УХВАЛА

08 липня 2024 року

м. Київ

справа № 214/5319/20

провадження № 51-3405ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 листопада 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року щодо ОСОБА_5 ,

установив:

Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 листопада 2022 року ОСОБА_5 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю наявності складу вказаного кримінального правопорушення.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Однак у порушення п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України потерпілий у своїй касаційні скарзі, хоч і зазначає про істотне порушення кримінального процесуального закону, незаконність та необґрунтованість судових рішень, проте не наводить доводи на обґрунтування цього відповідно до положень ст. 438 ч. 1 КПК України.

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Крім того, відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Таким чином, суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Під час перевірки доводів, наведених у касаційній скарзі, керується фактичними обставинами, встановленими місцевим та апеляційним судами, і перевіряє лише правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також правової оцінки обставин.

Так, потерпілому слід урахувати, що обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК України, та на які є посилання у касаційній скарзі, не є відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України предметом дослідження та перевірки касаційним судом.

Разом з тим, особа, яка подає скаргу, має зазначити прохання щодо судових рішень з врахуванням повноважень касаційного суду прийняти одне з рішень, передбачених ст. 436 КПК України., проте прохання зазначене потерпілим не узгоджується із вказаними повноваженнями суду касаційної інстанції.

Крім того, на виконання вимог ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги необхідно додати копії оскаржуваного судового рішення (вироку), оскільки, касаційна скарга надійшла без зазначених у ній додатків, про що відповідальними особами відділу опрацювання (канцелярії) управління забезпечення автоматизованого документообігу Касаційного кримінального суду Верховного суду 04 липня 2024 року складено акт № 367.

Також у порушення вимог ч. 6 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано її копії та додатків до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження (не вистачає 1 копії касаційної скарги та 4 копії оскаржуваних рішень).

Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши потерпілому строк для усунення недоліків.

Слід зазначити, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги або шляхом подання додаткових документів, якщо скаржник у порушення вимог КПК України, не надав усіх документів, які мають подаватися разом із касаційною скаргою.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції у порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.

Водночас, враховуючи невідповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне роз`яснити, що для складання та подання касаційної скарги потерпілий може скористатись правовою допомогою.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Залишити касаційну скаргупотерпілого ОСОБА_4 без руху.

Встановити ОСОБА_4 п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3