Справа № 203/2271/24
Провадження № 1-кс/0203/1582/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому засіданні в м. Дніпро скаргу представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 на постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 20.04.2024 р. про закриття кримінального провадження № 0000596, відомості про яке внесено до ЄРДР 15.05.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

встановив:

03 травня 2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 зі скаргою на постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження.

В обґрунтування скарги зазначив, що 15 травня 2023 року уповноваженою особою третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, на підставі повідомлення командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 були внесені відомості до ЄРДР за № 0000596 за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_6 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України. 20 квітня 2024 року слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 своєю постановою закрив кримінальне провадження. З вказаною постановою скаржник не погоджується, вважає її передчасною та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки в рамках кримінального провадження не було надано оцінку доказам, не проведено необхідних слідчих дій, не отримано необхідних документів та не вчинено інших процесуальних дій в рамках кримінального провадження. Відтак просив скасувати постанову слідчого від 20 квітня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000596.

Скаржник в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином. За вказаних обставин, враховуючи положення ст.28 КПК України щодо розумності строків та встановлені ч.2 ст.306 КПК України строки для розгляд скарги, поданих в порядку ст.303 КПК України, а також фактичні обставини справи, слідчий суддя вважає за можливе провести подальший розгляд скарги за відсутності скаржника, з метою прийняття процесуального рішення по скарзі в розумні строки.

Слідчий в судове засідання не з`явився, на ухвалу суду надав матеріали кримінального провадження № 0000596.

Дослідивши доводи скарги та додані до неї документи, а також матеріали кримінального провадження № 0000596, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000596, відомості про яке внесено до ЄРДР 15.05.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_6 .

Постановою слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 20.04.2024 р. про закриття кримінального провадження № 0000596, відомості про яке внесено до ЄРДР 15.05.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, в якому жодній особі про підозру не повідомлялося, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за встановленої відсутності складу злочину.

Згідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Так, з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, прийняттю слідчим (детективом) рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобом збирання доказів, а отже основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.223 КПК України, слідчими (розшуковими) діями є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч.1 ст.91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч.2 ст.84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Отже, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності відповідно до ст.94 КПК України.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.

Згідно ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування , після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності. Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

При вирішенні питання щодо достатності зібраних слідчим третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, доказів у кримінальному провадженні № 0000596, слідчий суддя виходить з наступного.

Самостійність слідчого в його процесуальній діяльності згідно ч.5 ст.40 КПК України на засадах змагальності сторін у кримінальному провадженні відповідно до ст.22 цього Кодексу пов`язана з обстоюванням стороною обвинувачення її правової позиції самостійно, чим визначаються дискреційні повноваження слідчого за ст.ст.93, 223 КПК України у збиранні доказів за допомогою визначених на власний розсуд слідчих дій.

Згідно ч.5 ст.407 КК України передбачено кримінальну відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці.

З постанови слідчого про закриття кримінального провадження слідує, що слідчим не виявлено достатніх даних які б вказували на наявність у діях ОСОБА_6 ознак складу кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України, оскільки допитані, в ході досудового розслідування, свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стверджували, що ніяких письмових наказів про переведення їм доведено не було та вони не повідомлялись коли саме і куди їм потрібно прибути до нової частини.

Дослідивши матеріали кримінального провадження слідчий суддя вважає, що слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_6 та своєю постановою закрив кримінальне провадження № 0000596.

Пунктом 4 ч.2 ст.307 КПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути постановлена ухвала про відмову у задоволенні скарги.

При таких обставинах, у задоволенні скарги представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 на постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 20.04.2024 р. про закриття кримінального провадження № 0000596 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 304, 305, 307, 376 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Скаргу представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 на постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 20.04.2024 р. про закриття кримінального провадження № 0000596, відомості про яке внесено до ЄРДР 15.05.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України залишити без задоволення.

Ухвала набуває законної сили в порядку, передбаченому ст.532 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1