тупим, твердим предметом. Класифікуються, як тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості з розладом здоров`я на термін до 6 ти діб.

Характер виявленого тілесного ушкодження свідчить, що воно могло бути спричинене і в час зазначений в постанові тобто 22.01.2023.

Враховуючи локалізацію виявленого тілесного ушкодження можна казати, що воно могло утворитися і внаслідок падіння з положення стоячи на площину, не характерне для боротьби чи самооборони та не могло утворитися при нанесенні ОСОБА_8 удари ногами або кулаками рук в область голови іншої особи (а.с.176-177 т.3).

Листом директора КНП «Онуфріївська центральна районна лікарня» Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області від 23.01.2023 р. № 01-17/153 з якого судом встановлено, що гр. ОСОБА_10 перебуває на стаціонарному лікуванні у відділенні інтенсивної терапії КНП «Онуфріївська ЦРЛ» з 22.01.2023 року із діагнозом: ЗЧМТ (22.01.2023) та інший діагноз, стан після оперативного лікування (22.01.2023), пацієнт перебуває без свідомості (а.с.182 т.3).

Протоколами отримання зразків для експертизи від 24.01.2023 року та 25.01.2023 року з яких судом, зокрема, встановлено, що отримано від підозрюваного ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_10 ін`єкційним шляхом зразки крові з ліктьової вени (а.с.183-184 т.3).

Висновком експерта №110 від 27.01.2023 року з якого судом встановлено належність групи крові ОСОБА_8 (а.с.185-187 т.3).

Висновком експерта №109 від 27.01.2023 року з якого судом встановлено належність групи крові ОСОБА_10 (а.с.188-190 т.3).

Висновком експерта №111 від 24.02.2023 року з якого судом встановлено про можливу належність крові ОСОБА_10 на трьох марлевих змивах бурої речовини з місця події та в двох контрольних змивах на яких знайдена кров людини (а.с.188-190 т.3).

Висновком експерта №112 від 24.02.2023 року з якого судом встановлено про можливу належність крові ОСОБА_10 в двох пошукових змивах з поверхні чоловічих черевиків типу кросівки в яких знайдено кров людини (а.с.193-199 т.3).

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 16.02.2023 року та описом речей і документів до даного протоколу з якого встановлено, що при проведенні процесуальної дії вилучено медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_10 №246 від 22.01.2023 року, медичну картку амбулаторного хворого ОСОБА_10 №б/н від б/д (а.с.203-204 т.3).

Висновком експерта № 53 від 27.02.2023 року, з урахуванням уточнень наданих судово-медичним експертом в судовому засіданні 29.09.2023 року, з якого судом встановлено, що у гр. ОСОБА_10 на час звернення за меддопомогою (22.01.2023) малась відкрита черепно-мозкова травма у вигляді перелому лівої тім`яної кістки з обширною епідуральною гематомою (крововилив між твердою мозковою оболонкою і кістками черепу) в цьому місці зі вдавленням головного мозку більш зліва.

З наявністю рани в правій надбрівній ділянці і наявністю саден та синців на шкірі голови та рук (кількість, локалізація і інші характеристики даних пошкоджень не вказані).

Вищевказані пошкодження могли виникнути в строк та при обставинах вказаних в постанові, в т.ч. і при нанесенні чотирьох ударів ступнею ноги в область скроневої та тім`яних частин голови при різному положенні потерпілого, аби зони локалізації були доступні для травмуючих предметів.

По ступеню тяжкості вищевказані ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент спричинення (згідно п.2.1.3. «б», «г» «Правил визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених розпорядженням МОЗ від 17.01.1995 №6).

Садна на руках можливо розцінити як характерні для боротьби або самооборони. Черепно-мозкова травма могла виникнути з висоти власного зросту з ударом о східці (Експерт надав уточнення по вказаній відповіді, зазначивши, що ним пропущено словосполучення «як при ударі так і при падінні»). Судити об індивідуальних ознаках предмету яким були заподіяні дані тілесні ушкодження по наявному опису в медичній документації не є можливим (а.с.205-206 т.3).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 03.03.2023 року за участі свідка ОСОБА_20 та DVD+R диском з яких судом, зокрема, встановлено, що свідок побачила як ОСОБА_8 . ступнею правої ноги завдав близько чотирьох сильних ударів по лівій частині голови чоловіка, що лежав на асфальті та продемонструвала вказане (а.с.212-213, 218 т.3).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 03.03.2023 року за участі свідка ОСОБА_42 та DVD+R диском з яких судом, зокрема, встановлено, що свідок побачила як ОСОБА_8 . ступнею правої ноги завдав близько чотирьох сильних ударів по лівій частині голови чоловіка, що сидів та продемонструвала вказане (а.с.212-213, 218 т.3).

Проаналізувавши зазначені докази та обставини вчинення злочину, колегія суддів дійшла висновку, що вказані докази в сукупності беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого ОСОБА_8 , до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії, як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Доводів захисника та обвинуваченого про відсутність вини в діях ОСОБА_8 , колегія суддів вважає необґрунтованими з такихпідстав.

Як вбачається, з доводів захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого

ОСОБА_8 , останні стверджують, що потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження в результаті падіння.

Зазначають, що ОСОБА_10 вів асоціальний спосіб життя, вчиняв домашнє насилля, не працював, постійно ходив побитий та у стані алкогольного сп`яніння.

Вказують, що факт отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_10 саме у під`їзді підтверджується також наявністю плям крові біля сходів, які зафіксовані протоколом огляду місця події від 22.01.2023 року.

Також, посилаються на висновок експерта №53 відповідно до якого черепно-мозкова травма у потерпілого могла виникнути в результаті падіння з висоти власного зросту з ударом о східці.

Однак колегією суддів вказані доводи не можуть бути враховані.

В суді першої інстанції допитано свідка ОСОБА_20 , яка повідомила, що бачила, як ОСОБА_8 завдавав ударів невідомому чоловікові, близько чотирьох ударів, потерпілий намагався встати, але його обвинувачений продовжував бити. Обвинувачений правою ногою бив потерпілого в область голови, куди саме не бачила. Це були сильні удари, людина впала від сили удару. Нанесення ударів тривало близько 2 хв., при цьому обвинувачений щось кричав, що саме свідкові невідомо, оскільки не чула, що саме він кричав.

Свідок ОСОБА_33 чітко повідомила, що бачила, як ОСОБА_8 голосно кричав та наносив удари невідомій особі, близько 4 ударів було нанесено, ногою в область голови, які особисто бачила свідок, інша особа качалася туди сюди. Також, ОСОБА_8 кричав «вставай», але особа не вставала.

Свідок ОСОБА_26 в суді першої інстанції повідомив, що чув, як обвинувачений ОСОБА_8 кричав на потерпілого ОСОБА_10 , оскільки останній у під`їзді чи в квартирі набруднив.

Свідок ОСОБА_30 суді першої інстанції пояснив, що бачив,що ОСОБА_10 лежав на асфальті, а ОСОБА_8 стояв та сказав, що посварилися, оскільки ОСОБА_10 справив свої природні потреби у нього в квартирі і попросив відтягнути його в сарай. Свідок зазначив, що було зрозуміло, що ОСОБА_8 побив ОСОБА_10 , це було видно та зрозуміло.

Відповідальність за ч. 1 ст. 121 КК України наступає у разі вчинення особою умисного тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя.

Об`єктивну сторону злочину утворюють: 1) діяння (дія або бездіяльність); 2) наслідки у вигляді тяжкого тілесного ушкодження і 3) причиновий зв`язок між зазначеними діянням і наслідками.

Закінченим цей злочин є: у разі визнання умисного тілесного ушкодження тяжким за ознакою його небезпечності для життя в момент заподіяння - з моменту вчинення такого діяння; у всіх інших випадках - з моменту настання наслідків, зазначених у ч. 1 ст. 121.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується умислом до діяння і наслідків (за винятком психічного ставлення до наслідків у виді смерті - воно є необережним).

У тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, відповідальність настає за тілесне ушкодження, яке було фактично заподіяне.

Верховний Суд України в своїх рішеннях (справи № 5-10кс14, № 5-32кс14) неодноразово вказував, що вирішуючи в справах про злочини проти життя та здоров`я особи питання про те, з прямим чи непрямим умислом діяв винуватий, суд має виходити із сукупності всіх обставин справи й ураховувати не тільки поведінку винуватого, потерпілого і їх взаємостосунки до злочину, під час і після його вчинення, але й спосіб учинення злочину, застосовані засоби і знаряддя, сам характер заподіяних потерпілим поранень. Про наявність саме прямого умислу можуть свідчити, зокрема, діяння винуватого, які завідомо для нього повинні були потягти смерть потерпілого і не призвели до смертельного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі. Суд також звертав увагу на те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Ціль досягнення суспільно небезпечного результату - це конструктивний елемент попередньої злочинної діяльності, у тому числі й замаху. Таким чином, наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, то вона не могла й вчиняти замах на їх досягнення.

У справі, що розглядається сукупність всіх фактичних обставин вчиненого ним діяння переконливо свідчить про умисел обвинуваченого на нанесення тяжких тілесних ушкоджень через неприязні стосунки ОСОБА_10 , який справив природні потреби у квартирі ОСОБА_8 та в приміщенні під`їзду.

При цьому, колегія суддів враховую показання свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_42 , які бачили, як обвинувачений ОСОБА_8 наносив потерпілому близько 4 ударів ногою в область голови.

Відповідно до висновку експерта № 53 тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_10 , які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент спричинення, могли виникнути як при нанесенні чотирьох ударів ступнею ноги в область скроневої та тім`яних частин голови так і в результаті падіння з висоти власного зросту з ударом о східці.

При цьому, необхідно зазначити про те, що експерт у своєму висновку встановив наявність тілесних ушкоджень які характерні для боротьби або самооборони.

Враховуючи показання свідка ОСОБА_30 відповідно до яких було зрозуміло, що ОСОБА_8 побив ОСОБА_10 , це було видно, навіть і запитувати не потрібно було, показання свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_42 , які бачили та підтвердили зокрема і під час слідчих експериментів, як обвинувачений ОСОБА_8 наносив потерпілому близько 4 ударів ногою в область голови, а також висновку експерта № 53 відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_10 наявні тілесні ушкодження, які характерні для боротьби або самооборони, що повністю узгоджується з показаннями свідків, - колегія суддів приходить до висновку про те, що тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_10 , які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент спричинення, утворилися внаслідок протиправних дій з боку обвинуваченого ОСОБА_8 та під час їх нанесення потерпілий намагався захистити життєво важливий орган, а саме голову.

При цьому, колегія суддів враховує поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 , який після нанесення потерпілому тілесних ушкоджень розуміючи свої дії лив на нього водою, пивом, ляпаси по голові давав, за куртку піднімав, щоб встав. Тобто, в даному випадку обвинувачений ОСОБА_8 повністю розумів, що наніс потерпілому тілесні ушкодження, проте не надав медичної допомоги потерпілому, який перебував у безпорадному стані, а заніс його в сарай.

Необхідно зазначити про те, що у випадку, як повідомив обвинувачений ОСОБА_8 , у разі отримання потерпілим ОСОБА_10 тяжкого тілесного ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми від падіння на східці, обвинувачений ОСОБА_8 , який надягав на потерпілого ОСОБА_10 шапку, мав би це помітити, оскільки відкриту черепну мозкову травму важко помітити, мав би викликати швидку допомогу та в подальшому не наносити потерпілому тілесних ушкоджень.

А у випадку, якщо обвинувачений ОСОБА_8 розумів, що у потерпілого ОСОБА_10 наявна відкрита черепно-мозкова травма подальше нанесення потерпілому тілесних ушкоджень ногою по голові - близько 4 ударів, свідчить про наявність умислу на спричинення більшої кількості тяжких тілесних ушкоджень.

Резюмуючи вищевикладене, беручи до уваги показання обвинуваченого

ОСОБА_8 , показання свідків, які чітко бачили, як ОСОБА_8 ногою по голові потерпілому завдавав тілесних ушкоджень, наявність у потерпілого тілесних ушкоджень які характерні для боротьби або самооборони, а також показання свідка ОСОБА_43 відповідно до яких, останньому було зрозуміло, що ОСОБА_8 побив ОСОБА_10 - це було видно, колегія суддів приходить до висновку про те, що у потерпілого ОСОБА_10 утворились тяжкі тілесні ушкодження саме внаслідок нанесення ударів обвинуваченим по голові потерпілому.

В той же час до висновку експерта № 53 експерт зазначає лише про можливість отримання потерпілим ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, тобто експертом не виключається можливості їх отримання від нанесення ударів ногою по голові.

А тому, доводи захисника та обвинуваченого про відсутність вини в діях ОСОБА_8 , є такими, що не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду.

Що стосується по неврахування судом першої інстанції наявності слідів крові потерпілого в під`їзді, необхідно зазначити наступне.

Так обвинувачений ОСОБА_8 в суді першої інстанції пояснив, що почув сильний грохіт у під`їзді, через суміжну стінку з під`їздом. Зрозумів, що це ОСОБА_10 впав, подивився, а останній лежав ногами до верху, головою вниз, обличчя до верху, він взяв його за комір, і тут він одягнувся у куртку, взяв натягнув на нього шапку.

При цьому, не зазначає, що в результаті падіння у потерпілого ОСОБА_10 пішла кров та на голові був рубець.

Згідно висновку експерта №13 від 23.01.2023 року, у ОСОБА_10 наявні легкі тілесні ушкодження, у вигляді садна на лобі по центру та воно утворитися і внаслідок падіння з положення стоячи на площину, не характерне для боротьби чи самооборони та не могло утворитися при нанесенні ОСОБА_8 удари ногами або кулаками рук в область голови іншої особи.

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що ОСОБА_8 казав, що він спустив ОСОБА_10 до низу, але ніхто з них не цікавився, як саме він його спустив. Свідкові було зрозуміло, що була бійка, тому і не задавав жодних запитань. Пояснив, що з`явився «не в той час і не в тому місці», тому не цікавився. Свідок бачив, що у ОСОБА_10 на маківці голови був свіжий рубець 5-7 см., вигляд як роз`єднане тіло, на думку свідка з лівого боку.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку про те, що слідів крові потерпілого в під`їзді в результаті того, що ОСОБА_8 спустив ОСОБА_10 до низу та в сукупності з матеріалами кримінального провадження, а саме показаннями обвинуваченого, потерпілої, свідків, а також письмові матеріали кримінального провадження, не вказують беззаперечно про отримання потерпілим тяжких тілесних ушкоджень в під`їзді шляхом його падіння.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку або перешкоджали чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок, не встановлено. Також, не встановленого упередженого ставлення суду до обвинуваченого ОСОБА_8 під час розгляду справи.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що процесуальні права обвинуваченого та їх реалізація в ході судового розгляду справи були забезпечені та дотримані, і їх істотних порушень, не встановлено.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, особу винуватого, який раніше судимий, неодружений, особа з інвалідністю (ІІІ група загальне захворювання по зору, безтерміново), не має на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, знаходиться на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті КНП «Онуфріївська ЦРЛ» з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, епізодичне вживання», за медичною допомогою не звертався, офіційно непрацевлаштований. За місцем проживання характеризується негативно, враховано відсутність обставин, що пом`якшують та що обтяжують покарання.

Також судом враховано висновок досудової доповіді Олександрійського районного сектору №1 філії державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , взявши до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_8 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також достатньо високу ймовірність вчинення ним повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально - виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, направлених на належне здійснення обвинуваченим контролю над своєю поведінкою та мисленням, зменшення кількості вживання алкоголю, сприяння розумінню власної відповідальності за свої вчинки та наявності наслідків кожної дії, розвиток уміння їх прогнозувати. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на ОСОБА_8 обов`язку відповідно до п.2 ч.2 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Атому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції визначеної ч.1 ст. 121 КК України.

Також суд першої інстанції обґрунтовано призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_8 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки 18.08.2023 року вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_8 засуджено за ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 7 р. 3 міс.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25.01.2024 року вказаний вирок суду змінено в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 . Постановлено вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.4 ст. 186 КК України на 7 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України до призначеного покарання за вказаним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кропивницького апеляційного суду від 30.03.2023 та остаточно вважати його засудженим до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 3 місяці. У решті вказаний вирок суду залишено без змін.

При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та ступінь його небезпечності для суспільства на даний час, а також наявності відсутність пом`якшуючих обставин, беручи до уваги особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання в межах санкції ч.1 ст. 121 КК України із реальним його відбуванням, а остаточне покарання із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі буде достатнім для його виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення ним, як самим обвинуваченим, так і іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Таке рішення, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційних скарг під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишити без задоволення, а вирок Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 02 лютого 2024 року щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст. 121 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4