ВИРОК

Іменем України

09 липня 2024 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в селищі Бородянці Бучанського району Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000461 від 31 березня 2023 року, про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ Луганської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , судимостей не має відповідно до ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, ВСТАНОВИВ:

Солдат навідник першого відділення спеціального призначення другого взводу спеціального призначення першої роти спеціального призначення 21 окремого батальйону спеціального призначення Збройних Сил України обвинувачений ОСОБА_6 , проходячи з 02 травня 2022 року військову службу за призовом, під час дії в Україні воєнного стану, який введено Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, і дію якого надалі було продовжено, у порушення вимог ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без поважних причин та без дозволу командування, в умовах воєнного стану, 11 лютого 2022 року, близько 08 години 00 хвилин, не з`явився вчасно на службу до військової частини (в межах територіальної юрисдикції Бородянського районного суду Київської області), після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби до моменту його затримання 25 жовтня 2023 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному. Суду, зокрема, пояснив, що він з 2022 року проходив військову службу; 27 грудня 2022 року в зв`язку з отриманим пораненням його було направлено до військового госпіталю для лікування; прибувши до госпіталю у місті Києві 28 грудня 2022 року, йому повідомили, що наразі вільних місць немає, необхідно почекати; після цього він повернувся додому та проводив час на власний розсуд до моменту затримання 25 жовтня 2023 року; керівництво про місце свого перебування він не повідомляв. Зазначив, що не з`явився до військової частини, оскільки був у депресії.

Крім того судом були досліджені такі докази.

Допитаний як свідок ОСОБА_7 суду засвідчив, що він є начальником служби радіаційного та хімічного і біологічного захисту військової частини, де проходить службу солдат ОСОБА_6 . Обвинувачений подзвонив йому і повідомив, що його направили на лікування, 28 грудня 2022 року обвинувачений повинен був прибути у місце тимчасового розташування військової частини і повідомити щодо проходження лікування, проте обвинувачений у військову частину не з`явився і не повідомляв про місце свого перебування.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини від 02 травня 2022 року № 106, солдата ОСОБА_6 , призваного на військову службу під час проведення загальної мобілізації, на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", призначено на посаду навідника першого відділення спеціального призначення другого взводу спеціального призначення першої роти спеціального призначення 21 окремого батальйону спеціального призначення Збройних Сил України (т.2 а.с.7).

Згідно направлення командира військової частини від 27 грудня 2022 року № 2569, солдата ОСОБА_6 направлено на оперативне лікування до Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» (т. 2 а.с. 48).

Відповідно до листа Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» від 15 листопада 2023 року № 545/9/15472, солдат ОСОБА_6 за період з 27 грудня 2022 року по 15 листопада 2023 року звернувся у клініку амбулаторної допомоги НВМКЦ «ГВКГ» для проходження медичного огляду військово-лікарської комісії 01 листопада 2023 року. У той же день ОСОБА_6 був оглянутий лікарем, призначено дообстеження, проте у подальшому ОСОБА_6 на медичний огляд ВЛК не з`явився (т. 2 а.с. 41).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини від 30 січня 2023 року № 30, солдат ОСОБА_6 вибув у щорічну основну відпустку з 31 січня 2023 року по 06 лютого 2023 року; підстава - відпускний квиток № 668 (т. 2 а.с. 26).

Відповідно до рапорту командира першої роти спеціального призначення від 11 лютого 2023 року, під час перевірки 11 лютого 2022 року наявності особового складу другого взводу спеціального призначення першої роти спеціального призначення було виявлено відсутність в тимчасовому місці перебування підрозділу солдата ОСОБА_6 , який не повернувся з відпустки і в телефонній розмові відмовляється повертатись на місце служби (т. 2 а.с. 27).

Відповідно до рапорту командира другого взводу першої роти спеціального призначення від 11 лютого 2023 року, під час перевірки 11 лютого 2022 року наявності особового складу другого взводу спеціального призначення першої роти спеціального призначення було виявлено відсутність в тимчасовому місці перебування підрозділу солдата ОСОБА_6 , який в телефонній розмові відмовляється повертатись на місце служби (т. 2 а.с. 28).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини від 11 лютого 2023 року № 23, на підставі рапорта командира першої роти спеціального призначення про відсутність 11 лютого 2023 року в тимчасовому місці перебування підрозділу солдата ОСОБА_6 , призначено службове розслідування (т. 2 а.с. 22).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини від 11 лютого 2023 року № 42, солдату ОСОБА_6 призупинено виплату всіх видів забезпечення з 11 лютого 2023 року (т. 2 а.с. 24).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000461 від 31 березня 2023 року, 31 березня 2023 року розпочато досудове розслідування за фактом відсутності з 11 лютого 2023 року в тимчасовому місці перебування підрозділу військової частини солдата ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 179).

Актом службового розслідування від 29 листопада 2023 року та відповідним наказом командира військової частини від 29 листопада 2023 року № 110РБ зафіксовано відсутність солдата ОСОБА_6 на службі з 11 лютого 2023 року по час складення акта (т. 2 а.с.17-21, 14-16).

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25 жовтня 2023 року, ОСОБА_6 затримано об 11 годині 35 хвилин 25 жовтня 2023 року за адресою: АДРЕСА_3 (т. 2 а.с. 42-47).

Оцінюючи досліджені докази з точки зору належності, допустимості і достовірності та з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому діяння знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

Кримінально протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_6 ставиться у вину те, що він не з`явився вчасно на службу до військової частини 28 грудня 2022 року, і до 25 жовтня 2023 року проводив час на власний розсуд.

Водночас, судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини від 30 січня 2023 року № 30, солдат ОСОБА_6 вибув у щорічну основну відпустку з 31 січня 2023 року по 06 лютого 2023 року; підстава - відпускний квиток № 668 (т. 2 а.с. 26).

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000461 від 31 березня 2023 року, досудове розслідування розпочато за фактом відсутності з 11 лютого 2023 року в тимчасовому місці перебування підрозділу військової частини солдата ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 179).

З рапортів командира першої роти спеціального призначення, командира другого взводу першої роти спеціального призначення, а також з акта службового розслідування від 29 листопада 2023 року вбачається, що під час перевірки 11 лютого 2022 року наявності особового складу другого взводу спеціального призначення першої роти спеціального призначення було виявлено відсутність в тимчасовому місці перебування підрозділу солдата ОСОБА_6 , який не повернувся з відпустки (т. 2 а.с. 27, 28, 17-21).

Отже, враховуючи те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000461 від 31 березня 2023 року здійснювалося за фактом відсутності солдата ОСОБА_6 в тимчасовому місці перебування підрозділу військової частини саме з 11 лютого 2023 року, після того як йому надавалася відпустка з 31 січня 2023 року по 06 лютого 2023 року, то суд вважає за необхідне виключити із обвинувачення посилання на те, що ОСОБА_6 не з`явився вчасно на службу до військової частини саме 28 грудня 2022 року.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який на даний час судимостей не має, характеризується за місцем служби посередньо, за місцем тримання під вартою позитивно, є військовослужбовцем Збройних Сил України.

Як обставину, що пом`якшує покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Оскільки кінцем злочину є затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України 25 жовтня 2023 року, а зміни до статті 75 КК України внесено Законом України № 2839-ІХ від 13 грудня 2022 року, то на момент закінчення злочину 25 жовтня 2023 року діяла вже нова редакція статті 75 КК України.

З огляду на викладене, підстав для застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням суд не вбачає, оскільки у зв`язку з набранням 27 січня 2023 року чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13 грудня 2022 року № 2839-IX, посилено кримінальну відповідальність за вчинення військових кримінальних правопорушень, та обмежено застосування статті 75 КК України у випадках засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене статтею 407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

За приписами статей 50, 65 і 75 КК України питання призначення покарання і звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням можливості досягти мети покарання як такої, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так й іншими особами.

Крім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем, був відсутній на військовій службі понад вісім місяців і не вживав будь-яких дій для повернення на службу, що свідчить про негативне ставлення до служби та свого військового обов`язку, ганебний приклад нехтування вимогами військової дисципліни, що підриває боєздатність Збройних Сил України.

Звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, за обставин даного провадження, не зможе забезпечити реалізацію приписів статей 50, 65 КК України. В умовах воєнного стану, коли військовослужбовці виконують свій військовий обов`язок безпосередньо в регіонах ведення бойових дій, ризикуючи своїм життям, захищаючи суверенітет України, звільнення військовослужбовців, які ухиляються від виконання таких обов`язків, від відбування покарання з випробуванням демотивує і знижує рівень військової дисципліни, а також боєготовність підрозділів Збройних Сил України та інших військових формувань, що є неприпустимим наслідком такого правозастосування.

Крім того, застосування неадекватно м`якого покарання вочевидь породжуватиме в осіб, які під час воєнного стану вчиняють злочини, направлені на протиправне ухилення від проходження військової служби, або інші порушення встановленого порядку несення військової служби, уяву про безкарність таких дій, що матиме наслідком збільшення подібних дій, що призведе до завдання дедалі більшої шкоди державі та суспільним інтересам в умовах воєнного стану.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_6 необхідно обчислювати з моменту затримання з 25 жовтня 2023 року, зарахувавши попереднє ув`язнення.

Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк покарання ОСОБА_6 обчислювати з 25 жовтня 2023 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_6 залишити попередній у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_3 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_8