ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5952/22 Номер провадження 11-сс/814/241/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчук від 07 березня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 серпня 2022 року за №0000199, задоволено частково клопотання слідчого СВ ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 , та відмовлено в застосуванні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Степанівка Кременчуцького р-ну Полтавської обл., проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , не судимому,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та покладено на нього обов`язок прибувати до слідчого, прокурора й суду за першою вимогою в межах строку досудового розслідування до 30 квітня 2024 року.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризику, визначеного в п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбачене за його вчинення покарання, дані про особу й процесуальну поведінку підозрюваного, недоведеність стороною обвинувачення недостатності обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, щоб запобігти вказаному вище ризику, дійшовши висновку про доцільність застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В апеляційних скаргах:

прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчук від 07 березня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що з урахуванням наявності обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, передбаченого за його вчинення покарання, існування ризиків, визначених у п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, даних про особу підозрюваного, того, що він ухилявся та відмовлявся отримувати процесуальні документи від органу досудового розслідування, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 і запобігти наведеним вище ризикам;

підозрюваний ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчук від 07 березня 2024 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати йому ( ОСОБА_8 ) запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Такі вимоги обґрунтовує тим, що слідчий суддя належним чином не мотивував постановлене рішення та не врахував, що: він (підозрюваний) не судимий, одружений, має: постійне місце проживання, двох синів, працює, на спеціальних обліках у медичних закладах не перебуває, характеризується позитивно, не перешкоджав кримінальному провадженню, не ухилявся від органу досудового розслідування, був викликаний лише один раз до слідчого на 02 лютого 2024 року, але не з`явився в силу поважних причин, про що повідомив слідчого листом, натомість органом слідства не було вжито передбачених КПК України заходів для встановлення його місця знаходження.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, позицію прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та водночас підтвердив відсутність даних щодо порушення ОСОБА_8 умов застосованого йому слідчим суддею запобіжного заходу, думку підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу сторони захисту, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційних скарг та дійшла висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У силу ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як визначено в ч.ч. 1,2,4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх вказаних вище обставин.

Якщо ж при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 серпня 2022 року за №0000199 (а.п.5).

Досудовим розслідуванням установлено, що 28 серпня 2022 року приблизно о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_8 біля ділянки АДРЕСА_2 . у ході конфлікту з ОСОБА_10 умисно наніс їй три удари руками, зжатими в кулак, у ділянку голови та один удар правою ногою в ділянку лівої гомілки, заподіявши ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

01 вересня 2023 року слідчим ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором ОСОБА_6 , складено повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого: ч.1 ст.122 КК України, вручено це повідомлення в порядку ч.2 ст.135, ч.1 ст.278 КПК України дружині підозрюваного - ОСОБА_11 , і 06 жовтня 2023 року направлено його за допомогою засобу поштового зв`язку за місцем проживання ОСОБА_8 07 березня 2024 року назване вище повідомлення про підозру безпосередньо вручено ОСОБА_8 (а.п.43, 67-68).

У свою чергу, слідчий ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчук із клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, мотивуючи наявністю: обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, ризиків, визначених у п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, ухиленням підозрюваного від органу досудового розслідування та неможливістю запобігти вказаним вище ризикам шляхом застосування ОСОБА_8 інших більш м`яких запобіжних заходів (а.п.1-4).

07 березня 2024 року слідчий суддя за результатами розгляду клопотання слідчого застосував підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та поклав на нього обов`язок прибувати до слідчого, прокурора й суду за першою вимогою (а.п.111-114).

Як убачається з матеріалів справи, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, в апеляційних скаргах не оспорюється та відповідно до матеріалів, доданих до клопотання слідчого, підтверджується вагомими доказами, на підставі розумної оцінки сукупності яких слідчий суддя правильно визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, підозра в якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Водночас колегія суддів уважає наявним існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обставини, на які посилається орган досудового розслідування в клопотанні та доведені прокурором у судовому засіданні, дають достатні підстави вважати про наявність певного ступеню ймовірності того, що ОСОБА_8 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого й свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя також урахував ступінь тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, що відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді: виправних робіт на строк до двох років, обмеження волі або позбавлення волі на строк до трьох років, особу ОСОБА_8 , який не судимий (а.п.37), одружений (а.п.83-85), має: дорослих повнолітніх синів (а.п.86, 98), постійне місце проживання із сім`єю, стійкі соціальні зв`язки, працює охоронцем садівничого товариства в АДРЕСА_1 без оформлення, на спеціальних обліках у медичних закладах не перебуває (а.п.38) та негативні характеристики щодо нього за місцем проживання є відсутніми.

Відповідно до ст.178 КПК України колегія суддів, ураховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину проти здоров`я потерпілої із застосуванням до неї насильства (заподіяння ударів кулаками й ногою), передбачене за його вчинення покарання, наведені вище дані про особу підозрюваного, його процесуальну поведінку в їх сукупності, вважає, що лише такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт здатен забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 і це виключає можливість обрання останньому більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й особистого зобов`язання, як просить сторона захисту. При цьому, слідчим суддею було враховано обставини як щодо інкримінованого ОСОБА_8 злочину, так і дані про його особу, в тому числі й ті, на які наявне посилання в апеляційній скарзі підозрюваного.

Водночас під час розгляду клопотання та апеляційної скарги сторона обвинувачення не довела обставину, передбачену п.3 ч.1 ст.194 КПК України - недостатності застосування ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання встановленим вище ризикам, із урахуванням обставин і тяжкості кримінального правопорушення, в учиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , даних про його особу та конкретних обставин цього кримінального провадження саме в їх сукупності.

Так, кримінальним процесуальним законом установлено презумпцію застосування більш м`якого запобіжного заходу, якщо не доведено, що він не є достатнім для досягнення мети запобіжного заходу. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид запобіжного заходу є недостатнім покладається на сторону обвинувачення.

Поряд із загальною та особливою складовими підставами для застосування запобіжного заходу слідчий суддя повинен також ураховувати обставини, зазначені в ст.178 КПК України, й оцінити їх у сукупності. До того ж, перелік таких обставин не є вичерпним.

При цьому, законодавцем підкреслюється, що застосування запобіжного заходу не має карального характеру, а його метою є саме забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, з тим щоб орган досудового розслідування зміг виконати завдання передбачені ст.2 КПК України.

Колегія суддів, окрім урахованого слідчим суддею, також ураховує те, що ОСОБА_8 дотримується умов застосованого йому слідчим суддею запобіжного заходу, що підтверджено прокурором у суді апеляційної інстанції, у визначений апеляційним судом час брав участь у розгляді апеляційної скарги сторони обвинувачення, в якій порушувалось питання про погіршення його становища шляхом застосування йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

А, отже, й прокурором належним чином не обґрунтовано, чому за наведених вище обставин неможливо досягти мети запобіжного заходу в умовах систематичного контролю за поведінкою ОСОБА_8 не лише шляхом обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Що стосується посилань в апеляційній скарзі сторони обвинувачення на ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.281 КПК України якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.

До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Причому підстава для оголошення розшуку під час досудового розслідування «місцезнаходження підозрюваного невідоме» може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин - коли не встановлено його місцезнаходження.

Тому Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не свідчить про ухилення останнього від слідства. Матеріалами провадження обов`язково має бути підтверджено факт ухилення особи від досудового слідства.

Під ухиленням від досудового розслідування чи суду необхідно розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання злочинця.

Однак, особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Про ухилення особи від досудового розслідування йдеться лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що щодо неї проводиться досудове розслідування. Із законодавчого положення про відновлення перебігу давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення його місцезнаходження.

Відповідно не визнається такою, яка ухиляється від досудового розслідування або суду, невідома правоохоронним органам особа, яка вчинила злочин, і переховується після цього, а також особа, хоч і відома компетентним органам, але причетність якої до вчинення злочину на момент її зникнення ще не встановлено.

При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, яка вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, проте вона ухиляється від виконання такого обов`язку. Разом з тим, на особу, яка вчинила злочин, законодавством не покладається обов`язок самовикриття, а тому, якщо вона до моменту виникнення вказаного обов`язку, в порядку реалізації конституційного права на свободу пересування, змінила місце свого проживання (навіть і з метою уникнення кримінальної відповідальності), про юридично значуще ухилення від слідства підстав стверджувати немає.

Наведений вище підхід узгоджується з правовими позиціями, викладеними, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2015 року (справа №5-1кс15), Верховного Суду від 30 травня 2019 року (справа №639/793/17, провадження №51-656 км 19) та 05 квітня 2021 року (справа №328/1109/19, провадження №51-5464 кмо 20).

Повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, було складено 01 вересня 2023 року. Разом із тим, у матеріалах провадження за клопотанням про застосування запобіжного заходу є відсутніми та в суді апеляційної інстанції прокурором не надано належних підтверджених даних, які би свідчили про ухилення ОСОБА_8 у статусі підозрюваного від органу досудового розслідування, а обставини його явки до слідчого до повідомлення про підозру не є показником юридично значущого ухвалення від слідства.

Більше того, за змістом постанови від 12 вересня 2023 року слідчим оголошено розшук ОСОБА_8 виключно у зв`язку з тим, що його місцезнаходження було невідомим. Про будь-які факти ухвалення підозрюваного від органу досудового розслідування в цьому рішенні не констатовано (а.п.47).

Судом апеляційної інстанції враховується наявність щодо підозрюваного, який не судимий, іншого кримінального провадження за ч.2 ст.186 КК України, однак ці відомості, з огляду на комплекс викладених вище даних та обставин, не свідчать про неможливість запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, в разі застосування ОСОБА_8 цілодобового домашнього арешту, не вказують на його недієвість, через це не є мотивованою й достатньою підставою для обрання останньому ініційованого стороною обвинувачення запобіжного заходу.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_8 слід застосувати запобіжний захід, пов`язаний із цілодобовою ізоляцією останнього в житлі з метою контролю за його поведінкою, оскільки запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту узгоджуватиметься з метою його застосування та буде достатнім стримуючим засобом, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 , при цьому, відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

Разом з тим, колегія суддів, оцінюючи доводи прокурора в контексті неможливості запобігти зазначеним вище ризикам шляхом застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у визначений слідчим суддею спосіб, уважає, що покладення слідчим суддею у зв`язку із застосованим підозрюваному запобіжним заходом лише одного обов`язку на останнього - прибувати до слідчого, прокурора й суду за першою вимогою, є явно недостатнім для запобігання встановленим ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, забезпечення належних гарантій процесуальної поведінки ОСОБА_8 , здійснення повного й усебічного досудового розслідування.

Тому оскаржувану ухвалу в частині покладення на ОСОБА_8 обов`язків належить скасувати та постановити в цій частині нову ухвалу, якою з метою досягнення мети та виконання завдань запобіжного заходу покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: не залишати місце свого проживання цілодобово без дозволу слідчого, прокурора, суду; прибувати до слідчого, прокурора, суду за їх викликом; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками в цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, що безпідставно не були покладені на підозрюваного слідчим суддею та є необхідним стримуючим фактором для підозрюваного. В іншій же частині оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без зміни.

Отже, апеляційну скаргу підозрюваного слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчук від 07 березня 2024 року в частині покладення на ОСОБА_8 обов`язків скасувати.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою покласти на ОСОБА_8 у зв`язку із застосованим йому запобіжним заходом у вигляді цілодобового домашнього арешту, такі обв`язки:

не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово без дозволу слідчого, прокурора, суду;

прибувати до слідчого, прокурора, суду за їх викликом;

повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками в цьому кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_8 , визначити до 30 квітня 2024 року.

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4