1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/7296/24 1-кс/335/2927/2024
26 червня 2024 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні начальника Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Солоне Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, який має середню-спеціальну освіту, перебуває на посаді стрільця 1-го відділення 2-го стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні «солдат», який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 408 КК України, -
Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройові частині) від 25.02.2022 № 43, солдата за мобілізацією ОСОБА_5 призначено на посаду телефоніста-лінійного наглядача відділення зв`язку взводу управління командира батареї протитанкової артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 61 від 14.03.2022 (по стройові частині), ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця 1-го відділення 2-го стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та вважається, що він приступив до виконання обов`язків за посадою.
Таким чином, військовослужбовець ОСОБА_5 , за викладених вище обставин, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 309 КК України - незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту.
Окрім цього досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройові частині) від 25.02.2022 № 43, солдата за мобілізацією ОСОБА_5 призначено на посаду телефоніста-лінійного наглядача відділення зв`язку взводу управління командира батареї протитанкової артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 61 від 14.03.2022 (по стройові частині), ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця 1-го відділення 2-го стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та вважається, що він приступив до виконання обов`язків за посадою.
Таким чином, військовослужбовець ОСОБА_5 , за викладених вище обставин, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 309 КК України - незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту.
Також досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройові частині) від 25.02.2022 № 43, солдата за мобілізацією ОСОБА_5 призначено на посаду телефоніста-лінійного наглядача відділення зв`язку взводу управління командира батареї протитанкової артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 61 від 14.03.2022 (по стройові частині), ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця 1-го відділення 2-го стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та вважається, що він приступив до виконання обов`язків за посадою.
Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_6 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено воєнний стан на всій території України.
В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_6 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.
Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Разом з цим, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.
04 липня 2023 року, у ранковий час, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з метою тимчасового ухилення від військової служби, самовільно залишив тимчасове місце розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, який дислокувався у військовому містечку № НОМЕР_2 , розташованому за адресою: АДРЕСА_4 , після чого до 05 серпня 2023 року свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами військової частини.
Таким чином, ОСОБА_5 , за викладених вище обставин, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану (в редакції Закону України № 2997-IX від 28.04.2023).
Крім того встановлено, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройові частині) від 25.02.2022 № 43, солдата за мобілізацією ОСОБА_5 призначено на посаду телефоніста-лінійного наглядача відділення зв`язку взводу управління командира батареї протитанкової артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 61 від 14.03.2022 (по стройові частині), ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця 1-го відділення 2-го стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та вважається, що він приступив до виконання обов`язків за посадою.
Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_6 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено воєнний стан на всій території України.
В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_6 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.
Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Разом з цим, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, продовжуючи свою злочинну діяльність, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.
07 серпня 2023 року, у ранковий час, ОСОБА_5 , діючи повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з метою тимчасового ухилення від військової служби, самовільно залишив тимчасове місце розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, який дислокувався у військовому містечку № НОМЕР_2 , розташованому за адресою: АДРЕСА_4 , після чого до 28 серпня 2023 року свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами військової частини.
Таким чином, ОСОБА_5 , за викладених вище обставин, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану (в редакції Закону України № 2997-IX від 28.04.2023).
Разом із цим встановлено, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройові частині) від 25.02.2022 № 43, солдата за мобілізацією ОСОБА_5 призначено на посаду телефоніста-лінійного наглядача відділення зв`язку взводу управління командира батареї протитанкової артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 61 від 14.03.2022 (по стройові частині), ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця 1-го відділення 2-го стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та вважається, що він приступив до виконання обов`язків за посадою.
Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_6 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено воєнний стан на всій території України.
В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_6 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.
Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Разом з цим, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, продовжуючи свою злочинну діяльність, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.
28 серпня 2023 року, у ранковий час, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з метою ухилення від військової служби, самовільно залишив тимчасове місце розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, який дислокувався у військовому містечку № НОМЕР_2 , розташованому за адресою: АДРЕСА_4 та до моменту затримання 29 квітня 2024 року, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами військової частини.
Таким чином, ОСОБА_5 , за викладених вище обставин, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України дезертирства, тобто самовільного залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану.
29.04.2024 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407; ч.4 ст. 408 КК України. Час фактичного затримання 15 година 50 хвилин. Час початку складання протоколу 17 година 08 хвилин.
При проведенні досудового розслідування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309; ч. 5 ст. 407; ч. 4 ст. 408 КК України.
01.05.2024 ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду міста Запоріжжя до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 27.06.2024.
Таким чином під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, серед яких тяжкі та особливо тяжке, за яке Кримінальним кодексом України передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти та дванадцяти років.
На даний час виникла необхідність у продовженні строку застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики, визначені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути кримінальної відповідальності шляхом: переховування суду; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.
Метою застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 177 КПК України є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309; ч. 5 ст. 407 та ч. 4 ст. 408 КПК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити вищевказані дії.
Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування та судового розгляду встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений ОСОБА_5 може: переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме за вчинення кримінальних правопорушень за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 309; ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст.408 КК України, які згідно ст. 12 КК України, серед яких є такі, що віднесені до категорії тяжких та особливо тяжкого злочину, за який передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти та до дванадцяти років. Так, розуміючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, суворість та невідворотність послідуючого покарання, обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду. Про вказані наміри ОСОБА_5 вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинив кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а також військові злочини, а саме самовільно, неодноразово залишав місце несення військової служби, в умовах воєнного стану.
Зазначене надає обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , з метою уникнення кримінальної відповідальності буде переховуватись від суду.
Вказані обставини свідчать про необхідність ізоляції обвинуваченого ОСОБА_5 задля нівелювання ризику можливості переховуватися від суду та перешкодити виконанню процесуальних рішень, що є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом котрий зможе гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 буде саме тримання під вартою і це є обґрунтуванням ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від суду.
Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи постійно у місці тимчасової дислокації підрозділу, продовжуючи нести військову службу в умовах воєнного стану, маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї як військовослужбовець, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які проходять службу разом із ним, шляхом їх залякування чи здійснення на них морально-психологічного та фізичного впливу в умовах воєнного стану, з метою зміни ними показів.
Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а також військові злочини в умовах воєнного стану, неодноразово самовільно залишав місце розташування підрозділу військової частини. Зазначене свідчить про відсутність у останнього бажання до проходження подальшої військової служби та, як наслідок, може призвести до вчинення ним нових, в тому числі і більш тяжких військових злочинів в умовах воєнного стану. Вказаний факт свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_5 може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 при ухваленні вироку судом, наслідки вчинених ним кримінальних правопорушень, а саме, зниження бойової готовності підрозділу в умовах воєнного стану та обороноздатності України, підрив військової дисципліни та надання негативного прикладу протиправної поведінки особовому складу військового підрозділу в цілому, в час протистояння відкритій агресії російської федерації, внаслідок самовільного залишення місця служби ОСОБА_5 , сторона обвинувачення вважає, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків та дасть можливості запобігти вищевикладеним та обґрунтованим ризикам, передбаченим ст. 177 КК України.
Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 відповідає суспільному інтересу та гарантуватиме те, що останній не вчинить інше кримінальне правопорушення.
Застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення обвинуваченим незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень.
Застосувати більш м`які запобіжні заходи до ОСОБА_5 не можливо, оскільки він, будучи військовослужбовцем, не зможе виконувати покладені на нього обов`язки з військової служби при обрані особистого зобов`язання або домашнього арешту. Особисту поруку не можливо застосувати у зв`язку з відсутністю осіб, яких сторона обвинувачення вважає такими, що заслуговують на довіру, і які б могли поручитися за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. За даних обставин кримінального провадження застосування запобіжних заходів не пов`язаних із триманням під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не можливе, оскільки в такому разі відсутній дієвий процесуальний механізм контролю за дотриманням покладених на обвинуваченого обов`язків в умовах воєнного стану, який запроваджено на території України.
Враховуючи характер злочину, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , значну суспільну небезпечність інкримінованих йому кримінальних правопорушень, беручи до уваги, що військові кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він обвинувачується, є тяжкими та особливо тяжким, вчинені в той час, коли весь Український народ героїчно протистоїть військовій агресії російської федерації, а також те, що вказані кримінальні правопорушення мають підвищений суспільно небезпечний характер, оскільки впливає на обороноздатність України, подають негативний приклад для інших військовослужбовців підрозділу, створюють враження безкарності у бойовому підрозділі, підривають авторитет командирів, що без посередньо впливає на стан військової дисципліни та боєздатність підрозділу в цілому в умовах воєнного стану, який безпосередньо залучений до виконання бойових завдань, у сторони обвинувачення достатні підстави вважати, що визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_5 , одночасно із застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого військового злочину, покладених на нього обов`язків та створить значний негативний приклад для інших військовослужбовців підрозділу, які безпосередньо виконують бойові завдання в умовах воєнного стану на території Запорізької області.
Водночас, сторона обвинувачення вважає, що сукупності матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи даного клопотання, достатньо для прийняття вмотивованого рішення за клопотанням та необхідність у допиті будь-яких осіб, під час судового розгляду клопотання, відсутня.
Ураховуючи наведене, з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та для виконання завдань кримінального провадження, прокурор просить продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , з підстав, викладених у клопотанні.
Обвинувачений ОСОБА_8 проти задоволення клопотання прокурора не заперечував.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 з урахуванням позиції обвинуваченого також не заперечувала проти клопотання прокурора.
Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.
25.06.2024, у провадження слідчого судді, відповідно до положень ч. 6 ст. 199 КПК України, надійшло клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 ..
Відповідно до ч.ч. 3, 4, 5 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Слідчим суддею встановлено, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.05.2024 застосовано до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.5 ст.407, ч.4 ст.408 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 27 червня 2024 року до 15-50 години включно, з утриманням в ДУ «Вільнянська установа виконання покарань №11» МЮУ».
Підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні, станом на час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, судом не призначено.
У даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 408 КК України, який відноситься до категорії кримінальних проступків, тяжких та особливо тяжких злочинів.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має , військовослужбовця за мобілізацією, який проходив службу на посаді стрільця 1-го відділення 2-го стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у військовому званні «солдат», має зареєстроване місце проживання та місце проживання, раніше не судимий.
Враховуючи характер злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , значну суспільну небезпечність інкримінованих йому кримінальних правопорушень, беручи до уваги, що військові кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він обвинувачується, є тяжкими та особливо тяжким, вчинені в той час, коли весь Український народ героїчно протистоїть військовій агресії російської федерації, а також те, що вказані кримінальні правопорушення мають підвищений суспільно небезпечний характер, оскільки впливає на обороноздатність України, подають негативний приклад для інших військовослужбовців підрозділу, створюють враження безкарності у бойовому підрозділі, підривають авторитет командирів, що безпосередньо впливає на стан військової дисципліни та боєздатність підрозділу в цілому в умовах воєнного стану, який безпосередньо залучений до виконання бойових завдань, а також оцінюючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, на думку слідчого судді, дають підстави дійти висновку, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливість обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати та вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжують існувати.
Враховуючи існування ризиків, доведених прокурором, а також особу обвинуваченого ОСОБА_5 та обставини вчинення злочинів, у яких він обвинувачується, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження ОСОБА_5 строку тримання його під вартою на 60 діб.
На думку слідчого судді, встановлені під час розгляду клопотання обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, обраний відносно нього запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, яке йому пред`явлене, на даний час не виходить за межі розумного строку та кореспондується із характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою застосування запобіжного заходу.
Враховуючи вищезазначені обставини, слідчий суддя вважає, що для досягнення мети застосування запобіжного заходу, яка вказана у ст. 177 КПК України, тобто забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання ризикам передбаченим у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 цієї статті, ОСОБА_5 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на 60 діб, тобто до 24 серпня 2024 року включно, з можливістю внесення застави та покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у раніше визначеному розмірі та умовах встановлених ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 01.05.2024 року.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.177, 178, 183, 193-194, 199, 205 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання прокурора у кримінальному провадженні начальника Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 408 КК України, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 24 серпня 2024 року включно, з можливістю внесення застави та покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у раніше визначеному розмірі та умовах встановлених ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 01.05.2024 року.
Встановити строк дії ухвали до 24 серпня 2024 року включно
Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом пяти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1