ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1505/24 Справа № 199/5221/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської обласної прокуратури, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000361 відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2023 року ОСОБА_9 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років; за ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з 03 квітня 2023 року. Запобіжний захід ОСОБА_9 , до набрання вироком законної сили залишено - тримання під вартою.

Вирішено питання щодо накладених арештів, речових доказів та розподілу судових витрат на залучення експертів.

Як встановлено судом, ОСОБА_9 , утримуючи при собі в правому кармані куртки, одягнутої на ньому, вогнепальну зброю: самозарядний гладкоствольний пістолет калібру 9 мм P.A., виготовлений шляхом переробки саморобним способом з сигнального (стартового) пістолета - пістолет «BLOW» моделі «P29», заводський серійний номер НОМЕР_1 , калібру 9 мм P.A. Knall (виробництва Туреччини), споряджений двома патронами: один - калібру 9 мм P.A., виготовлений саморобним способом за типом гільзи пістолетного патрона калібру 9 мм Р.А., шляхом укорочування та обкатування дульця капсульованої гільзи мисливського патрона калібру .223 Rem з резиновою кулею, другий - калібру 9мм Р.А., виготовлений промисловим способом (виробництва України), перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , 02.04.2023 о 18:54 годині здійснив виклик служби таксі «Любимое» з метою приїхати за адресою: АДРЕСА_3 . В цей час ОСОБА_9 був належним чином повідомлений про необхідність сплати 180 гривень готівкою за здійснення вказаних послуг перевезення.

Для здійснення перевезення ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 приблизно о 19:05 годині прибув автомобіль служби таксі «Любимое» марки «Mitsubishi» моделі «Carisma», д/н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 . В цей час ОСОБА_9 сів на праве заднє пасажирське сидіння автомобіля таксі.

Далі ОСОБА_9 , утримуючи при собі вищевказаний пістолет, приблизно о 19:30 годині рухався на правому задньому пасажирському сидінні автомобіля служби таксі «Любимое» марки «Mitsubishi» моделі «Carisma», д/н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 по АДРЕСА_3 .

Рухаючись по вул. Сільська в м. Дніпро, 02.04.2023 приблизно о 19:33 годині ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що не бажає розраховуватись за здійснення послуг перевезення, вирішив уникнути матеріальних витрат, пов`язаних з використанням служби таксі. В цей час у ОСОБА_9 раптово виник злочинний умисел, спрямований на вбивство з корисливих мотивів, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчиненому з корисливих мотивів, а саме: потерпілого ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, в той же день та час, перебуваючи на задньому правому пасажирському сидінні автомобіля служби таксі «Любимое» марки «Mitsubishi» моделі «Carisma», д/н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , проїжджаючи поблизу будинку № 55 по вул. Сільська в м. Дніпро , ОСОБА_9 дістав з правого карману куртки, одягнутої на ньому, вогнепальну зброю: самозарядний гладкоствольний пістолет калібру 9 мм P.A., виготовлений шляхом переробки саморобним способом з сигнального (стартового) пістолета - пістолет «BLOW» моделі «P29», заводський серійний номер НОМЕР_1 , калібру 9 мм P.A. Knall (виробництва Туреччини), споряджений двома патронами: один - калібру 9 мм P.A., виготовлений саморобним способом за типом гільзи пістолетного патрона калібру 9 мм Р.А., шляхом укорочування та обкатування дульця капсульованої гільзи мисливського патрона калібру .223 Rem з резиновою кулею, другий - ТЕРЕН-3 9 мм Р.А., виготовлений промисловим способом (виробництва України), який утримував при собі та, діючи умисно, бажаючи уникнути матеріальних витрат, пов`язаних з використанням служби таксі, шляхом вбивства особи, якій зобов`язаний передати грошові кошти в розмірі 180 гривень, знаходячись на задньому правому пасажирському сидінні вищевказаного автомобіля, з сидячого положення, тримаючи вказаний пістолет у правій руці, здійснив перезарядку пістолета, тобто привів його в бойове положення, після чого ОСОБА_9 , спрямувавши ствол пістолета в напрямку голови потерпілого ОСОБА_7 , здійснив постріл в бік останнього, усвідомлюючи, що голова людини є життєво важливим органом, прагнучи спричинити смерть потерпілого ОСОБА_7 шляхом ушкодження життєво важливих органів: в область правої скронево-тім`яної ділянки голови потерпілого.

В цей час ОСОБА_9 , вважаючи свої умисні дії, направлені на вчинення умисного вбивства з корисливих мотивів, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненому з корисливих мотивів, виконаними до кінця, покинув транспортний засіб марки «Mitsubishi» моделі «Carisma», д/н НОМЕР_3 , уникнувши матеріальних витрат, пов`язаних з використанням послуг таксі та з місця скоєння кримінального правопорушення втік у невідомому напрямку.

В свою чергу, після пострілу потерпілий ОСОБА_7 здійснив телефонний дзвінок своїй дружині, повідомивши про вказану ситуацію, яка викликала швидку допомогу на місце, де знаходився автомобіль під керуванням ОСОБА_7 . Після чого лікарями ШМД було надано першу допомогу останньому та госпіталізовано до КНП «ДОКЛ ім. І.І. Мечникова» ДОР, внаслідок чого ОСОБА_9 не зміг довести свій злочинний умисел до кінця: тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: вогнепального кульового непроникаючого черепно-мозкового поранення тім`яної ділянки справа з забоєм скроневої долі мозку справа та обмеженим субдуральним згортком крові, вхідної вогнепальної рани у тім`яній ділянці справа, що спричинена від дії не менш одного пострілу кульового заряду вогнепальної зброї з відстані, що перевищує додаткові фактори пострілу, що підтверджується наявністю гумового стороннього тіла в порожнині рани (гумова куля), які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що призвели до тривалого розладу здоров`я понад 21 добу (на підставі: п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6 реабілітаційний термін геморагічного забою речовини головного мозку понад 21 добу).

Окрім цього ОСОБА_9 своїми умисними діями спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 180 гривень.

Таким чином, умисні дії обвинуваченого ОСОБА_9 , які виразились у закінченому замаху на вбивство з корисливих мотивів, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинені з корисливих мотивів, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_9 , маючи умисел, направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу та реалізуючи його, у невстановлений час, але не пізніше 02.04.2023, знаходячись у невстановленому місці, з невстановленого джерела без передбаченого законом дозволу придбав вогнепальну зброю: самозарядний гладкоствольний пістолет калібру 9 мм P.A., виготовлений шляхом переробки саморобним способом з сигального (стартового) пістолета - пістолет «BLOW» моделі «P29», заводський серійний номер НОМЕР_1 , калібру 9 мм P.A. Knall (виробництва Туреччини). Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, у невстановлений спосіб, утримуючи при собі пістолет «BLOW» моделі «P29», заводський серійний номер НОМЕР_1 , калібру 9 мм P.A. Knall (виробництва Туреччини), без передбаченого законом дозволу переніс вищевказаний пістолет до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де також без передбаченого законом дозволу залишив зберігати до 02.04.2023, чим порушив постанову Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-ХII «Про право власності на окремі види майна», якою затверджено Перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України (додаток № 1), положення ст. 39 Закону України «Про Національну поліції», Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, не маючи дозволу, передбаченого положенням «Про дозвільну систему», затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576.

Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_9 02.04.2023 приблизно о 14:00 годині, перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , з невстановленого місця у вказаному будинку взяв пістолет «BLOW» моделі «P29», заводський серійний номер НОМЕР_1 , калібру 9 мм P.A. Knall (виробництва Туреччини), який раніше залишив зберігати за вказаною адресою та поклав його до правого карману куртки, одягнутої на ньому та утримуючи при собі вказаний пістолет рухався вулицями м. Дніпро, тим самим почав носити вказаний пістолет при собі.

Далі, продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, 02.04.2023 приблизно о 19:33 годині ОСОБА_9 , утримуючи при собі пістолет «BLOW» моделі «P29», заводський серійний номер НОМЕР_1 , калібру 9 мм P.A. Knall (виробництва Туреччини), застосував вказаний пістолет, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, після чого вказаний пістолет викинув поблизу місця скоєння кримінального правопорушення: поблизу будинку АДРЕСА_5 .

В подальшому 03.04.2023 під час проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 , в присутності двох понятих, ОСОБА_9 вказав на місце, де залишив пістолет «BLOW» моделі «P29», заводський серійний номер НОМЕР_1 .

В ході проведення огляду 03.04.2023 в період часу з 18:45 по 19:00 годину за адресою: АДРЕСА_5 , в присутності ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 та двох понятих, виявлено та вилучено металевий предмет, схожий на пістолет, по лівій стороні затвору якого наявне маркування: «BLOW P29» « НОМЕР_1 Cal. 9 mm P.A.K.», який є вогнепальною зброєю: самозарядним гладкоствольним пістолетом калібру 9 мм P.A., виготовленим шляхом переробки саморобним способом сигнального (стартового) пістолета «BLOW» моделі «P29», заводський серійний номер НОМЕР_1 , калібру 9 мм P.A. Knall (виробництва Туреччини), призначеного до подачі звукових сигналів з використанням холостих (шумових) патронів калібру 9 мм P.A. Knall , шляхом видалення з каналу ствола захисного елемента (заглушки), що перешкоджав проведенню пострілів кінетичними снарядами та заглушенням металевим гвинтом газовідвідного отвору. Пістолет придатний до проведення пострілів. Конструкція пістолета дозволяє проводити постріли: способом роздільного заряджання з використанням в якості ініціюючого складу холостих (шумових) патронів, калібру 9 мм P.A. (Knall), а в якості снаряду - куль сферичної форми зі сплаву на основі свинцю діаметром до 6 мм, при цьому забезпечується достатня вражаюча здатність вистріляних з нього снарядів (куль).

Таким чином, умисні дії обвинуваченого ОСОБА_9 , які виразились у незаконному придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2023 року відносно ОСОБА_9 , за ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України в частині призначеного покарання - скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 покарання у виді позбавленні волі строком на 13 років з конфіскацією всього належного йому майна, за ч. 1 ст. 263 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавленні волі строком на 13 років з конфіскацією всього належного йому майна. В іншій частині вирок суду прокурор просить залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що призначене судом першої інстанції покарання через свою м`якість не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів, обставинам кримінального провадження та даним про особу обвинуваченого, буде недостатнім для виправлення обвинуваченого та не сприятиме меті покарання, передбаченій ст. 50 КК України.

Захисник в апеляційній скарзі просить вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2023 року відносно ОСОБА_9 , за ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 122, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання в межах санкцій даних статей, або ж призначити ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме, призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною санкцією закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки за своїм видом є явно несправедливим через свою суворість.

Зокрема, сторона захисту вказує на те, що дії ОСОБА_9 щодо здійснення пострілу з пістолета в голову потерпілому мали необережний характер, сама зброя була перероблена під травматичну, постріли здійснювались гумовими кулями і пістолет обвинувачений застосував з метою налякати водія таксі і покинути салон автомобіля. Так, захисник зазначає, що реалізуючи свою мету - налякати водія таксі і потім покинути салон автомобіля, ОСОБА_9 дістав пістолет з кишені куртки, перезарядив його, чим привів пістолет в бойове положення, після чого дочекався, коли водій повернув голову у зворотному від нього напрямку, роздивляючись номери будинків, здійснив постріл. ОСОБА_9 розраховував на те, що відбудеться постріл, який оглушить водія звуком пострілу, щоб він не гнався за ним, направляв пістолет в сторону лобового скла, але постріл, випадково відбувся у голову потерпілого, до якої від пістолета була відстань близько 30-40 см. Від пострілу водій впав на кермо автомобіля. ОСОБА_9 нахилився до потерпілого і пересвідчився, що той живий.

Вибігши з авто ОСОБА_9 через 100-150 метрів від автомобіля викинув пістолет. Швидку для потерпілого не викликав, оскільки був наляканий та й по дорозі десь загубив телефон та ліхтарик.

Вказані фактичні обставини обвинувачений ОСОБА_9 , послідовно викладав як на досудовому слідстві, так і під час судового розгляду, зокрема і під час слідчих експериментів, один з яких було проведено за ухвалою суду, під час судового розгляду в суді першої інстанція, проте вони залишились без належної оцінки суду, і висновки суду про наявність складу злочину передбаченого ст. 115 КК України побудовані лише на показах потерпілого.

При цьому, сторона захисту вказує, що відповідно до показів самого потерпілого, водій таксі в момент отримання тілесних ушкоджень не розцінював дії обвинуваченого як замах на вбивство, а відповідно до дослідженого судом першої інстанції висновку експерта, отримані водієм таксі тілесні ушкодження від пострілу гумовими кулями за своїм степенем відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Щодо обраного судом першої інстанції розмірі остаточного покарання, то захист вважає його занадто суворим, невідповідним ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставинам кримінального провадження та даним про особу обвинуваченого, зокрема, судом не було прийнято до уваги те, що ОСОБА_9 з`явився із зізнанням, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував потерпілому завдані збитки, неодноразово просив вибачення в потерпілого, потерпілий від претензій до обвинуваченого відмовився.

Обвинувачений в апеляційній скарзі просить призначити йому покарання за ст. 119 КК України або за ст. 122 КК України, мотивуючи такі вимоги тим, що в його діях відсутній замах на вбивство потерпілого, оскільки такого умислу він не мав, він мав мету лише налякати водія таксі, в ході чого потерпілому було з необережності спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Також не погоджується обвинувачений із розміром призначеного судом покарання за ст. 115 КК України та вважає його занадто суворим, зокрема, обвинувачений вказує, що в силу ст. 89 КК України він раніше не судимий, у лікарів нарколога чи психіатра на обліку не перебуває, має неповнолітню доньку, сплачує на її утримання аліменти та допомагає матеріально, добровільно прийшов із зізнанням до поліції, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, вибачився перед потерпілим, відшкодував шкоду.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній. Проти задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, перекваліфікації дій обвинуваченого та призначення йому більш м`якого покарання прокурор заперечував.

Захисник та обвинувачений своїй апеляційній скарги підтримали, просили їх задовольнити та перекваліфікувати дії обвинуваченого на ст. 122 КК України, або застосувати положення ст. 69 КК України та призначити покарання нижче він найнижчої межі санкції ст. 115 КК України. Проти задоволення апеляційної скарги прокурора та призначення більш суворого покарання захисник та обвинувачений заперечували, зазначили, що, на їх думку, обране судом першої інстанції покарання вже є занадто суворим.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку учасників судового провадження, їх виступи в судових дебатах та з останнім словом обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження в межах поданих апеляційних скарг, обговоривши їх доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за обставин викладених у вироку, стороною захисту та обвинуваченим не оскаржуються, а тому не є предметом апеляційного перегляду.

Натомість сторона захисту та обвинувачений в своїх апеляційних скаргах не погоджується із висновками суду щодо наявності в діях ОСОБА_9 замаху на умисне вбивство, тобто, складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. В свою чергу, ст. 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд першої інстанції, із дотриманням закладених у зазначеній нормі закону завдань, провів стосовно ОСОБА_9 повний та неупереджений судовий розгляд, вимог кримінального процесуального законодавства України дотримався.

Так, суд першої інстанції на підтвердження доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України посилався на досліджені в ході судового провадження письмові докази, серед яких: протокол огляду місця події з фото-таблицею до нього від 02 квітня 2023 року; протокол огляду речі з фото-таблицею до нього від 03 квітня 2023 року, відповідно до якого лікар нейрохірург в приймально-діагностичному відділенні лікарні ім. Мечникова надав слідчому в присутності понятих, предмет, схожий на кулю (резинову), який ним вилучено з м`яких тканин правої тім`яної ділянки громадянина ОСОБА_7 ; протокол огляду речей з фото-таблицею від 03 квітня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_10 надала слідчому для огляду куртку темно-сірого кольору, на якій знаходиться марлева серветка з речовиною червоного кольору, схожою на кров; протокол проведення слідчого експерименту з відеозаписом до нього від 03 квітн 2023 року за участі ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , відповідно до якого підозрюваний показав та розповів про веребіг подій та обставини нападу на потерпілого; протокол огляду речі з фото-таблицею від 03 квітня 2023 року, відповідно до якого слідчий оглянув та вилучив предмет, схожий на пістолет, виявлений поблизу буд. АДРЕСА_5 , під сухим гіллям; протокол огляду речі з фото-таблицею від 07 квітня 2023 року, відповідно до якого слідчий оглянув мобільний телефон «Nokia» сірого кольору; протокол пред`явлення особи для впізнання за фото-знімками від 23 червня 2023 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_9 , як особу, яку він 02.04.2023 перевозив в таксі з АДРЕСА_7 , який перебуваючи в таксі, спричинив йому тілесне ушкодження; протокол проведення слідчого експерименту з відеозаписом від 23 червня 2023 року за участі потерпілого ОСОБА_7 .

А також, на висновок експерта за результатами проведення судової експертизи зброї №СЕ-19/104-23/13560-БЛ від 26 квітня 2023 року, висновки експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи №768/1042-БД від 11 квітня 2023 року, №863/1155-БД від 28 квітня 2023 року, № 864/1156-БД від 19 травня 2023 року та №1590е від 01 червня 2023 року щодо виявлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень та ступеню їх тяжкості, висновки експерта за результатами дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/113-23/1288-Д від 10 травня 2023 року та №СЕ-19/113-23/1597-Д від 06 червня 2023 року, висновок експерта за результатами проведення судово-психіатричної експертизи №337 від 09 червня 2023 року ОСОБА_9 , та покази потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Дослідивши безпосередньо під час судового провадження вищевказані докази, суд першої інстанції дійшов висновку про їх належність і допустимість, та оцінивши їх за своїми внутрішніми переконаннями дійшов обґрунтованих висновків про те, що ОСОБА_9 02 квітня 2023 року рухаючись на правому задньому пасажирському сидінні автомобіля служби таксі під керуванням ОСОБА_7 , не бажаючи розраховуватись в подальшому за здійснення послуг з перевезення, з метою уникнення матеріальних витрат, пов`язаних з використанням служби таксі, дістав з правої кишені своєї куртки вогнепальну зброю, тримаючи вказаний пістолет у правій руці, здійснив його перезарядку пістолета, привівши в бойове положення, після чого, спрямувавши ствол пістолета в напрямку голови водія таксі ОСОБА_7 , здійснив постріл в бік останнього, а саме, в область правої скронево-тім`яної ділянки голови потерпілого, після чого покинув транспортний засіб та з місця скоєння кримінального правопорушення втік у невідомому напрямку, тобто, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, за ознаками закінченого замаху на вбивство з корисливих мотивів, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого з корисливих мотивів.

Водночас, захисник та обвинувачений в своїй апеляційних скаргах не погоджуються із такими висновками суду першої інстанції та вказують на відсутність в ОСОБА_9 замаху на вбивство. Так, захисник та обвинувачений в апеляційних скаргах зазначають, що дії ОСОБА_9 , стосовно здійснення пострілу з пістолета в голову потерпілому мали необережний характер, сама зброя була перероблена під травматичну, постріли здійснювались гумовими кулями і пістолет обвинувачений застосував з метою налякати водія таксі і покинути салон автомобіля. На думку захисника та обвинуваченого, про відсутність умислу на вбивство свідчить також і те, що до здійснення пострілу ОСОБА_9 дочекався поки ОСОБА_7 повернув голову у зворотному від нього напрямку, роздивляючись номери будинків, а вже потім здійснив постріл в напрямку лобового скла, ОСОБА_9 розраховував лише оглушити даним пострілом водія таксі, щоб той за ним не гнався, однак, не мав наміру влучати в область голови. Покидаючи місце події обвинувачений пересвідчився, що водій таксі живий, швидку не викликав, так як злякався і загубив по дорозі десь телефон та ліхтарик.

Однак, колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, оцінює їх критично, як обрану лінію захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений особливо тяжких злочин, виходячи з наступного.

Так, за приписами ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Із суб`єктивної сторони замах на злочин можливий лише з прямим умислом. А згідно з ч. 2 ст. 24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Стаття 115 КК України передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. З суб`єктивної сторони даний злочин характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.

В свою чергу, умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків. Вольова - це наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.

Прямий умисел - це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинених діянь.

На відміну від умисного вбивства, вбивство з необережності, передбачене ст. 119 КК України, має місце лише при необережній формі вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння.

Щодо умисного середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбаченого ст. 122 КК України, то даний злочин характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння вказаних ушкоджень й причинним зв`язком між згаданим діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти зазначену шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки й бажає або свідомо припускає їх настання.

Як вбачається із показів наданих обвинуваченим суду першої інстанції, 02 квітня 2023 року під час руху в автомобілі таксі під керуванням водія ОСОБА_7 у нього були відсутні достатні кошти на оплату послуг таксі, він розумів, що не зможе здійснити оплату послуг таксі, а тому вирішив налякати водія пострілом з пістолета, оглушити його. Для цього він дістав пістолет, перезарядив його, від чого один патрон, який вже був у його патроннику, міг опинитися на передньому пасажирському сидінні, тобто привів пістолет в бойове положення та, дочекався, коли водій повернув голову у зворотному від нього напрямку, роздивляючись номери будинків, здійснив постріл в сторону лобового скла автомобіля, але через нерівність дороги постріл був здійснений у голову водія.

Таким чином, з показів обвинуваченого ОСОБА_9 слідує, що він умисно привів пістолет в бойове положення, дославши патрон у патронник, після чого, розуміючи, що у нього відсутні кошти за оплату послуг таксі, тобто маючи корисливий мотив не платити водію 180 гривень за послуги таксі, зважаючи на те, що він прибув за місцем призначення, вирішив шляхом пострілу оглушити водія та залишити салон автомобіля.

Відповідно до дослідженого судом першої інстанції протоколу проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_9 , в присутності його захисника, вбачається, що обвинувачений надавав аналогічні покази щодо здійснення ним перезарядки пістолета та приведення його у бойове положення та здійснення пострілу у бік водія таксі. При цьому, обвинувачений детально показав на макеті послідовність своїх дій щодо приведення пістолету у бойову готовність та направлення його в бік голови потерпілого. Під час того, як ОСОБА_9 показував, яким чином він утримував пістолет, судовим експертом зафіксовано положення направленого каналу ствола, відстань від краю ствола до голови ОСОБА_7 . Пістолет знаходився у правій руці ОСОБА_9 , а рука розташована впритул до переднього пасажирського крісла, пістолет знаходився на рівні підголівника. ОСОБА_9 показав, що своєю лівою рукою відвів затвор у крайнє заднє положення та після чого натиснув на спусковий гачок (попередньо дославши патрон в патронник), здійснивши постріл в голову ОСОБА_7 . В ході слідчого експерименту ОСОБА_9 повідомив, що повинен був розрахуватися за послуги таксі, однак у зв`язку з тим, що не мав коштів, здійснив постріл. Крім того ОСОБА_9 повідомив, що під час того, як він відводив затвор у крайнє заднє положення, патрон, який був попередньо досланий (споряджений) до патроннику, вилетів через рамку викидача у бік переднього пасажирського сидіння.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що послідовність дій обвинуваченого ОСОБА_9 , зокрема, відсутність наміру оплачувати проїзд в таксі, що вказує на корисливий мотив, факт діставання з правої кишені куртки пістолета, який обвинувачений тримав приставив до переднього пасажирського крісла, а саме, пістолет знаходився на рівні підголівника крісла водія, відведення лівою рукою затвору пістолета у крайнє заднє положення, тобто, усвідомлене приведення пістолета у бойове положення, направлення пістолета в бік голови водія, очікування моменту поки водій таксі відвернеться у вікно, натискання на спусковий гачок та здійснення пострілу з дуже близької відстані, впритул, в область правої тім`яної ділянки голови ОСОБА_7 , тобто, в життєво-важливий органом, що обвинувачений також добре усвідомлював, як і усвідомлював наслідки від пострілу з пістолета в голову людини, вказують на наявність в ОСОБА_9 саме прямого умислу ОСОБА_9 на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 з корисливих мотивів, а відтак, колегія суддів погоджуються із кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України та не вбачає правових підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого на ст. 119 КК України або ст. 122 КК України, як про це просять захисник та обвинувачений в своїх апеляційних скаргах.

Поміж іншого, колегія суддів звертає увагу, що в ході перегляду оскаржуваного вироку в межах доводів апеляційних скарг захисника та обвинуваченого стосовно відсутності умислу на вбивство потерпілого та реалізації мети лише налякати останнього, судом апеляційної інстанції було поставлено ОСОБА_9 ряд запитань щодо обставин подій та щодо усвідомлення ним своїх дій і їх наслідків. І відповідно до наданих обвинуваченим в залі суду апеляційної інстанції пояснень, останній не зміг навести мотивів, якими він керувався направляючи впритул до голови потерпілого пістолет та здійснюючи усвідомлено постріл в життєво-важливий орган людини. Зокрема, за наявності мети лише налякати та оглушити водія таксі, щоб уникнути сплати за послуги з перевезення, обвинувачений не зміг надати відповіді, чому постріл не був ним здійснений в будь-якому іншому напрямку, протилежному голові потерпілого (у лобове скло, або вбік пасажирського переднього сидіння) маючи попереджувальний та залякувальний характер.

Також, колегія суддів, звертає увагу, що водій таксі, потерпілий ОСОБА_7 є інвалідом, яка пересувається за допомогою милиць, тобто, є людиною з обмеженими фізичними можливостями, оскільки має вади ноги, яка б в будь якому випадку не чинила б опору обвинуваченому та не намагалась би його наздогнати.

Тож, з огляду на викладене, зухвала поведінка обвинуваченого в момент вчинення злочину, послідовність та усвідомлення ним своїх дій та їх негативних наслідків, а також поведінка обвинуваченого після вчиненого злочину, який залишив потерпілого в салоні автомобіля, не викликавши йому медичної допомоги свідчить про наявність умислу на вбивство потерпілого. Доводи сторони захисту про те, що швидка допомога не була викликана, оскільки обвинувачений загубив телефон колегія суддів оцінює критично, оскільки такі доводи нічим не підтверджені.

Щодо доводів прокурора, захисника та обвинуваченого про невідповідність призначеного судом першої інстанції покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого, то колегія суддів відхиляє такі доводи учасників судового провадження та вважає, що місцевим судом при обранні розміру та виду покарання було повністю дотримано вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, враховано ступень тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як тяжкий та особливо тяжкий злочин, враховано характер вчиненого особливо тяжкого злочину, передбаченого ст. 115 КК України, яке пов`язано із злочинами проти життя та здоров`я особи, вчинене з корисливих мотивів, прийняв до уваги дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, неодружений, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, а також, врахував конкретні обставини кримінального провадження, а саме обставини, що пом`якшують покарання - активне сприяння розкриттю злочину та вважає, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 263. ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на 11 років, яке повністю відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів, обставинам кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого та буде достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження в подальшому вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Доводи обвинуваченого, про те, що він має дитину з якою підтримує близькі відносини та сплачує аліменти на її утримання нічим не підтверджені, а тому не приймаються колегією суддів до уваги.

Підтверджений в ході апеляційного перегляду факт відшкодування матеріальної шкоди потерпілому матір`ю обвинуваченого, а саме оплата послуг з лікування ОСОБА_7 не є достатньою підставою, яка б свідчила про істотне зниження суспільної небезпеки вчиненого злочину обвинуваченим, а відтак не дає підстав для застосування ст. 69 КК України.

Водночас, колегія суддів приходить до висновку про слушність доводів апеляційної скарги прокурора про необхідність застосування конфіскації майна обвинуваченого при призначенні йому покарання, оскільки як встановлено в ході судового провадження, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України було вчинено обвинуваченим з корисливих мотивів, що у відповідності до ч. 2 ст. 59 КК України дає підстави для конфіскації всього належного ОСОБА_9 на праві власності майна.

Оскільки питання про застосування конфіскації майна обвинуваченого погіршує правове становище, то у відповідності до ст. 421 КПК України, колегія суддів приходить до висновку наявність правових підстав для скасування вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2023 року відносно ОСОБА_9 , за ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України в частині призначеного покарання та ухвалення в цій частині нового, із призначенням ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України, остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років, із конфіскацією всього належного обвинуваченому майна.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 403, 404, 407, 409, 413, 421 КПК України, а також, положеннями ст. 615 (в редакції Закону №2201-IX від 14 квітня 2022 року) КПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційній скарги захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської обласної прокуратури - задовольнити частково.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2023 року відносно ОСОБА_9 , за ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання:

- за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років;

- за ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України - у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років, з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років, з конфіскацією всього належного йому майна.

В іншій частині вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2023 року відносно ОСОБА_9 , за ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України - залишити без змін.

Копію вироку вручити прокурору та ОСОБА_9 .

Вирок Дніпровського апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4