В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2882/23

Провадження № 1-кп/348/162/24

17 червня 2024 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у судовому засіданні в м. Надвірна Івано-Франківської області кримінальне провадження №0000211 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Білі Ослави, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, з вищою освітою, який тимчасово не працює та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

інші учасники: прокурор ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 , представник потерпілого ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7

встановив:

14.10.2023 об 11.30 поблизу автобусної зупинки на АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розпочався словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_3 виник умисел на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Так, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання за допомогою дерев`яного тупого твердого предмету завдав один удар по потиличній ділянці голови та декілька ударів по спині потерпілого ОСОБА_5 , внаслідок чого потерпілий отримав такі тілесні ушкодження: забійну рану потиличної ділянки голови, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, та синці задньої поверхні грудної клітки і синець поперекової ділянки, що відносяться до легких тілесних ушкоджень. Такими діями, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_3 у ході судового розгляду, визнав, що завдав потерпілому тілесні ушкодження, про що шкодує. Зазначив, що шкоду намагався відшкодувати, однак потерпілий не бажає з ним спілкуватися. Дав такі показання. Він повертався з м. Чернівці. Транспортний засіб потерпілого їхав позаду. При цьому потерпілий чинив перешкоди обвинуваченому у русі, намагався «підрізати» на дорозі. Обвинувачений зупинив свій транспортний засіб. У них з потерпілим виник конфлікт, у ході якого потерпілий погрожував обвинуваченому пістолетом. Після цього, обвинувачений кілька разів приходив у магазин до потерпілого, щоб з`ясувати причину конфлікту. Потерпілого не застав на робочому місці. 14.10.2023 обвинувачений виїздив з другорядної дороги на перехресті нерівнозначних доріг. Надав перевагу в русі транспортному засобу, яким керував потерпілий, а потерпілий показав обвинуваченому через привідкрите вікно непристойний жест пальцем. Обвинувачений поїхав за потерпілим. За 3-4 км потерпілий зупинив транспортний засіб. Обвинувачений також зупинився, вийшов з машини. Потерпілий і його пасажир також вийшли з машини. Потерпілий першим вдарив обвинуваченого в плече. Друг потерпілого також намагався вдарити обвинуваченого, але обвинувачений ухилився. Тоді обвинувачений підняв з землі палицю і завдав потерпілому кілька ударів, після цього втік з місця події. Знаряддя вчинення злочину залишив на місці події. Газовий балончик до потерпілого не застосовував.

Потерпілий ОСОБА_5 у ході судового провадження, дав такі показання. В середині вересня 2023 рокупотерпілий повертався з робочої поїздки. Позаду його транспортного засобу їхав транспортний засіб під керуванням обвинуваченого. Обвинувачений почав блимати потерпілому фарами. Після того, як обвинуваченому вдалося виконати маневр обгону, він почав вчиняти дії, якими змусив потерпілого зупинитися. Між ними виник конфлікт, але потерпілий мав в машині травматичний пістолет, а тому до бійки не дійшло. Після цього випадку обвинувачений почав періодично приходити у магазин, який належить потерпілому, та розшукував потерпілого. 14.10.2023 обвинувачений перегородив дорогу транспортному засобу, яким керував потерпілий. Потерпілий зупинив транспортний засіб і вийшов з нього, щоб поговорити з обвинуваченим. Обвинувачений застосував до потерпілого газовий балончик. Після цього потерпілий мало що міг бачити, а обвинувачений дістав біту і завдав потерпілому кілька ударів по голові і по тілу. Після цього випадку обвинувачений знову телефонував потерпілому і погрожував. Лікування потерпілий отримував амбулаторно, тривалістю приблизно 1 місяць. Досі потерпілий страждає на головний біль, внаслідок отриманої травми. Таку поведінку обвинуваченого потерпілий висвітлив у соціальній мережі «Вайбер» з нецензурними висловлюваннями. Стверджує що зробив це виключно з метою попередження громадськості про поведінку обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що тривалий час товаришує з потерпілим, працює у нього в магазині. Про попередні конфлікти потерпілого і обвинуваченого йому відомо тільки зі слів потерпілого. Обвинувачений кілька разів приїздив до потерпілого у магазин, цікавився у свідка, де потерпілий, але потерпілого на той час там не було. 14.10.2023 свідок їхав разом із потерпілим у автомобілі, сидів на передньому пасажирському сидінні. Легковий автомобіль марки «Форд» у якому вони їхали належить не потерпілому, але свідок кілька разів бачив потерпілого на цьому автомобілі. Можливо і обвинувачений також знав, що потерпілий користується цим автомобілем. Чи затемнені вікна у автомобілі, яким керував потерпілий свідок не пригадує. На перехресті вони побачили автомобіль марки «Мерседес» моделі «Гелентваген», яким керував обвинувачений. Потерпілий сказав, що зараз можуть бути проблеми, оскільки у них з обвинуваченим був раніше конфлікт. Обвинувачений їхав позаду приблизно 2-3 км і блимав їм фарами. Потерпілий зупинив автомобіль біля автобусної зупинки. Обвинувачений зупинив автомобіль перед автомобілем потерпілого. Чому потерпілий вийшов з машини, а не поїхав з місця події свідок не знає, але така можливість була (машину обвинуваченого можна було об`їхати). Оскільки свідок знав зі слів потерпілого про конфлікт, то сказав потерпілому і обвинуваченому розібратися самим. Про що говорили потерпілий з обвинуваченим свідок не знає, оскільки першу хвилину їх розмови був у машині. Потім свідок вийшов з машини і пішов до них. Під час розмови обвинувачений витягнув газовий балончик і розпилив його в обличчя потерпілого. Свідок при цьому знаходився позаду потерпілого і на нього також трохи потрапило. Потерпілий з закритими очами почав відбиватися. Завдав обвинуваченому кілька ударів навмання. Обвинувачений оббіг машину і з багажника взяв біту. Хотів завдати удар свідку. Свідок ухилився. Після цього, обвинувачений вдарив потерпілого по голові. Потерпілий впав на землю і обвинувачений вдарив його ще раз по спині. Свідок намагався забрати потерпілого, наміру бити обвинуваченого не мав. Просто хотів допомогти другу. Обвинувачений замахнувся в сторону свідка бітою. Свідок відійшов. Обвинувачений ще раз вдарив потерпілого і втік. На місце події викликали швидку, але вони з потерпілим добралися до лікарні швидше ніж приїхала швидка допомога. Куди подівся газовий балончик свідок не знає, а біту обвинувачений забрав із собою.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_9 , 14.10.2023 в обідній час він повертався з с. Заріччя після виконання замовлення. Проїжджаючи поблизу церкви свідок бачив, як потерпілий (якого він знав візуально) лежить на узбіччі, а чоловік з бітою сідає у машину і їде з місця події. З зупинки, яка знаходиться поруч почали підходити люди. Свідок не зупиняв машину і поїхав з місця події. Свідок їхав з невеликою швидкістю, оскільки здійснював рух у населеному пункті, на ділянці дороги, яка має заокруглення. Коли побачив потерпілого, то сповільнив рух, оскільки хотів роздивитися, що саме трапилося. Свідок зазначив, що потерпілий лежав між двома машинами. І у обох машин були затемнені вікна. Наступного дня свідок приїхав у магазин до потерпілого, щоб розпитати, що сталося. Чи була у обвинуваченого борода свідок не пригадує. Стверджує, що обвинуваченого запам`ятав, у якій руці обвинувачений тримав біту коли сідав у машину свідок не пригадує, але бачив саме біту а не гілку у його руці.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що самої події не бачив, однак працював неподалік і чув крики, нецензурну лексику. Місце події свідку загороджувала фура. Свідок бачив, як під`їхав ОСОБА_11 . Потім під`їхав легковий автомобіль. Потім джип поїхав, а з-за фури вийшов чоловік, який тримався за голову. Нікого з осіб свідок не роздивився, учасників кримінального провадження не знає.

Згідно з рапортом від 14.10.2023 об 11.40 надійшло повідомлення на лінію «102» від потерпілого ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_12 застосував до нього газовий балончик і завдав удар бітою по голові. На місце події виїхала слідча оперативна група. Цього ж дня о 12.10 було оформлено протокол прийняття усної заяви від потерпілого про вчинення кримінального правопорушення.

Незважаючи на те, що у рапорті від 14.10.2023 вказано, що СОГ була на місці події після вчинення кримінального проступку, огляд місця події було проведено лише 17.10.2023. У ході проведення огляду місця події не було вилучено жодних доказів та не виявлено слідів злочину. Враховуючи те, що огляд місця події проводився через три дні після вчинення кримінального правоопрушення, обстановку за якої було вчинено кримінальний проступок також не було зафіксовано. Таке зволікання з проведенням огляду місця події унеможливило відшукання знаряддя вчинення кримінального проступку, а також здійснити перевірку версії обвинуваченого про те, що знаряддя він знайшов на місці події і там залишив. Також це позбавило можливості встановити повністю обставини вчинення кримінального проступку (зокрема, чи було застосовано газовий балончик до потерпілого, місце вчинення кримінального проступку, місце розташування транспортних засобів, встановити очевидців події, а також зафіксувати сліди на місці події тощо).

Відповідно до догоспітального клінічного протоколу від 14.10.2023 №3680 на огляд звернувся ОСОБА_5 об 11.50, діагноз: забійна рана потиличної ділянки зліва, ЗЧМТ - ? забій м`яких тканин поперекової ділянки зліва, забійне садно задньої поверхні грудної клітки з правої сторони. Також потерпілого оглянув невролог та хірург-уролог. На рану потиличної ділянки голови було накладено шви. Відповідно до медичної карти 26.10.2023 шви потерпілому зняли. 26.10.2023 потерпілий звертався зі скаргами на головний біль. Відповідно до копії виписки з медичної карти стаціонарного хворого №5401 потерпілий перебував у стаціонарі з 16.10.2023, йому було визначено лікування, 17.10.2023 потерпілий самовільно покинув стаціонар.

Відповідно до висновку експерта від 31.10.2023 №237 у ході проведення судово-медичної експертизи у потерпілого виявлені такі тілесні ушкодження: забійна рана потиличної ділянки голови, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасних розлад здоров`я, синці задньої поверхні грудної клітки, синець поперекової ділянки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження отримані внаслідок дії тупих твердих предметів та можуть відповідати 14.10.2023. Вказані ушкодження могли утворитися від ударів дерев`яним кийком у вказані анатомічні ділянки у кількості не менше 4 контактних дій. Наслідків дії хімічної речовини з газового балончика на тілі потерпілого не виявлено.

Згідно з фотографіями на яких зафіксовані тілесні ушкодження потерпілого, безпосередньо після їх завдання, а також після надання йому медичної допомоги встановлено, що у потерпілого була відкрита рана на голові, яка кровоточила, а також набряк з почервонінням на спині. Фотографії були зроблені як у транспортному засобі коли потерпілий прямував до лікарні, так і у приміщенні медичного закладу. Почервоніння очей та ділянки навколо очей відсутнє.

Таким чином, висновок експерта у сукупності з фотографіями спростовують показання потерпілого та свідка ОСОБА_8 про те, що обвинувачений застосував до потерпілого газовий балончик і підтверджують версію сторони захисту.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 23.11.2023 потерпілий, у кімнаті проведення слідчих дій Надвірнянського РВП, у присутності понятих: ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , спершу пояснив, а потім показав як саме йому були завдані тілесні ушкодження. Так, потерпілий зазначив, що 14.10.2023 приблизно об 11.30 поблизу автобусної зупинки на АДРЕСА_2 між ним та обвинуваченим розпочався словесний конфлікт під час якого обвинувачений за допомогою дерев`яного кийка наніс потерпілому один удар в потиличну ділянку голови, а потім ще кілька ударів по спині. Потерпілий зазначив, що обвинувачений його штовхнув. Від поштовху потерпілий впав. Обвинувачений завдав йому спершу удар по голові дерев`яним кийком, а потім кілька ударів по спині. Зауважень чи доповнень до протоколу слідчого експерименту учасники не мали.

Слід зазначити, що під час проведення слідчого експерименту потерпілий не згадував про застосування до нього газового балончика. Та не подавав клопотання про доповнення протоколу вказаними обставинами.

Досліджені у ході судового провадження докази є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності доводять вину обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.2 ст.125 КК України поза розумним сумнівом.

У ході судового розгляду обвинувачений зазначав, що оборонявся від дій двох осіб, а саме потерпілого і свідка ОСОБА_8 . Ці твердження обвинуваченого спростовуються таким. 14.10.2023 обвинувачений побачив потерпілого і поїхав за ним. Через певний час вони обоє зупинилися, вийшли з авто і між ними виник конфлікт. Обвинувачений не був позбавлений можливості проігнорувати потерпілого, поїхати з місця події, втекти чи покликати на допомогу, оскільки конфлікт мав місце у передобідній час, у людному місці (поблизу зупинки громадського транспорту). Крім цього, обставн, які б підтверджували те, що мало місце протиправне посягання щодо обвинуваченого з боку потерпілого чи свідка ОСОБА_8 у ході судового розгляду не встановлено. Натомість зібраними у ході здійснення кримінального провадження доказами підтверджено, що тілесні ушкодження потерпілому обвинувачений завдав після того, як потерпілий впав на землю, а отже у той момент не міг становити небезпеки для обвинуваченого.

В судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого: копія паспорта громадянина України; витяг з реєстру територіальної громади щодо реєстрації місця проживання обвинуваченого; вимога про відсутність судимостей; довідка про неперебування на обліку у лікаря-психіатра та про неперебування на обліку у лікаря-нарколога; характеристика з місця проживання обвинуваченого, згідно з якою обвинуваченого характеризують позитивно; довідка від 27.11.2023 №4998, відповідно до якої обвинувачений перебуває на військовому обліку, однак у встановлені строки до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, внаслідок чого підлягає розшуку; копія свідоцтва про шлюб, відповідно до якої обвинувачений 16.10.2010 зареєстрував шлюб зі ОСОБА_15 ; копія свідоцтва про народження дитини, відповідно до якої обвинувачений має неповнолітню дитину, ОСОБА_16 , 2011 року народження; витяг про зареєстрованих у житловому будинку АДРЕСА_3 , відповідно до якого ОСОБА_3 проживає з дружиною та сином; копію довідки до акта огляду МСЕК від 07.07.2023 серії 12 ААГ №481519, відповідно до якої батько обвинуваченого є особою з інвалідністю І групи безстроково та потребує стороннього догляду.

Враховуючи викладене, суд, допитавши учасників кримінального провадження, дослідивши докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, доведена у повному обсязі.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення (а саме те, що як потерпілий так і обвинувачений розуміючи, що матиме місце конфлікт не вважали за необхідне його уникнути), дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, його вік, сімейний стан, наявність на утриманні дитини та необхідність здійснення постійного догляду за непрацездатним батьком, який є особою з інвалідністю, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Незважаючи на те, що сторона захисту покликається на щире каяття як на обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає правильною позицію сторони обвинувачення про те, що наявність такої обставини у ході судового розгляду не доведена. Зокрема, обвинувачений не довів, що вчиняв дії спрямовані на примирення з потерпілим і усунення заподіяної шкоди. З показань обвинуваченого та його поведінки у ході судового провадження суд також позбавлений можливості встановити наявність такої обставини. Саме лише твердження про це у судових дебатах та останньому слові не може бути використане на підтвердження наявності такої обставини, яка пом`якшує покарання.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід визнати винним у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у максимальному розмірі, визначеному у санкції вказаної статті.

До початку судового розгляду кримінального провадження потерпілий пред`явив цивільний позов, покликаючись на те, що внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального проступку у потерпілого погіршився загальний стан здоров`я. Наслідки цього потерпілий відчуває досі. Винуватість обвинуваченого підтверджена доказами. Просить стягнути з обвинуваченого майнову шкоду, що складається з витрат на лікування, що підтверджені документально у розмірі 1982,50 гривень. Моральну шкоду оцінює у розмірі 33500,00 гривень, яка проявилася у сильному фізичному болі, що був спричинений внаслідок нанесення тілесних ушкоджень; сильному психологічному стресі, внаслідок нападу; душевних стражданнях, які потерпілий пережив внаслідок того, що хвилювався навіть після нападу за себе та свою сім`ю. Також просив стягнути з обвинуваченого витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 27000,00 гривень. У ході судового розгляду просив позов задовольнити у повному обсязі, зазначив, що оригіналів квитанцій, які підтверджуються витрати на лікування не зберіг.

Сторона захисту подала відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказали, що обвинувачений цивільний позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Покликаються на те, що витрати на лікування не підтверджені документально. Щодо моральної шкоди, то глибина страждань потерпілого внаслідок вчинення щодо нього кримінального проступку явно не відповідає розміру шкоди, яку він просить стягнути. Розмір судових витрат є необґрунтованим. Так, він практично дорівнює ціні позову, а також не відповідає обсягу наданих послуг. Транспортні витрти адвоката не підтверджені квитанціями.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Копії квитанцій щодо витрат на лікування потерпілого надано неналежної якості, оригінали у ході судового розгляду для дослідження не надані. З наданих копій неможливо встановити ні суму витрат, ані їх призначення. Тому у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення майнової шкоди слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає серед іншого у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1994 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що у ході вчинення кримінального проступку обвинувачений умисно завдав потерпілому не менше 4 ударів дерев`яним твердим предметом по голові та спині. Потилична поверхня голови потерпілого була розсічена, що безумовно супроводжувалося сильним болем. У ході судового розгляду не було надано доказів того, що обвинувачений після події погрожував потерпілому чи його сім`ї. Крім цього, суд відхиляє твердження потерпілого про те, що внаслідок завданих йому тілесних ушкоджень могли настати гірші наслідки, оскільки тілесні ушкодження не були небезпечними для життя у момент заподіяння та відносяться до легких тілесних ушкоджень з відповідною диференціацією. Суд також враховує, що внаслідок травми голови потерпілий проходив лікування та час від часу його турбує головний біль.

Враховуючи ці обставини, позовну вимогу про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково, а саме стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого моральну шкоду у розмірі 25000,00 гривень. З урахуванням характеру та обсягу фізичних та моральних страждань потерпілого, присуджене судом відшкодування моральної шкоди є достатнім для компенсації шкоди завданої внаслідок вчинення щодо нього кримінального проступку.

Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до платіжної інструкції від 18.11.2023 потерпілий оплатив витрати за надання професійної правничої допомоги за договором від 11.11.2023 №53/23 у розмірі 27000,00 гривень. Відповідно до змісту вказаного договору представник здійснює свої повноваження у ході досудового розслідування та судового розгляду у суді першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування після 13.11.2023 у кримінальному провадженні було проведено тільки слідчий експеримент з потерпілим, у якому захисник участі не брав. Таким чином, участь представника у ході досудового розслідування полягала виключно у ознайомленні з матеріалами кримінального провадження.

Згідно з актом прийому-здачі наданих послуг встановлено, що година роботи представника коштує 1000,00 гривень. Договором про надання правничої допомоги не встановлено спосіб оплати послуг адвоката, також такий спосіб не визначений додатковою угодою. Встановлено розмір авансу - 27000,00 гривень за представництво у ході досудового розслідування, судового розгляду у суді першої та апеляційної інстанцій. Представник у ході здійснення кримінального провадження надав потерпілому такі послуги: укладення договору про надання правничої допомоги, вивчення матеріалів, підготовка правової позиції 11.11.2023 (1 година); ознайомлення з матеріалами в порядку ст.221 КПК 13.11.2023 (2 години); виконання вимог ч.5 ст.301 КПК 24.11.2023 (1 година); підготовка цивільного позову та збір доказів на обгрунтування позову 24.11.2023-07.12.2023 (3 години); участь у судових засіданнях 9 засідань (18000,00 гривень); компенсація транспортних витрат 2000,00 гривень.

Слід зазначити, що представник брав участь у судових засіданнях, тривалість яких разом з часом очікування на судове засідання не перевищувала у сукувності 7 годин. Тому суд вважає обґрунтованою позицію сторони захисту і вважає за необхідне зменшити вартість послуг за представництво інтересів у суді до 7000,00 гривень. Інші заявлені представником витрати відповідають складності справи та обсягу наданих представником послуг, є обґрунтованими, тому на підставі ч.1 ст.124 КПК України ці витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого. Незважаючи на те, що квитанцій на підтвердження витрат адвоката на проїзд до місця розгляду справи не надано, однак представник щоразу з`являвся у судові засідання і заявлені ним витрати не перевищують розмір витрат на доїзд громадським транспортом. Тому суд відхиляє доводи сторони захисту у цій частині.

Відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України, речові докази, а саме: догоспітальний клінічний протокол №3680 та медичну карту амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_5 , які відповідно до постанови від 31.10.2023 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні слід повернути у КНП Надвірнянська ЦРЛ.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень 00 копійок.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 16000 (шістнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речові докази:

-догоспітальний клінічний протокол №3680 та медичну карту амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_5 повернути у КНП Надвірнянська ЦРЛ.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1