КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0003230 стосовно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біла Церква Київської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 117 КК України, за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2020 року ОСОБА_10 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 117 КК України, та їй призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

_________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/900/2023 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11

Категорія: ст. 117 КК України Доповідач ОСОБА_1 .

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_10 у лютому 2019 року, відчувши поштовхи в животі зрозуміла, що є вагітною з тривалим невизначеним строком внутрішньоутробного виношування плоду. В подальшому вона приховала свою вагітність від чоловіка - ОСОБА_7 та своєї матері ОСОБА_12 . Приховуючи вагітність, ОСОБА_10 , будучи матір`ю однієї дитини та знаючи про необхідність медичного супроводу вагітності та пологів, до медичних закладів з даного приводу не звернулася та на відповідний облік у медичних закладах не стала.

28.10.2019 року у вечірній час, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , відчула біль в животі та, будучи обізнаною в передпологових фізіологічних ознаках, зрозуміла, що можливо розпочинаються пологи.

Цього ж дня, близько 19 години, ОСОБА_10 , продовжуючи знаходитися за місцем свого проживання та відчувши знову біль в животі, пішла до ванної кімнати, де виявила, що з піхви відбувається кровотеча. Зрозумівши з свого фізіологічного стану, що розпочинаються пологи, ОСОБА_10 до медичних закладів не звернулася, медпрацівників по спецлінії «103» до місця свого проживання не викликала. З метою приховати пологи від рідних, ОСОБА_10 , перебуваючи у ванній, присіла, вибравши для себе придатне, на її думку, положення для пологів. Перебуваючи у зазначеному положенні, ОСОБА_10 самостійно, без допомоги сторонніх осіб та медичної допомоги, народила живу, життєздатну, доношену дитину жіночої статі.

Після пологів, приблизно о 19 годині, під час перебування за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у ОСОБА_10 виник злочинний умисел на умисне протиправне заподіяння смерті своїй новонародженій дитині.

Усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, бажаючи настання смерті своїй новонародженій дитині, достовірно знаючи, що дитина жива, ОСОБА_10 , діючи умисно, винесла на балкон квартири та з вікна сьомого поверху викинула свою новонароджену дитину на вулицю, внаслідок чого заподіяла тілесні ушкодження у вигляді численних переломів кісток тіла та перелому кісток черепа, від яких настала смерть новонародженої дитини.

На вказаний вирок суду потерпілий ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи вирок суду незаконним та необґрунтованим в частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову, просить скасувати вирок суду в цій частині та призначити ОСОБА_10 покарання у виді 5 років позбавлення волі. Цивільний позов задовольнити повністю та стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 500 000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що всі докази по справі свідчать про вину обвинуваченої у інкримінованому їй діянні та її вина у вчиненні злочину, передбаченого ст. 117 КК України, доведена в повному обсязі, проте призначив ОСОБА_10 за скоєний нею злочин покарання у виді 3 років позбавлення волі, яке є недостатнім для виправлення обвинуваченої і не знаходиться у справедливому співвідношенні із тяжкістю і обставинами скоєного, та особою обвинуваченої, яка не визнала своєї вини у скоєному та у судовому засіданні неодноразово заявляла про відсутність умислу, що свідчить про ухиляння від кримінального покарання за вчинене.

Крім того, обвинувачена знала про свою вагітність і приховувала її від всіх, не готувалась до народження дитини, не стала на облік до жіночої консультації, після початку перейм та після народження дитини не викликала швидку медичну допомогу, а з метою приховання злочину та уникнення відповідальності намагалася приховати свій вчинок.

Щодо стверджень обвинуваченої, що після народження дитина не подавала ознак життя, то, згідно висновку судово-медичної експертизи, дитина була живонародженою з ознаками доношеності.

Також обвинувачена стверджує, що не пам`ятає народження дитини, а отямилася вже після всього вчиненого на балконі, але, після цього і до моменту приїзду поліції наступного дня, не вчинила жодної дії для встановлення місця перебування її новонародженої дитини. При цьому, після всього вчиненого, обвинувачена цинічно заявляє, що бажала мати дитину і не могла заподіяти дитині нічого поганого, а думала, що це їй наснилося.

Тому, враховуючи умисну форму вини, повне усвідомлення своїх дій, намагання приховати скоєне, дії на ухиляння від кримінального покарання, цинічну поведінку, моральні якості обвинуваченої та відповідність покарання злочину, вважає, що достатнім і справедливим покаранням обвинуваченій за скоєний злочин буде 5 років позбавлення волі.

Крім того, вказує, що, відмовляючи у задоволенні цивільного позову, суд першої інстанції зазначає, що об`єктом вбивства матір`ю своєї новонародженої дитини є життя новонародженої дитини, отже потерпілим від цього злочину може бути лише новонароджена дитина, але на момент народження дитини і вчинення кримінального правопорушення обвинувачена і він знаходилися в зареєстрованому шлюбі, а, відповідно до ст. 122 Сімейного Кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Окрім того, той факт, що він є батьком новонародженої дитини, також підтверджується висновком експерта № 10-2107 від 29.11.2019 року, згідно якого ОСОБА_7 і ОСОБА_10 можуть бути біологічними батьками особи, ДНК - профіль якої встановлено при дослідженні лівої стегнової кістки новонародженої дитини. Ймовірність даної події складає 99,9999999%. Тобто він, як батько новонародженої дитини, має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Тому, враховуючи характер та обсяг заподіяних йому фізичних та моральних страждань, з урахуванням вини, істотності вимушених змін у його житті, та керуючись принципами розумності і справедливості, моральну шкоду оцінює в 500 000 грн.

Щодо посилання суду першої інстанції в своєму рішенні на те, що обвинувачена надала фотокопії та відео на підтвердження того, що він продовжує жити звичним життям, що спростовує твердження про завдання йому моральної шкоди, то обвинувачена надала в якості доказів скріншоти (знімки екрана, які відображають інформацію в тому вигляді, в якому вона є поширеною в інтернеті), а не фотокопії, як зазначено в рішенні суду першої інстанції. При цьому на даних скріншотах зображені фотографії, які були розміщені в соціальній мережі «Інстаграм», до того ж відсутня інформація про дату створення даних фотографій, про дату розміщення фотографій в соціальній мережі і про особу, яка розповсюдила дані фотографії. В соціальних мережах може зареєструватися будь-хто під будь-яким іменем та поширювати будь-які відомості. Також дані фотографії неможливо відтворити в оригіналі та неможливо встановити їх походження.

Також обвинувачена надала суду для огляду чотири відео, два з яких були зроблені до події, і на них є обвинувачена, вони відпочивали разом, а інші два відео зняті після події, на них він відпочиває з друзями, і він це визнає, так як його друзі турбувалися за нього, старалися чимось розрадити друга в його горі, відволікти від постійних гнітючих думок і тому запросили відпочити, а він, шукаючи розради, заспокоєння, полегшення в горі і печалі, пішов на зустріч з друзями, але факт зустрічей з друзями не впливає на його моральні страждання, заподіяні вчинком обвинуваченої, і не спростовує завдання йому моральної шкоди.

Окрім того, дані відео містились на диску, який було надано обвинуваченою до суду в якості доказу, при цьому оригіналу відеозапису не було надано, але копія відео з диску, за відсутності оригіналу, не може бути використана як належний доказ.

Тому надані обвинуваченою докази на спростування його тверджень про спричинену йому моральну шкоду є неналежними та недопустимими.

За таких обставин, вважає, що вирок суду в частині призначеного покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, тому існує необхідність застосування більш суворого покарання, а в частині вирішення цивільного позову висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, у зв`язку з чим вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , вважаючи вирок суду незаконним та необґрунтованим через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок суду, а кримінальне провадження стосовно обвинуваченої ОСОБА_10 закрити у зв`язку із недоведеністю її винуватості в суді і вичерпані можливості їх отримати.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що, оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази у їх сукупності, суд першої інстанції мав би прийти до висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено вчинення обвинуваченою ОСОБА_10 діяння, яке охоплюється саме складом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 117 КК України.

Так, в ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_10 послідовно заперечувала вчинення нею саме інкримінованого злочину, передбаченого ст. 117 КК України, вказавши про відсутність у неї умислу саме на заподіяння смерті власній новонародженій дитині.

Натомість, суд прийшов до висновку про наявність умислу у обвинуваченої ОСОБА_10 саме на заподіяння смерті своїй новонародженій дитині виходячи з того, що ОСОБА_10 не готувалась до народження дитини, не повідомила чоловіка про свою вагітність та не стала на облік у жіночій консультації, не придбала необхідних речей для дитини, яка мала народитись.

Однак в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_10 дізналась про свою вагітність не за обставин, викладених в обвинувальному акті, а на 5-6 тижні вагітності, так як помітила відповідні фізіологічні зміни організму, які можуть свідчити про вагітність та зробила в домашніх умовах тест на визначення вагітності, який показав позитивний результат. Вказана версія обвинуваченої є послідовною, узгодженою з письмовими доказами та показаннями свідків, та не спростована стороною обвинувачення. З чого вбачається, що ОСОБА_10 , дізнавшись про свою вагітність на ранніх термінах, у разі, якщо остання не бажала народження дитини та не пов`язувала свого майбутнього з цією дитиною, мала змогу звернутись до медичного закладуз метою переривання цієї вагітності.

Також з показань обвинуваченої ОСОБА_10 вбачається, що остання намагалась повідомити своєму чоловікові про стан вагітності, в якому вона перебуває, однак, через складні стосунки з чоловіком та в родині, ОСОБА_10 не змогла зробити цього. Вказані намагання обвинуваченої повідомити чоловіка ОСОБА_7 свідчать про те, що остання не планувала позбавляти дитину життя, а як раз таки готувалась до її народження. Твердження суду про те, що ОСОБА_10 не купувала майбутній дитині речі, з чого вбачається, що остання планувала позбавити її життя, є абсурдним та не підтверджується жодним доказом, оскільки судом поза увагою залишилось те, що в обвинуваченої є старша донька, після якої залишились всі необхідні дитячі речі для новонародженого.

Щодо того, що ОСОБА_10 не стала на облік до жіночої консультації у зв`язку з вагітністю та не здавала аналізи, які, на думку суду, є необхідними для нормального розвитку дитини, і цей факт на переконання суду першої інстанції є доказом умислу обвинуваченої на позбавлення життя дитини, то зауважує, що постановка на облік є правом, а не обов`язком вагітної жінки, а здача аналізів жодним чином не впливає на розвиток дитини в утробі матері. Натомість, як вбачається із показань ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , обвинувачена протягом життя вела нормальний спосіб життя, що може свідчити як раз про бажання останньої народити здорову дитину.

Також поза увагою суду залишились показання малолітнього свідка ОСОБА_13 , який був єдиним очевидцем подій, які відбувались 28.10.2019, та який надав суду показання щодо того, що він не чув дитячого крику та не бачив дитину на руках у обвинуваченої та те, що медичними працівниками не було констатовано факт народження живого немовля.

Окрім того, зі змісту висунутого обвинувачення вбачається, що умисел на позбавлення життя своєї новонародженої дитини виник у ОСОБА_10 уже після фізіологічних пологів, хоча з висновку суду першої інстанції, викладеному у мотивувальній частині вироку вбачається, що умисел у обвинуваченої мав місце ще під час вагітності, а не згідно висунутого обвинувачення. Такі висновки суду першої інстанції свідчать про порушення вимог ст. 377 КПК України, згідно яких судовий розгляд здійснюється лише у межах висунутого обвинувачення та загальних засад кримінального судочинства, визначених у главі 2 КПК України.

Поряд з цим, судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що показання свідка ОСОБА_16 не можуть бути визнані судом як належний та допустимий доказ, оскільки, як вбачається з протоколу огляду місця події від 29.10.2019 з фототаблицями до них, ОСОБА_16 є понятою при проведенні вказаної слідчої дії, незважаючи на те, що до початку огляду місця події органу досудового розслідування достеменно було відомо про той факт, що ОСОБА_16 відомі обставини, які в подальшому можуть бути використані як доказ.

Крім того, зазначає, що в порушення вимог ст.ст. 84-86 КПК України, судом першої інстанції не визнано здобутими з порушеннями встановленої кримінальним процесуальним законодавством процедури проведення слідчих дій такі письмові докази як: протоколи проведення огляду місця події від 29.10.2019 року з фототаблицями до них, оскільки вказані процесуальні дії проводилися слідчим, який не мав повноважень на їх проведення, згідно постанови про призначення групи слідчих від 29.10.2019 року; протокол проведення слідчого експерименту від 19.12.2019 року з ілюстративною таблицею до нього, оскільки в порушення вимог ч. 5 ст. 240 КПК України, слідчим перед початком проведення слідчих експериментів від 16.12.2019 року та 19.12.2019 року не отримано письмову згоду власника майна, в даному випадку власника квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_12 та в матеріалах кримінального провадження відсутня відповідна ухвала слідчого судді.

Також судом першої інстанції залишено поза увагою, що слідчий експеримент від 19.12.2019 року проведено слідчим за участю підозрюваної ОСОБА_10 за відсутності її захисника за договором - ОСОБА_17 , чим грубо порушено право на захист підозрюваної, оскільки перед початком слідчої дії слідчим не було з`ясовано думку його підзахисної щодо можливості проведення вказаної слідчої дії за відсутності захисника.

Поряд з цим, поза увагою суду першої інстанції залишено і те, що в ході проведення вказаної слідчої дії особисто слідчим, без залучення статиста, якому не відомі обставини справи та який не зацікавлений у навмисному фабрикуванні результатів слідчого експерименту, самостійно здійснено ряд досліджень, а саме відтворення вільного падіння макету та падіння макету із зусиллям в ліву сторону. Вказане дослідження, виходячи з процесуального статусу особи, яка його проводить, викликає об`єктивні сумніви щодо неупередженості, об`єктивності та незацікавленості слідчого, який проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні, у результатах даної процесуальної дії.

Окрім того, як вбачається з протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0003230 від 29.10.2019, слідчим, в порушення вимог ст. 290 КПК України, не надано стороні захисту можливості ознайомитись з протоколами проведення слідчих експериментів від 16.12.2019 та 19.12.2019, оскільки вказані протоколи слідчих дій відсутні в описі документів, з якими ознайомлено сторону захисту, а також не ознайомлено із відеозаписом слідчого експерименту від 16.12.2019, який міститься на DVD-R диску, шляхом його перегляду.

Також здобутий з порушеннями встановленої кримінальним процесуальним законодавством процедури проведення слідчих дій і протокол огляду предметів від 29.10.2019, відповідно до якого об`єктом огляду є мобільний телефон марки «Хуавей», оглядом якого було виявлено переписку між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вказаний телефон надано для огляду слідчому свідком ОСОБА_7 , який, згідно ст. 66 КПК України, не наділений правом долучати до матеріалів кримінального провадження речі або докази, а в разі повідомлення свідком слідчому про той факт, що у вищевказаному телефоні міститься інформація, яка становить інтерес для слідства, слідчий мав би отримати тимчасовий доступ до вказаної речі на підставі ухвали слідчого судді в порядку, визначеному главою 15 КПК України.

За таких обставин, зважаючи на вичерпання можливості отримати та надати суду достатні докази на підтвердження вини ОСОБА_10 через порушення стороною обвинувачення процесуального законодавства під час проведення слідчих дій, зважаючи на ненадання стороною обвинувачення будь-яких інших допустимих та належних доказів вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого їй злочину, суд першої інстанції мав би прийти до переконання про недоведеність вини обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ст. 117 КК України.

В доповненнях до апеляційної скарги, які надійшли до суду апеляційної інстанції 28.12.2020 року, захисник ОСОБА_8 додатково вказує на те, що наданий стороною обвинувачення в якості доказів протокол огляду прилеглої території від 29.10.2019 року неможливо вважати належним та допустимим доказом, оскільки під час огляду співробітниками поліції прилеглої території біля будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_4 , були виявлені сліди речовини бурого кольору, схожих на кров та предмета схожого на плаценту, однак в самому протоколі не зазначено, яким саме чином вони відбирались на дослідження, як і не зазначено номер спеціального пакету, куди вони були поміщені. Зокрема, в матеріалах кримінального провадження відсутні фото спецпакетів із підписами понятих, та безпосередньо відео або фото фіксація їх упакування, опечатування та вилучення.

Крім того, до матеріалів кримінального провадження не долучено постанови про призначення відповідної експертизи на визначення, чи дійсно виявлені сліди речовини бурого кольору - є кров, і саме кров, яка належить ОСОБА_10 або новонародженій дитині, а також експертизи речовини схожої на плаценту.

Також заслуговує окремої уваги і той факт, що в протоколі огляду місця події, вказано, що виявлене тіло новонародженої дитини лежало в крові, однак з показів свідка, який безпосередньо виявив тіло, вбачається, що тіло немовляти було чистим, і жодних ознак крові навколо тіла не було.

Крім того, до матеріалів кримінального провадження не долучено, самого висновку експерта, принаймні сторону захисту та безпосередньо обвинувачену ОСОБА_10 не ознайомлювали з ним в порядку ст. 290 КПК України, чим фактично було суттєво порушено право на захист, оскільки завдяки вказаній експертизі, виявлених на прилеглій території біологічних зразків, можливо дійсно встановити траєкторію руху тіла дитини, тобто яким саме чином тіло дитини потрапило на те місце, де воно було виявлено, адже неможливо виключати і той факт, що дитина випавши з балкону 7 поверху, могла бути переміщена по землі до місця де її було виявлено, якоюсь сторонньою особою, або твариною, про що додатково свідчить відсутність ознак крові навколо дитини.

Це свідчить про те, що органи досудового слідства, одразу з`ясували для себе одну версією події, і навіть не брали до уваги версію загибелі новонародженої дитини внаслідок нещасного випадку. Це все свідчить про те, що із самого початку органи досудового слідства, почали ставитись до події, що мала місце 29.10.2019 року, досить упереджено та непрофесійно. Зокрема, це підтверджується і тим, що відповідно до протоколу огляду місця події, вказано, що біля тіла новонародженої дитини було виявлено резинку білого кольору з червоними та рожевими квітами, однак органи досудового слідства не спромоглися з`ясувати, кому саме належала вказана резинка, шляхом призначення ряду експертиз, адже неможливо відкидати той факт, що вказана резинка, могла належати якійсь сторонній особі, яка і перемістила тіло дитини на те місце, де воно було виявлено, або безпосередньо особі, яка могла бути причетна до загибелі дитини.

Аналогічна ситуація з протоколом огляду місця події від 29.10.2019, а саме приміщення квартири АДРЕСА_5 , адже до вказаного протоколу огляду не долучено фото або відеозйомка відібрання зразків біологічного походження та не приєднано висновок експерта, який би дійсно підтвердив, що виявлені зразки схожі на кров - є дійсно кров належна ОСОБА_10 .

Крім того, в протоколі огляду вказано, що в квартирі АДРЕСА_5 були вилучені певні речі, начебто належні ОСОБА_10 , однак, відповідно до ст. 290 КГІК України, сторону захисту та ОСОБА_10 не було ознайомлено із вказаними доказами, чим було суттєво порушено право на захист.

Також недопустимим та неналежним доказом є і висновок судово-психіатричної експертизи № 451, оскільки в ньому були виявлені певні невідповідності дійсним обставинам справи, а саме: по тексту, де описується психічний стан ОСОБА_10 , вказується, що після народження дитина закричала, а після того як їй було обрізано пуповину, вона замовкла. Однак під час проведення неодноразових допитів та слідчих дій, зокрема під час проведення судово-медичної експертизи для встановлення вагітності ОСОБА_10 , остання постійно наголошувала на тому, що дитина, яку вона народила, не кричала.

Крім того, в зазначеному висновку вказується, що ОСОБА_10 під час скоєння інкримінованого їй злочину, могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, однак відповідь «могла» є неоднозначна, а тому сторона захисту вважає, що відповідь на поставлене запитання має бути чітка, оскільки від цього залежить і тяжкість скоєного злочину і покарання за нього.

При цьому показання та роз`яснення, що були надані експертами безпосередньо у судовому засіданні, не надали чіткої відповіді на поставлені питання, а якщо відтворити звукозапис, на яких містяться пояснення експертів, стає чітко зрозумілим той факт, що фактично експертне дослідження проводили не ті особи, які засвідчували його своїм підписом. Так, судовий експерт, завідуюча ВАСПЕ КЗ КОР «ОПНМО» ОСОБА_18 , хоча і поставила свій підпис на вказаному висновку, взагалі була відсутня під час експертного дослідження, натомість за неї проводив експертне дослідження, разом із судовим - експертом ОСОБА_19 , стажист ОСОБА_20 , тому виникає великий сумнів щодо спроможності та правомірності здійснення експертного дослідження так званим стажистом ОСОБА_20 , відомості про якого, взагалі відсутні в зазначеному висновку, як і відсутній його підпис. Тобто фактично в експертному дослідженні приймала участь особа, яка за наслідками своїх дій, не несе та не може нести будь-якої кримінальної відповідальності, а тому є всі підстави стверджувати, що висновок експерта проведено не уповноваженою особою.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та її захисника на підтримку доводів апеляційної скарги сторони захисту та їх заперечення проти апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_7 , а також потерпілого ОСОБА_7 , який вказав про підтримання поданої ним апеляційної скарги, відмовився від надання пояснень з приводу поданих апеляційних скарг та надалі до суду апеляційної інстанції не з`являвся, надіславши клопотання про проведення розгляду за його відсутності, та заперечення прокурора проти поданих апеляційних скарг, повторно дослідивши обставини, встановлені під час кримінального провадження, в межах заявленого стороною захисту клопотання, яке задоволено частково, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 в умисному вбивстві матір`ю своєї новонародженої дитини, що відповідає юридичній кваліфікації діяння, передбаченого ст. 117 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами в їх сукупності, які оцінені судом першої інстанції відповідно до положень ст. 94 КПК України.

При цьому доводи сторони захисту щодо відсутності у діях ОСОБА_10 складу зазначеного кримінального правопорушення були перевірені у судовому засіданні.

Однак, ці доводи судом першої інстанції обґрунтовано визнані такими, що не відповідають дійсності, оскільки спростовуються об`єктивними доказами у провадженні, які змістовно наведені у вироку та яким суд першої інстанції дав належну оцінку, обґрунтовано визнавши їх належними, допустимими та достовірними.

Так, на наявність в діях ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 117 КК України, а саме - її винуватість в умисному вбивстві матір`ю своєї новонародженої дитини, вказують, зокрема, такі докази:

- показання потерпілого ОСОБА_7 в суді першої інстанції про те, що ОСОБА_21 - це його колишня дружина, з якою вони одружилися в квітні 2018 року і весь час в них були нормальні відносини. 26.08.2018 року в них народилася донька. За першою вагітністю колишня дружина ставала на облік в лікарню, народжувала в пологовому будинку. В жовтні 2019 року його дружина погладшала, але живота видно не було. Вони з колишньою дружиною жили на з`ємній квартирі, сварилися, мирилися. Його заробітку на все вистачало, вказав, що заробляє він 15 000 грн. в місяць. До доньки дружина ставилася нормально, займалася її вихованням. Його батьки забирали їх доньку 1-2 рази в місяць. За три дні до других пологів дружина переїхала до мами, бо він перевозив речі на нову квартиру. Що колишня дружина вагітна він не помічав. Дружина інколи зловживала алкогольними напоями. Так, наприклад, 8 жовтня, будучи на 9 місяці вагітності, вона напилася. Вказував, що хотів другу дитину, думав, що вона з`явиться, коли донька піде в садочок. Спочатку вважав, що новонароджена дитина не його. З моргу дитину забирала дружина з батьками, їм вказали невірну адресу цвинтаря. Зазначив, що зараз виховує свою доньку, яку відразу після цієї події забрав у колишньої дружини. Цивільний позов підтримує в повному обсязі, просив суд стягнути із обвинуваченої 500 000 грн. моральної шкоди, мотивуючи це тим, що після смерті дитини в нього була сильна депресія, він втратив душевний спокій, нормальний сон, апетит, став роздратованим. Він весь час перебуває в стані цілковитої спустошеності, вважає, що обвинувачена своїм вчинком знищила його віру в материнство, не знає чи зможе він колись зблизитися з іншою людиною. Всі його страждання та хвилювання негативно впливають на його роботу, він не може її виконувати чітко та відповідально.

- показання свідка ОСОБА_15 , яка в суді першої інстанції пояснила, що вона мати потерпілого ОСОБА_7 . В день події сину обвинувачена надіслала смс-повідомлення, що дитині потрібні підгузки. Він заніс їх додому до батьків обвинуваченої, бо за деякий час до цього вони роз`їхалися - син переїхав жити до них, а обвинувачена - до своєї мами і вітчима. Коли син приніс підгузки, вдома обвинуваченої не було, а був вітчим. Близько 19 години цього ж дня вона прийшла до обвинуваченої додому забирати онуку, вдома був вітчим і працівник служби у справах дітей. Вітчим був стурбований, сказав, що в квартирі була кров. Також повідомив, що жінка сказала йому забрати сестру обвинуваченої і піти до іншої кімнати. Онуку їм ніхто не віддав. Вона запитала матір обвинуваченої, чи це правда, і та відповіла, що так. Півтора роки син прожив з обвинуваченою в шлюбі, до цього вони зустрічалися 8 місяців, були знайомі зі школи. Зустрічалися, доки обвинувачена не завагітніла. Нічого погано в поведінці обвинуваченої вона не помічала. За першою вагітністю обвинувачена стояла на обліку в жіночій консультації. Сварок сина і обвинуваченої не чула. Вони жили на з`ємній квартирі, за час спільного проживання змінили три квартири. Син працює, отримує близько 7-8 тис. грн. заробітної плати. Інколи вона допомагала синові і невістці платити за оренду квартири та комунальні послуги. Коли вони жили на квартирі по АДРЕСА_6 , то власниця квартири скаржилася на те, що обвинувачена не прибирала в квартирі. 26.08.2018 року народилася їхня донька ОСОБА_22 , обвинувачена перебувала в пологовому будинку в сімейній палаті. Після народження дитини обвинувачена переїхала разом з дитиною до мами, а син до них. Вона (свідок) приходила до них раз на тиждень. Місяць по тому вони знову почали жити разом. Коли обвинувачена була вагітна вдруге, то вона її бачила рідко, остання уникала зустрічей, про вагітність вони нічого не знали. Син розповідав, що останнім часом він спав на кухні. Обвинувачену бачила останній раз 8 жовтня, сказала сину, що вона поправилася, в неї збільшилися груди. Характерних ознак вагітності вона не помічала. Зараз онука живе з нею, її чоловіком і сином. Обвинувачена не приходила до доньки 1,5 місяці, а зараз приходить, але гуляє з дитиною на вулиці.

- показання свідка ОСОБА_12 , яка, будучи допитаною в судовому засіданні, пояснила, що вона мати обвинуваченої ОСОБА_10 . Про те, що її донька була вагітна вона не знала. 22 вересня у її молодшої доньки був день народження, обвинувачена приходила в гості, живота в неї не було помітно. З чоловіком донька проживала на орендованій квартирі, інколи донька приходила до неї в гості і вона давала їй гроші по 100 грн., дитині на харчування, бо грошей не вистачало. Життя з ОСОБА_7 у них не складалося, бо він був безвідповідальний, донька щасливою не була. Напередодні події обвинувачена з дитиною переїхали до неї. Вона з чоловіком спали на кухні, а її молодша донька, син, обвинувачена та її донька спали в кімнаті. Квартира в неї однокімнатна, через кімнату є вихід на балкон. 28.10.2019 року вони з молодшою донькою ходили до магазину, повернулися близько 19 год. 15 хв. додому. На коридорі біля ванної вона побачила декілька краплин крові. На її запитання обвинувачена відповіла, що в неї почалися критичні дні та вона приляже, бо болить живіт. О 20 год. 30 хв. прийшов її чоловік. Потім вони всі лягли спати, а зранку прийшли працівники поліції та сказали, що під будинком знайшли тільце немовляти. Їх з донькою працівники поліції доправили до пологового будинку для огляду. Біля лікарні донька їй сказала, що це зробила вона.

- показання малолітнього свідка ОСОБА_13 , який під час допиту в суді першої інстанції в присутності педагога та матері ОСОБА_12 показав, що він брат ОСОБА_10 . Того дня він прокинувся, пішов погуляти на вулиці, коли прийшов додому, мама і молодша сестра пішли в магазин. Вони з ОСОБА_22 - донькою ОСОБА_10 були в кімнаті, гралися, потім він приліг, бо боліла голова. Бачив, як обвинувачена ходила у ванну, потім він заснув, але бачив, як ОСОБА_10 виходила з балкону, бо на балкон при виході хлопають двері. Потім прийшла мама о 18-19 годині. Все було як звичайно. Потім він грався у телефоні. Пізніше вони лягли спати.

- показання свідка ОСОБА_23 , яка в суді першої інстанції пояснила, що вона сусідка обвинуваченої. Вони проживають в одному будинку, і вона живе на першому поверсі. 29.10.2019 року вона у вікно виглядала машину, яка привозить молоко. О 12 год. 15 хв. вона пішла на вулицю і під бордюром біля під`їзду побачила щось біле, коли придивилася, то побачила, що це маленьке дитятко. Дитина лежала обличчям донизу. Вона прибігла додому, сказала сусідці, що знайшла тіло дитини, подзвонили сусідові, щоб той викликав поліцію. Це було о 12 год. 25 хв. Зазначила, що мешкає в цьому будинку із самого заселення. Обвинувачена та її сім`я люди порядні. У зовнішності обвинуваченої вона не помічала ніяких змін. Бачила, як обвинувачена виходила часто від мами, за нею приходив чоловік ОСОБА_7

- показання свідка ОСОБА_24 , яка під час допиту в суді першої інстанції пояснила, що вона сусідка обвинуваченої по будинку. Проживає в даному будинку 17 років. 29.10.2019 року вона о 6-6.15 годині вигулювала зранку на газоні собаку, собака там щось нюхав, але вона нічого не побачила. Потім вона пішла до доньки і поверталася від неї десь о 15 годині - на початку 16 години. Біля будинку стояли працівники поліції. Вона була понятою в квартирі обвинуваченої, була присутня, коли брали змиви крові з пральної машини, з дверної ручки туалету, бачила краплі крові на балконі зліва та на лотку з яйцями на балконі.

- показання свідка ОСОБА_25 , надані в судовому засіданні суду першої інстанції про те, що вона була понятою під час огляду квартири обвинуваченої, яка розташована на 7 поверсі в кінці зліва, квартира однокімнатна. Вона йшла додому з магазину. Біля будинку стояли працівники поліції та запросили її бути понятою. Пояснили, що знайшли мертвою дитину. Понятою з нею також була сусідка ОСОБА_26 . Кров була у ванній кімнаті, при вході в туалет на ручці, кров була на балконі на лотку з яйцями, у ванній в мисці лежав коврик, під ковриком була кров. Обвинувачену вона знає, чи була та вагітною їй невідомо. Бачила, як обвинувачена виходила з коляскою від мами, її зустрічав чоловік.

- показання свідка ОСОБА_27 , який в суді першої інстанції пояснив, що ОСОБА_10 - це донька жінки, з якою він живе у цивільному шлюбі. 26 жовтня ОСОБА_10 прийшла з донькою до них жити. 28.10.2019 року він був на роботі, прийшов близько 20 години 30 хвилин. Повечеряв, сів дивитися телевізор, потім ліг спати. Слідів крові ніде не помічав, обвинувачена вела себе, як завжди. Про те, що обвинувачена вагітна йому не було відомо. Коли ОСОБА_10 народила вперше, то жила в них. Інколи жила, коли сварилася з чоловіком ОСОБА_7 . Обвинувачену може охарактеризувати позитивно, їй вони з жінкою довіряли свою дитину.

- показання свідка ОСОБА_28 , який в суді першої інстанції пояснив, що він працює слідчим СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області та проводив досудове розслідування в даному кримінальному провадженні. В порядку ч. 1 ст. 240 КПК України він, як слідчий, проводив відтворення падіння макету новонародженої дитини з метою встановлення механізму падіння дитини. Перший раз здійснювалося вільне падіння макету, другий раз падіння з незначним прискоренням, третій раз із значним прискоренням. Третій раз макет впав приблизно біля місця виявлення тіла дитини. Зазначив, що під час проведення слідчого експерименту він стояв на балконі, посередині віконної рами, ближче до вікна. Відтворення з вільним падінням макету робили для того, щоб встановити чи могла обвинувачена впустити дитину з рук випадково.

Зазначені показання потерпілого та свідків суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу висновків про винуватість ОСОБА_10 , оскільки вони узгоджуються між собою і підтверджуються іншими доказами у провадженні, а саме: даними, що містяться у:

- протоколі огляду від 29.10.2019 року з фототаблицею та план-схемою до нього, згідно якого в ході огляду земельної ділянки розміром 1х1 м, що розташована в АДРЕСА_4 , в присутності понятих ОСОБА_29 і ОСОБА_23 , виявлено новонароджену дитину, плаценту та резинку білого кольору з квітками червоного та рожевого кольорів, з відображенням на фототаблиці прилеглої території біля будинку (місця виявлення трупа); трупа новонародженої дитини під кущем біля будинку; плаценти за кущем неподалік трупа; речовини бурого кольору на гілках дерева під будинком поруч трупа та на землі в напрямку місцезнаходження трупа, а також балкону сьомого поверху будинку АДРЕСА_7 , та на план-схемі розташування місцезнаходження трупа новонародженої дитини; плаценти; слідів бурого кольору, схожих на кров; жіночої резинки для волосся; балкону кв. АДРЕСА_3 ( т. 1 а.п. 93-104);

- заяві ОСОБА_12 від 29.10.2019 року про те, що вона не заперечує проти проведення працівниками поліції огляду належного їй домоволодіння, а саме квартири АДРЕСА_8 (т. 1 а.п. 105);

- протоколі огляду від 29.10.2019 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого в ході огляду квартири АДРЕСА_8 , в присутності понятих ОСОБА_25 та ОСОБА_24 , було виявлено та вилучено з балкону, ванної кімнати та туалету речовину бурого кольору, зливну кришечку, штани та тряпку, з відображенням на фототаблиці вхідних дверей до квартири; обстановки в кімнаті; виходу на балкон; вікна на балконі; виду з балкону; плям бурого кольору, схожих на кров, на металевій сушарці для одягу; бризок речовини бурого кольору на пластиковій обшивці балкону із зовнішньої сторони; потьоків речовини бурого кольору, схожої на кров, на підвіконні на балконі; стільця та обшивки на балконі; бризок речовини бурого кольору, схожих на кров, на яйцях на балконі; бризок речовини бурого кольору, схожих на кров, на обшивці під вікном на балконі; обстановки у ванній кімнаті; штанів з плямами бурого кольору, схожих на кров, у ванній кімнаті; килимка з плямами бурого кольору, схожих на кров, у ванній кімнаті; плями бурого кольору, схожої на кров, на пральній машині у ванній кімнаті (т. 1 а.п. 106-117);

- інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно якої - 1/4 частина квартири АДРЕСА_9 ) належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_12 (т. 1 а.п. 118-119);

- постанові прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області про відібрання біологічних зразків для експертного дослідження від 29.10.2019 року, за якою постановлено відібрати у ОСОБА_30 та ОСОБА_7 біологічні зразки - зразки букального епітелію та нігтьових пластин обох рук для проведення експертного дослідження (т. 1 а.п. 120-121);

- протоколах отримання зразків для експертизи від 29.10.2019 року, згідно яких старшим слідчим Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області в присутності понятих та експертів у ОСОБА_10 відібрано зрізи нігтьових пластин лівої та правої руки і букального епітелію (т. 1 а.п. 122, 123);

- постанові слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_28 від 02.12.2019 року, відповідно до якої - відібрані біологічні зразки у ОСОБА_10 та у ОСОБА_7 , а саме зразки букального епітелію та нігтьових пластин обох рук, визнано речовим доказом та вирішено зберігати при матеріалах кримінального провадження, з передачею їх після проведення огляду на зберігання до камери зберігання речових доказів Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області (т. 1 а.п. 124);

- заяві ОСОБА_7 про те, що він не заперечує проти огляду його мобільного телефону марки «Хуавей» (т. 1 а.п. 125);

- протоколі огляду предметів від 29.10.2019 року, згідно якого в ході огляду мобільного телефону марки «Huawei», imei 1: НОМЕР_1 imei 2: НОМЕР_2 . при відкриванні соціальної мережі «інстаграм», а саме смс повідомлення від ІНФОРМАЦІЯ_3, було виявлено переписку між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , з якої вбачається, що 30 жовтня ОСОБА_7 через смс-повідомлення запитує ОСОБА_10 , чому вона не сказала йому про вагітність (т. 1 а.п. 126-130);

- ухвалі слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.10.2019 року, згідно якої слідчому Білоцерківського відділу поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_31 надано дозвіл на проведення огляду квартири за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1 а.п. 131-133);

- висновку експерта № 71-тр від 18.11.2019 року, відповідно до якого: на дослідження доставлено труп новонародженої (наявність пуповини, сироподібного мастила та слідів підсохлої крові на тілі, мезонію в товстому кишківнику), зрілої (довжина тіла 53 см, маса тіла 3000 г, обвід голови 33,5 см, обвід грудної клітки 32 см; сформовані та добре розвинені хрящі вух та носа; наявні ядра окостеніння в кістках; нігтьові пластини виходять за нігтьові ложа; великі статеві губи прикривають малі; розташування пупкового кільця посередині між проекцією мечоподібного відростка та пупком); з ознаками доношеності, живонародженої (повітряні легені, нерівномірно роздуті петлі кишківника та шлунок; позитивні «плавальні» проби Галена та Бреслау; висота стояння діафрагми на рівні VI-го міжребер`я; дані судово-гістологічного дослідження нерівномірне кровонаповнення легеневих судин, розправлення альвеол і бронхів; набряк строми, фрагментація та гіпоксична дистрофія міокарда; дрібновогнищеві крововиливи в епікарді з поодинокими лейкоцитами по периферії; набряк вартонового студня з поодинокими лейкоцитами; зірчаста форма просвіту пупкових судин з еритроцитами та лейкоцитами в навколишній тканині (кільця гіперемії) дитини жіночої статі, ІНФОРМАЦІЯ_2 . При судово-медичному дослідженні трупа новонародженої дитини (дівчинки ОСОБА_33 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені наступні ушкодження: численні садна, садна на фоні синців та подряпини на тілі переважно по передній та бокових поверхнях; рвана рана в лобній області справа (рівні, неосаднені, некровонапливні краї; заокруглені кінці; рівні, не кровонапливні стінки; відламки лобної кістки в дні); відповідно до ушкоджень крововиливи в м`які тканини; фрагментарно-уламковий перелом кісток основи та склепіння черепа з розривом серпа та намета мозочка; крововилив під м`які мозкові оболонки; занурення кісткових уламків та фрагментів в товщу головного мозку з руйнуванням мозкової тканини; рідка кров в шлуночках головного мозку; крововилив в товщу правої долі ОСОБА_34 ; деревоподібний розрив правої долі печінки з крововиливами в товщу печінкових зв`язок; крововилив в розшарування обох наднирників; крововилив в товщу кореня брижі товстого кишківника; перелом лівої ключиці; перелом правої великогомілкової кістки; відповідно до переломів крововиливи в м`які тканини. Вищевказані ушкодження утворились прижиттєво від дії тупих предметів, можливо в строк, що вказаний в направленні слідчого. Мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя) та перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Характер, морфологія, локалізація вищеописаних ушкоджень, наявні ознаки струсу тіла та внутрішніх органів, а також значна перевага внутрішніх ушкоджень над зовнішніми, вказують на те, що вони могли утворитися від дії тупих предметів поверхні приземлення при падінні тіла з висоти, можливо за обставин, вказаних в направленні слідчого. При чому, приземлення тіла ймовірно відбувалося на голову з подальшим падінням тіла на передню поверхню. Смерть новонародженої дівчинки ( ОСОБА_33 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала від множинних ушкоджень тіла з переломами кісток скелета та ушкодженням внутрішніх органів, з розвитком шоку, на що вказують описані ушкодження тіла (т. 1 а.п. 134-136);

- ухвалі слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2019 року, відповідно до якої слідчому СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_35 надано тимчасовий доступ до документів, які містять охоронювану законом таємницю, з можливістю їх вилучення в оригіналах, які перебувають в КНП БМР «Білоцерківський пологовий будинок», а саме до медичної документації на ім`я ОСОБА_10 (т. 1 а.п. 148-150);

- протоколі тимчасового доступу до речей і документів від 12.11.2019 року, відповідно до якого було проведено ознайомлення та вилучення медичної карти стаціонарного хворого № 1602 (т. 1 а.п. 151-153);

- копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_10 , відповідно до якої ОСОБА_10 перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП БМР «Білоцерківський пологовий будинок» в період з 29.10.2019 року по 04.11.2019 року з діагнозом: післяпологовий період 6 доба. Анемія І ст. (т. 1 а.п. 147);

- відповіддю КНП БМР «Білоцерківський пологовий будинок» № 661 від 12.11.2019 року про те, що громадянка ОСОБА_36 з 12.02.2018 року перебувала на «Д» обліку з приводу вагітності в терміні 13 тижнів вагітності. 26.08.2018 року відбулися пологи. У 2019 році громадянка ОСОБА_33 ( ОСОБА_37 ) на «Д » обліку по вагітності не перебувала (т. 1 а.п. 155);

- висновку експерта № 169 від 11.12.2019 року, відповідно до якого: враховуючи дані огляду ОСОБА_10 , а саме: відсутність менструацій після 30.01.2019 року, відчуття ворушіння плоду під час вагітності, наявність посиленої пігментації шкіри навколо сосків та серединної лінії живота, наявність ділянок стоншення шкіри (розтяжок) передньої черевної стінки, наявність виділень з молочних залоз; дані медичної документації: наявність кров`янистих виділень з піхви, збільшення тіла матки, наявність плацентарної тканини в порожнині матки (розпізнаної гістологічно, як децидуальна тканина). Вищевикладене дає змогу вважати, що громадянка ОСОБА_10 у 2019 році була вагітною; характер реактивних змін в секреті молочних залоз вказує на те, що після пологів ОСОБА_10 до моменту її огляду пройшло 8-9 діб. Судово-медичних даних для відповіді на питання постанови «…який був тиждень вагітності» немає. Будь-яких тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_10 , які б свідчили про травматичний характер їх походження не виявлено (т. 1 а.п. 156-157);

- висновку судово-психіатричного експерта № 451 від 27.11.2019 року, відповідно до якого: ОСОБА_10 під час скоєння інкримінованих їй дій на психічне захворювання не страждала, в тому числі не перебувала в тимчасово хворобливому розладі психічної діяльності. ОСОБА_10 під час скоєння інкримінованих їй дій могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_10 під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання не виявлено. ОСОБА_10 в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_10 не потребує. Клінічних ознак наркоманії та алкоголізму у ОСОБА_10 під час проведеного обстеження не виявлено. ОСОБА_10 з урахуванням психічного стану може приймати участь у проведенні процесуальних дій (т. 1 а.п. 158-160);

- протоколі отримання зразків для експертизи від 14.11.2019 року, згідно якого, в присутності понятих, у новонародженої дитини жіночої статі ( ОСОБА_33 ) відібрано для експертизи зразки лівої стегнової кістки (т. 1 а.п. 161);

- протоколі отримання зразків для експертизи від 14.11.2019 року, відповідно до якого, в присутності понятих у ОСОБА_7 відібрано для експертизи зразок букального епітелію (т. 1 а.п. 162);

- висновку експерта № 10-2107 від 29.11.2019 року з таблицею та фототаблицею до нього, відповідно до якого встановлені генетичні ознаки (ДНК-профілі) лівої стегнової кістки новонародженої дитини, які збігаються між собою, належать особі жіночої генетичної статі та наведені в таблиці результатів дослідження. Встановлені генетичні ознаки (ДНК-профілі) зразка букального епітелію ОСОБА_7 , які наведені в таблиці результатів дослідження. Встановлені генетичні ознаки (ДНК-профілі) зразка букального епітелію ОСОБА_10 , які наведені в таблиці результатів дослідження. ОСОБА_7 та ОСОБА_10 можуть бути біологічними батьками особи ДНК-профіль якої встановлено при дослідженні лівої стегнової кістки новонародженої дитини. Ймовірність даної події складає 99,9999999% (т. 1 а.п. 164-181);

- заявах ОСОБА_12 від 16.12.2019 року та 19.12.2019 року про те, що вона надає працівникам поліції добровільну згоду на проведення слідчих експериментів в приміщенні квартири АДРЕСА_3 (т. 1 а.п. 186, 195);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 16.12.2019 року, який проводився слідчим ОСОБА_28 в квартирі АДРЕСА_3 , за участі ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 та понятих, із здійсненням відеозапису, який був відтворений в суді, з метою перевірки і уточнення відомостей з приводу вчинення правопорушення, яке мало місце 28.10.2019 року в період часу з 18 до 19 години. На початку слідчого експерименту було визначено місце, де було виявлено труп новонародженої дитини (ОСОБА_33) та в подальшому в квартирі № 204 було запропоновано ОСОБА_10 відтворити події, які ОСОБА_10 відтворити не змогла. Місце виявлення трупу новонародженої дитини та вертикаль балкону зафіксовано на відеозаписі. Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_10 на відеозаписі пояснила, що 28.10.2019 року вона прокинулася о 05 годині, сходила в туалет, відчула болі внизу живота. Близько 8 год. 30 хв. дала доньці їсти, потім вони ще відпочивали. О 17 год. вони з донькою і братом залишилися вдома самі, в неї почалися потуги, вона пішла у ванну. Пам`ятає як вже тримала дитину на руках, дитина не кричала, вона злякалася і перерізала пуповину. Потім пам`ятає як стояла на балконі і по ногах текла кров (показала місце, де це було). Чи було відчинено вікно вона не пам`ятає. Потім вона пішла в душ, переодяглася, вказувала, що в цей час її брат був у кімнаті. Відтворити подію з манекеном не може (т. 1 а.п. 184-185);

- акті зважування від 16.12.2019 року, відповідно до якого в приміщенні магазину «Єдина країна» в АДРЕСА_11 в присутності понятих на вагах «пром. Прилад» ВТА-60/15-5-А було здійснено зважування макету новонародженої дитини, вага макету склала 3 000 г (т. 1 а.п. 194);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 19.12.2019 року з ілюстративною таблицею до нього, проведеного слідчим ОСОБА_28 за участі ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та понятих. В ході проведення слідчого експерименту з балкону квартири АДРЕСА_3 , було відтворено ймовірне падіння тіла новонародженої дитини. Перший раз було відтворено падіння без прискорення та зафіксовано місце падіння (положення рук у витягнутому положенні). Другий раз було відтворено падіння з незначним прискоренням та зафіксовано місце падіння (положення рук у витягнутому положенні). Третій раз було відтворено падіння з прискоренням у бік виявлення тіла новонародженої дитини та зафіксовано місце падіння макету. З відображенням на фото ілюстративної таблиці до протоколу слідчого експерименту: загального вигляду будинку; статиста, який проводить експериментальне вільне падіння макету (спроба № 1); місця вільного падіння макету (спроба № 1) та місця виявлення трупа новонародженої дитини з позначками 1 та 2; статиста, який проводить експериментальне вільне падіння макету (спроба № 2); місця вільного падіння макету (спроба № 2) та місця виявлення трупа новонародженої дитини з позначками 1 та 2; статиста, який проводить експериментальне вільне падіння макету (спроба № 3); місця падіння макету із зусиллям в ліву сторону (спроба № 3) та місця виявлення трупа новонародженої дитини з позначками 1 та 2 (т. 1 а.п. 196-203).

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Також, в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням сторони захисту, судом апеляційної інстанції було допитано обвинувачену ОСОБА_10 та досліджено: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.10.2019 року; протокол огляду земельної ділянки, розташованої біля будинку АДРЕСА_7 ; протокол огляду квартири АДРЕСА_9 ; заяву ОСОБА_7 ; протокол огляду предметів від 29.10.2019 року; висновок експерта № 71-тр; висновок судово-психіатричного експерта № 451; протокол проведення слідчого експерименту від 16.12.2019 року; заяву ОСОБА_12 від 19.12.2019 року; акт зважування від 16.12.2019 року; протокол проведення слідчого експерименту від 19.12.2019 року.

Будучи допитаною в суді апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_10 надала показання, що 28.10.2019 року десь о 7 годині ранку вона прокинулася від того, що у неї болів живіт, і вона зрозуміла, що почалися перейми. Протягом дня вона не відчувала сильного болю. Близько 17 години її мати з сестрою пішли на вулицю. Вона залишилася вдома з братом та донькою. Відчула перейми, пішла до ванної кімнати і народила дитину. Дитина не кричала, вона пішла на балкон, а потім пам`ятає, як вона сама стоїть на балконі. Потім прийшла мама, пізніше прийшов чоловік та приніс її речі. Про те, що вона вагітна дізналася на другому місяці вагітності, зимою. Дитину цю хотіла. До вагітності готувалася, у неї були дитяче ліжечко, коляска та інші речі, які лишилися від старшої доньки. Чому не викликала швидку, коли почалися перейми, сказати не може. Чому винесла дитину на балкон також не пам`ятає. Дитина народилася восьмимісячна, під час вагітності вона носила широкі речі, тому ніхто нічого не помітив. Про те, що можливо вона вагітна, чоловіку казала в літку, він також хотів цю дитину. Вони жили на зйомній квартирі, часто сварилися, він пив і вживав наркотики, удома бував рідко, фінансово він не був здатен оплачувати квартиру і справа вже йшла до розлучення. Десь за 1-2 дні до подій вона з дитиною переїхала до матері, а чоловік до своїх батьків. У батьків однокімнатна квартира, у ній проживали вона з донькою, брат, сестра, вітчим та мати. Дитяче ліжечко стояло в кімнаті, там спали її донька і сестра. Після пологів себе погано не почувала, а у лікарню її забрали, щоб зрозуміти, чи народжувала. Вона зрозуміла, що народила, тільки у лікарні. Коли працівники поліції її питали, чи народжувала, вона сказала, що ні, бо до лікарні цього не усвідомлювала. І лише в лікарні усвідомила, що дитини не має. Чому так вчинила вона не розуміє, на той час вона нічого не усвідомлювала. Мамі не говорила, що вагітна, тому, що їй було соромно, мати і так їй допомагала увесь час зі старшою донькою. Вагітність не переривала, бо хотіла цю дитину.

За змістом показання обвинуваченої ОСОБА_10 , надані в суді апеляційної інстанції, відповідають показанням наданим нею в суді першої інстанції.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.10.2019 року у кримінальному провадженні № 0003230, було внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ст. 117 КК України, на підставі повідомлення ОСОБА_23 про те, що вона, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , виявила мертве новонароджене немовля, яке лежало під кущем з ознаками насильницької смерті. Також у даному витягу зазначено, що здійснюють досудове розслідування слідчі: ОСОБА_39 , ОСОБА_28 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 (т. 1 а.п. 92).

За даними протоколу огляду від 29.10.2019 року з фототаблицею та план-схемою до нього, в ході огляду слідчим Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_43 земельної ділянки, розміром 1х1 м, що розташована неподалік будинку АДРЕСА_7 , на вказаній земельній ділянці було виявлено тіло новонародженої дитини в крові, на відстані близько 1 метра виявлено плаценту, на дереві, неподалік від плаценти, виявлено на гілці сліди речовини бурого кольору та на відстані близько 2 метрів від тіла в ліву сторону виявлено резинку білого кольору з квітками червоного та рожевого кольорів (т. 1 а.п. 93-104).

Згідно протоколу огляду від 29.10.2019 року з фототаблицею до нього, слідчим Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_43 , в присутності понятих ОСОБА_25 та ОСОБА_24 , було проведено огляд квартири АДРЕСА_3 , в ході якого: на балконі на яйцях в лотку, який стоїть на стільці, виявлено сліди речовини бурого кольору; виявлено сліди речовини бурого кольору на зовнішній частині вікна та рамі вікна; на обшивці внутрішньої частини балкону виявлені краплі речовини бурого кольору; у ванній кімнаті виявлено миску і тряпку, під ванною штани сіро-білого кольору у візерунок; на дверній ручці дверей, розташованих з правої сторони від входу, далі по коридору, виявлені сліди з речовиною бурого кольору; у ванній виявлено зливну кришечку зі слідами речовини бурого кольору та на пральній машині сліди речовини бурого кольору. Під час огляду вилучено: з балкону, з ванної та з туалету речовину бурого кольору, яку поміщено до паперових конвертів; тряпку та штани, які поміщено до поліетиленового пакету; зливну кришечку поміщено до спецпакету. Також на фототаблиці до даного протоколу наявні зображення: вхідних дверей до квартири; обстановки в кімнаті; виходу на балкон; вікна на балконі; виду з балкону; плям бурого кольору, схожих на кров, на металевій сушарці для одягу; бризок речовини бурого кольору на пластиковій обшивці балкону із зовнішньої сторони; потьоків речовини бурого кольору, схожої на кров, на підвіконні на балконі; стільця та обшивки на балконі; бризок речовини бурого кольору, схожих на кров, на яйцях на балконі; бризок речовини бурого кольору, схожих на кров, на обшивці під вікном на балконі; обстановки у ванній кімнаті; штанів з плямами бурого кольору, схожих на кров, у ванній кімнаті; килимка з плямами бурого кольору, схожих на кров, у ванній кімнаті; плями бурого кольору, схожої на кров, на пральній машині у ванній кімнаті (т. 1 а.п. 106-117).

Відповідно до дослідженої апеляційним судом заяви ОСОБА_7 , він не проти того, що б працівники поліції провели огляд його мобільного телефону марки «Huawei», imei 1: НОМЕР_1 imei 2: НОМЕР_2 (т. 1 а.п. 125).

Згідно протоколу огляду предметів від 29.10.2019 року, було оглянуто мобільний телефон марки «Huawei», imei 1: НОМЕР_1 imei 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 . При відкриванні соціальної мережі «інстаграм», а саме смс повідомлення від ІНФОРМАЦІЯ_3, було виявлено переписку між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , з якої вбачається, що 30 жовтня ОСОБА_7 через смс-повідомлення запитує ОСОБА_10 , чому вона не сказала йому про вагітність (т. 1 а.п. 126-130).

За даними висновку експерта № 71-тр від 18.11.2019 року, на дослідження доставлено труп новонародженої (наявність пуповини, сироподібного мастила та слідів підсохлої крові на тілі, мезонію в товстому кишківнику), зрілої (довжина тіла 53 см, маса тіла 3000 г, обвід голови 33,5 см, обвід грудної клітки 32 см; сформовані та добре розвинені хрящі вух та носа; наявні ядра окостеніння в кістках; нігтьові пластини виходять за нігтьові ложа; великі статеві губи прикривають малі; розташування пупкового кільця посередині між проекцією мечоподібного відростка та пупком ); з ознаками доношеності, живонародженої (повітряні легені, нерівномірно роздуті петлі кишківника та шлунок; позитивні «плавальні» проби Галена та Бреслау ; висота стояння діафрагми на рівні VI-го міжребер`я; дані судово-гістологічного дослідження нерівномірне кровонаповнення легеневих судин, розправлення альвеол і бронхів; набряк строми, фрагментація та гіпоксична дистрофія міокарда; дрібновогнищеві крововиливи в епікарді з поодинокими лейкоцитами по периферії; набряк вартонового студня з поодинокими лейкоцитами; зірчаста форма просвіту пупкових судин з еритроцитами та лейкоцитами в навколишній тканині (кільця гіперемії) дитини жіночої статі, ІНФОРМАЦІЯ_2 . При судово-медичному дослідженні трупа новонародженої дитини (дівчинки ОСОБА_33 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені наступні ушкодження: численні садна, садна на фоні синців та подряпини на тілі переважно по передній та бокових поверхнях; рвана рана в лобній області справа (рівні, неосаднені, некровонапливні краї; заокруглені кінці; рівні, не кровонапливні стінки; відламки лобної кістки в дні); відповідно до ушкоджень крововиливи в м`які тканини; фрагментарно-уламковий перелом кісток основи та склепіння черепа з розривом серпа та намета мозочка; крововилив під м`які мозкові оболонки; занурення кісткових уламків та фрагментів в товщу головного мозку з руйнуванням мозкової тканини; рідка кров в шлуночках головного мозку; крововилив в товщу правої долі ОСОБА_34 ; деревоподібний розрив правої долі печінки з крововиливами в товщу печінкових зв`язок; крововилив в розшарування обох наднирників; крововилив в товщу кореня брижі товстого кишківника; перелом лівої ключиці; перелом правої великогомілкової кістки; відповідно до переломів крововиливи в м`які тканини. Вищевказані ушкодження утворились прижиттєво від дії тупих предметів, можливо в строк, що вказаний в направленні слідчого. Мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя) та перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Характер, морфологія, локалізація вищеописаних ушкоджень, наявні ознаки струсу тіла та внутрішніх органів, а також значна перевага внутрішніх ушкоджень над зовнішніми, вказують на те, що вони могли утворитися від дії тупих предметів поверхні приземлення при падінні тіла з висоти, можливо за обставин, вказаних в направленні слідчого. При чому, приземлення тіла ймовірно відбувалося на голову з подальшим падінням тіла на передню поверхню. Смерть новонародженої дівчинки ( ОСОБА_33 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала від множинних ушкоджень тіла з переломами кісток скелета та ушкодженням внутрішніх органів, з розвитком шоку, на що вказують описані ушкодження тіла (т. 1 а.п. 134-136).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 451 від 27.11.2019 року, ОСОБА_10 під час скоєння інкримінованих їй дій на психічне захворювання не страждала, в тому числі не перебувала в тимчасово хворобливому розладі психічної діяльності. ОСОБА_10 під час скоєння інкримінованих дій могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_10 під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання не виявлено. ОСОБА_10 в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_10 не потребує. Клінічних ознак наркоманії та алкоголізму у ОСОБА_10 під час проведеного обстеження не виявлено. ОСОБА_10 з урахуванням психічного стану може приймати участь у проведенні процесуальних дій (т. 1 а.с.158-160).

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 16.12.2019 року, який проводився слідчим ОСОБА_28 в квартирі АДРЕСА_3 , за участі ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 та понятих, із здійсненням відеозапису, який був відтворений в суді, з метою перевірки і уточнення відомостей з приводу вчинення правопорушення, яке мало місце 28.10.2019 року в період часу з 18 до 19 години. На початку слідчого експерименту було визначено місце, де було виявлено труп новонародженої дитини (ОСОБА_33), та в подальшому в квартирі № 204 було запропоновано ОСОБА_10 відтворити події, які ОСОБА_10 відтворити не змогла. Місце виявлення трупу новонародженої дитини та вертикаль балкону зафіксовано на відеозаписі. Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_10 на відеозаписі пояснила, зокрема, що 28.10.2019 року о 17 год. вони з донькою і братом залишилися вдома самі, в неї почалися потуги і вона пішла у ванну. Пам`ятає як вже тримала дитину на руках, дитина не кричала, вона злякалася і перерізала пуповину. Потім пам`ятає як стояла на балконі і по ногах текла кров (показала місце, де це було). Чи було відчинено вікно, вона не пам`ятає. Потім вона пішла в душ, переодяглася, вказувала, що в цей час її брат був у кімнаті. Відтворити подію з манекеном не може (т. 1 а.п. 184-185).

Відповідно до дослідженої апеляційним судом заяви ОСОБА_12 від 19.12.2019 року, нею надано добровільну згоду на проведення слідчого експерименту в приміщенні квартири АДРЕСА_3 (т. 1 а.п. 186).

За даними акту зважування від 16.12.2019 року, в приміщенні магазину «Єдина країна» в АДРЕСА_11 , в присутності понятих, на вагах «пром. Прилад» ВТА-60/15-5-А було здійснено зважування макету новонародженої дитини, вага макету склала 3 000 г (т. 1 а.п. 194).

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 19.12.2019 року з ілюстративною таблицею до нього, проведеного слідчим ОСОБА_28 за участі ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та понятих, в ході проведення слідчого експерименту з балкону квартири АДРЕСА_3 , було відтворено ймовірне падіння тіла новонародженої дитини. Перший раз було відтворено падіння без прискорення та зафіксовано місце падіння (положення рук у витягнутому положенні). Другий раз було відтворено падіння з незначним прискоренням та зафіксовано місце падіння (положення рук у витягнутому положенні). Третій раз було відтворено падіння з прискоренням у бік виявлення тіла новонародженої дитини та зафіксовано місце падіння макету. Також на фото ілюстративної таблиці до протоколу слідчого експерименту відображено: загальний вигляд будинку; статиста, який проводить експериментальне вільне падіння макету (спроба № 1); місце вільного падіння макету (спроба № 1) та місце виявлення трупа новонародженої дитини з позначками 1 та 2; статиста, який проводить експериментальне вільне падіння макету (спроба № 2); місце вільного падіння макету (спроба № 2) та місце виявлення трупа новонародженої дитини з позначками 1 та 2; статиста, який проводить експериментальне вільне падіння макету (спроба № 3); місце падіння макету із зусиллям в ліву сторону (спроба № 3) та місце виявлення трупа новонародженої дитини з позначками 1 та 2 (т. 1 а.п. 196-203).

З огляду на вищенаведені докази суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 117 КК України, оскільки сукупність зібраних по справі доказів містить достатньо відомостей, які поза розумним сумнівом вказують, що ОСОБА_10 , приховуючи свою вагітність, 28.10.2019 року приблизно о 19 годині, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_12 , після пологів, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, бажаючи настання смерті своїй новонародженій дитині, достовірно знаючи, що дитина жива, винесла останню на балкон квартири та з вікна сьомого поверху викинула свою новонароджену дитину на вулицю, внаслідок чого заподіяла тілесні ушкодження у вигляді численних переломів кісток тіла та перелому кісток черепа, від яких настала смерть новонародженої дитини.

Таким чином, колегія суддів розцінює показання обвинуваченої ОСОБА_10 про те, що смерть дитини є нещасним випадком, як спробу її захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності.

До того ж, на переконання колегії суддів, вищенаведені докази в їх сукупності вказують на наявність у ОСОБА_10 умислу на вбивство своєї новонародженої дитини, про що беззаперечно свідчить, зокрема, факт приховування ОСОБА_10 народження нею дитини.

Доводи захисника про те, що дитина народилася без ознак життя, спростовуються висновком експерта № 71-тр від 18.11.2019 року, відповідно до якого - наданий на дослідження труп дитини з ознаками доношеності, живонародженої (повітряні легені, нерівномірно роздуті петлі кишківника та шлунок; позитивні «плавальні» проби Галена та Бреслау; висота стояння діафрагми на рівні VI-го міжребер`я тощо).

Також, будучи допитаною в суді першої інстанції, судовий експерт-психолог відділення амбулаторних судово-психіатричних експертиз КЗ КОР "ОПНМО" ОСОБА_19 пояснила, що про те, що дитина після пологів закричала, їм вказала сама ОСОБА_10 . Показання ОСОБА_10 вона записувала особисто.

Що стосується показань малолітнього ОСОБА_13 , який не чув плачу дитини, то вони не спростовують висновків суду щодо народження ОСОБА_10 живої дитини, оскільки, як вбачається з пояснень вказаного свідка, він спав і навіть не чув, як ОСОБА_10 пройшла через усю кімнату до балкону та вийшла на балкон, а лише прокинувся, коли обвинувачена поверталася з балкону.

Ті обставини, що ОСОБА_10 дізналася про вагітність на ранніх строках, як на те вказує захисник, не є беззаперечним доказом того, що вона хотіла цю дитину, зважаючи, що ОСОБА_10 не казала про це близьким особам, зокрема чоловікові та матері, не зверталася в лікарню ні до пологів, ні після.

Крім того, на окрему увагу заслуговують умови, в яких ОСОБА_10 народила дитину та сам процес пологів, які свідчать про очевидний намір ОСОБА_10 приховати народження дитини.

Звертає колегія суддів увагу і на те, що після того, як ОСОБА_10 викинула з вікна дитину, вона прийняла душ і лягла спати та навіть вранці не намагалася з`ясувати наслідки вчиненого, аж поки не прийшли працівники поліції.

У зв`язку з цим ті посилання захисника, що обвинувачена не придбала речі для дитини, оскільки такі залишилися від старшої доньки, а на облік не стала, бо це її право, а не обов`язок, колегія суддів вважає непереконливими.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_10 намагалася повідомити чоловікові про вагітність, спростовуються доказами у справі. Зокрема протоколом оглядом предметів від 29.10.2019 року, в ході якого був оглянутий мобільний телефон марки «Huawei», imei 1: НОМЕР_1 imei 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 та при відкриванні соціальної мережі «інстаграм», а саме смс повідомлення від ІНФОРМАЦІЯ_3, було виявлено переписку між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , з якої вбачається, що 30 жовтня ОСОБА_7 через смс-повідомлення запитує ОСОБА_10 , чому вона не сказала йому про вагітність.

Та обставина, коли саме у ОСОБА_10 виник умисел позбавити дитину життя чи то після пологів, чи то під час вагітності, не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_10 за ст. 117 КК України.

Так, суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 117 КК України характеризується умисною формою вини - прямий чи не прямий умисел, тобто жінка-мати під час вчинення вбивства усвідомлює суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачає настання наслідків у виді смерті дитини і бажає настання таких наслідків або не бажає, але свідомо допускає їх настання.

При цьому законодавець не акцентує уваги, коли у матері виник умисел на вбивство своєї новонародженої дитини, задовго до пологів, в період пологів або відразу після них.

Таким чином, на противагу твердженням захисника, суд першої інстанції не порушив вимоги ст. 377 КПК України під час розгляду справи та не вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, яке полягає в умисному вбивстві ОСОБА_10 своєї новонародженої дитини.

Доводи захисника про те, що у ОСОБА_10 не було умислу на заподіяння смерті дитини, а насправді остання випала з її рук, спростовуються протоколом слідчого експерименту від 19.12.2019 року та показаннями слідчого ОСОБА_28 , який, будучи допитаним в суді першої інстанції, пояснив, що він, як слідчий проводив відтворення падіння макету новонародженої дитини з метою встановлення механізму падіння дитини. Перший раз здійснювалося вільне падіння макету, другий раз - падіння з незначним прискоренням, третій раз - із значним прискоренням. Третій раз макет впав приблизно біля місця виявлення тіла дитини. Зазначив, що під час проведення слідчого експерименту він стояв на балконі, посеред віконної рами, ближче до вікна. Відтворення з вільним падінням макету робив для того, щоб встановити, чи могла ОСОБА_10 впустити дитину з рук випадково.

Також із фото ілюстративної таблиці до протоколу слідчого експерименту вбачається, що при третій спробі вільного падіння макету, здійсненого із зусиллям в ліву сторону, місце падіння макету та місце виявлення трупа новонародженої дитини знаходяться майже в одному місці (т. 1 а.п. 202).

На користь таких обставин розвитку подій щодо здійснення викидання дитини з балкону вказують і зафіксовані в ході огляду місця події сліди плям бурого кольору на пластиковій обшивці балкону із зовнішньої сторони та на металевій сушарці для одягу, що відображено на фототаблиці до вказаного протоколу (т. 1 а.п. 113).

При цьому, згідно протоколу слідчого експерименту від 16.12.2019 року, сама ОСОБА_10 відтворити події не змогла та вказала, що відтворити подію з манекеном не може.

Вказаними протоколами слідчого експерименту спростовуються і доводи захисника про те, що ні в ході досудового розслідування, ні під час розгляду справи в суді, не перевірялася версія нещасного випадку.

Версія сторони захисту про те, що новонароджена дитина могла загинути не від падіння з 7 поверху будинку, а від дій іншої особи, яка могла знайти дитину на вулиці, спростовується наданими суду матеріалами, зокрема висновком експерта № 71-тр від 18.11.2019 року, відповідно до якого виявлені при судово-медичному дослідженні трупа новонародженої дитини (дівчинки ОСОБА_33 ) тілесні ушкодження утворились прижиттєво від дії тупих предметів, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя) та перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Характер, морфологія, локалізація вищеописаних ушкоджень, наявні ознаки струсу тіла та внутрішніх органів, а також значна перевага внутрішніх ушкоджень над зовнішніми, вказують на те, що вони могли утворитися від дії тупих предметів поверхні приземлення при падінні тіла з висоти, можливо за обставин, вказаних в направленні слідчого. При чому, приземлення тіла ймовірно відбувалося на голову з подальшим падінням тіла на передню поверхню. Смерть новонародженої дівчинки ( ОСОБА_33 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 настала від множинних ушкоджень тіла з переломами кісток скелета та ушкодженням внутрішніх органів, з розвитком шоку, на що вказують описані ушкодження тіла.

Не ґрунтуються на вимогах закону і доводи захисника, що показання свідка ОСОБА_23 не можуть бути належним і допустимим доказом з тих підстав, що вона була понятою при огляді місця події. Так, зі змісту ч. 7 ст. 223 КПК України, слідує, що понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження. Особи, які були залучені до проведення слідчих дій у якості понятих, можуть бути допитані під час судового розгляду як свідки проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

Отже, та обставина, що свідок ОСОБА_23 є особою, яка безпосередньо виявила труп новонародженої дитини, та є заявником у даному провадженні, за відсутності вищевказаних визначених законом умов, на противагу твердженням захисника, не виключає можливості її участі у цьому провадженні в якості понятої під час огляду місця події та відповідно і її допиту з приводу участі і в цих процесуальних діях в суді першої інстанції.

Стосовно доводів апеляційної скарги захисника про неналежність і недопустимість таких доказів, як: протокол проведення огляду місця події від 29.10.2019 з фототаблицею до нього, а саме території біля будинку в АДРЕСА_4 , та квартири № 204 вказаного будинку; протокол огляду предметів, а саме мобільного телефону «Huawei» потерпілого ОСОБА_7 , від 29.10.2019 року; протокол проведення слідчого експерименту від 19.12.2019 року з ілюстрованою таблицею; висновок судово-психіатричної експертизи № 451, то слід вказати наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 86 КПК України, допустимість доказів - це придатність їх для використання у кримінальному процесі за формою. Вимогами допустимості доказів є законність джерела, способу отримання доказів, процесуальне оформлення ходу і результатів проведення слідчих дій, належний суб`єкт, що має право проводити процесуальні дії з отримання доказів.

Жоден доказ обвинувачення чи захисту не має наперед визначеної сили серед інших доказів, і такі докази, підлягають врахуванню судом на рівні з іншими доказами у справі.

Для прийняття відповідного процесуального рішення оцінка доказів повинна проводитися не тільки з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а і в їх сукупності, з врахуванням достатності та взаємозв`язку, без відокремлення один від одного в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

В ході апеляційного розгляду справи встановлено, що всі докази по справі, на яких грунтується обвинувальний вирок, в тому числі і ті на які посилається захисник, були зібрані у відповідності до вимог норм чинного КПК України, а тому підстави вважати їх неналежними і недопустимими, відсутні.

Проведення огляду місця події 29.10.2019 року, а саме території біля будинку в АДРЕСА_4 , та квартири № 204 вказаного будинку, було здійснено у відповідності до вимог КПК України, належною особою за участі двох понятих. Огляд квартири було проведено за згодою її власника, що підтверджується відповідною заявою ОСОБА_12 . В ході проведення огляду прилеглої до будинку 32-А території в АДРЕСА_13 , розташованої у цьому будинку було оглянуто місце вчинення злочину, виявлено речі, на яких була речовина бурого кольору, схожа на кров. Ті обставини, що до матеріалів кримінального провадження не долучено висновок експерта, який би підтвердив, що виявлена речовина бурого кольору є кров, а предмет, схожий на плаценту, є плацентою, то така експертиза по справі не проводилася. При цьому, відсутність такої експертизи не свідчить про те, що сам огляд місця події було проведено з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Аналогічним чином вищевказане стосується і твердження захисника про проведення огляду місця події неуповноваженою особою, а саме слідчим ОСОБА_46 , який не входить до групи слідчих, адже огляд місця події єдина слідча дія, яка може бути проведена до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що не вказує на необхідність його проведення на цьому етапі саме слідчим, включеним в групу слідчих, бо визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, та старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, відбувається після такого внесення процесуальним рішенням керівника відповідного органу досудового розслідування.

Також не погоджується колегія суддів з посиланнями захисника на допущення порушень вимог КПК України під час проведення слідчих експериментів від 16.12.2019 року та від 19.12.2019 року.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, слідчий експеримент, як 16.12.2019 року, так і 19.12.2019 року, було проведено у відповідності до вимог ст. 240 КПК України, уповноваженою на те особою, за згодою власника майна ОСОБА_12 , яка, згідно відповідних заяв, 16.12.2019 та 19.12.2019 року надала працівникам поліції добровільну згоду на проведення слідчих експериментів в приміщенні квартири

АДРЕСА_3 обставини, що слідчий проводив відтворення падіння макету новонародженої дитини без спеціаліста не є істотним порушенням вимог КПК України.

За змістом ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста.

Таким чином, залучення спеціаліста під час проведення слідчого експерименту є правом, а не обов`язком. До того ж, виходячи з мети слідчого експерименту, його проведено уповноваженою на це особою шляхом проведення експериментальних дій щодо з`ясування можливості та особливостей певних фактів, явищ, дій, процесів, тобто шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Також, як визначено в ст. 240 КПК України, до участі в слідчому експерименті може бути залучений захисник, тобто його участь не є обов`язковою.

Разом з тим, даний слідчий експеримент проведений за участю підозрюваної ОСОБА_10 , власника квартири ОСОБА_12 та двох понятих, за результатами його проведення складений відповідний протокол, в якому відображений короткий зміст слідчого експерименту, і даний протокол підписаний його учасниками, в т.ч. і ОСОБА_10 , які будь-яких заяв, доповнень та зауважень не мали. Хід проведення слідчого експерименту зафіксовано шляхом здійснення відеозйомки на фотокамеру Canon та до протоколу долучено ілюстративну таблицю.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав вважати, що слідчий експеримент у даному кримінальному провадженні був проведений без дотримання вимог КПК України, а тому протокол слідчого експерименту є належним та допустимим та в сукупності з іншими доказами, на противагу твердженням захисника, обгрунтовано покладено судом першої інстанції в основу своїх висновків про доведеність винуватості ОСОБА_10 .

Не відповідають дійсності і твердження апелянта про ненадання стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України для ознайомлення протоколів слідчих експериментів від 16.12.2019 року та від 19.12.2019 року, адже, як слідує з відповідних протоколів (т. 1 а.п. 206-213), доступ до таких матеріалів було надано, як ОСОБА_10 , так і її захиснику ОСОБА_8 .

Також є належним і допустимим доказом висновок судово-психіатричної експертизи № 451 від 27.11.2019 року, оскільки отриманий у відповідності до вимог КПК України.

Посилання захисника на те, що вказану експертизу проводили не ті особи, які його підписали, зокрема це стосується експерта ОСОБА_47 , яка не була безпосередньо присутня під час проведення експертизи, спростовується наступним.

Так, будучи допитаною в суді першої інстанції, експерт ОСОБА_48 вказала, що вона є завідуючою відділення амбулаторних судово-психіатричних експертиз КЗ КОР "ОПНМО". Вона була присутня під час проведення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_10 , бачила підекспертну. Для складання висновку експерти вивчають справу підекспертного, опитують його, записують показання підекспертного в картку. Висновок експерта базується на всій отриманій інформації. Під час проведення бесіди з підекспертним відеофіксація не проводилася, це нічим не передбачено.

Також, будучи допитаною в суді першої інстанції, експерт-психолог відділення амбулаторних судово-психіатричних експертиз КЗ КОР "ОПНМО" ОСОБА_19 показала, що під час проведення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_10 були присутні вона, стажист ОСОБА_49 та ОСОБА_50 . Вона та ОСОБА_49 задавали запитання ОСОБА_10 . ОСОБА_48 під час проведення експертизи могла десь відлучатися, вона, як завідуюча, наперед вивчає медичну документацію підекспертного, роздає експертам матеріали, присутність її протягом всього проведення експертизи не є обов`язковою.

При цьому, як слідує зі змісту висновку судово-психіатричного експерта №451 від 27.11.2019 року, експерти ОСОБА_19 та ОСОБА_48 , які проводили відповідне експертне дослідження на підставі постанови слідчого від 13.11.2019 року, попереджені й про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України - за надання завідомо неправдивих висновків та відмову експертів від виконання покладених на них обов`язків, та саме ними і підписаний вказаний висновок.

Тож, на противагу твердженням апелянта, судово-психіатричну експертизу проведено уповноваженими на те особами - експертами ОСОБА_19 та ОСОБА_51 , а та обставина, що під час проведення експертизи був присутній і стажист ОСОБА_49 , жодним чином не вказує на безпосереднє здійснення ним експертного дослідження.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав вважати, що судово-психіатрична експертиза у даному кримінальному провадженні була проведена не уповноваженою особою, а тому висновок судово-психіатричної експертизи №451 від 27.11.2019 року є належним та допустимим та в сукупності з іншими доказами, на противагу твердженням захисника, обгрунтовано покладено судом першої інстанції в основу своїх висновків про доведеність винуватості ОСОБА_10 .

Що стосується огляду мобільного телефону потерпілого ОСОБА_7 «Huawei», то він відбувся з дотриманням вимог ст. 237 КПК України, за згодою власника майна ОСОБА_7 , що підтверджується заявою ОСОБА_7 . При цьому для проведення огляду майна за згодою його власника відповідний дозвіл від слідчого судді, як на це вказує апелянт, не потрібен.

Посилання захисника на те, що були надані для ознайомлення не всі матеріали кримінального провадження спростовуються наявними в матеріалах провадження повідомленням про завершення досудового розслідування від 19.12.2019 року та протоколом про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, з яких вбачається, що ОСОБА_10 та її захисник ОСОБА_8 повідомлені про закінчення досудового розслідування та ознайомлені з матеріалами кримінального провадження в повному обсязі без обмежень.

Отже, сукупність зібраних і оцінених в судовому засіданні доказів спростовує доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності в діях ОСОБА_10 умислу на вбивство своєї новонародженої дитини, а відтак, і складу в її діях кримінального правопорушення, передбаченого ст. 117 КК України.

При цьому, суд першої інстанції вжив заходів щодо повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин провадження, надав оцінку кожному доказу щодо належності і допустимості, а їх сукупності - з точки зору належності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.

Не погоджується колегія суддів і з доводами апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_7 щодо незаконності вироку суду в частині вирішення цивільного позову та призначення обвинуваченій покарання, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право на відшкодування такої шкоди.

Моральна шкода - це збитки, які були завдані особі внаслідок кримінального правопорушення, які виявляються в душевних стражданнях, втраті звичного способу життя та інші наслідки, які потягнуло за собою кримінальне правопорушення.

Положеннями ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Системне тлумачення норм кримінального процесуального та цивільного законодавства України свідчить про те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З наведеного слідує, що наявність у особи у кримінальному провадженні процесуального статусу потерпілого не гарантує їй виплату моральної шкоди, а лише у випадку, якщо така особа доведе, що протиправні дії, від яких вона постраждала, завдали їй душевного болю, страждань, тощо.

Всупереч вказаним вимогам закону, потерпілий ОСОБА_7 не надав доказів, які б вказували на спричинення йому моральної шкоди чи душевних страждань.

При цьому колегія суддів враховує показання обвинуваченої ОСОБА_10 , згідно яких ОСОБА_7 не був прив`язаний до сім`ї, вони часто сварилися, він пив і вживав наркотики, вдома бував рідко, не був здатен фінансово забезпечувати родину. За декілька днів до подій, які трапилися, вони з ним роз`їхалися.

Крім того, обвинуваченою ОСОБА_7 надано копії фото та відео із соціальних мереж, з яких вбачається, що ОСОБА_7 після подій, які мали місце 28.10.2019 року, продовжував жити нормальним, звичним життям.

При цьому за змістом апеляційної скарги, потерпілий ОСОБА_7 фактично не оспорює здійснення відеозаписів з його участю, де він після вказаних подій відпочиває з друзями, а тому, на противагу його твердженням, не нівелює їх доказове значення при вирішенні цивільного позову.

Отже, враховуючи відсутність доказів наявності у потерпілого ОСОБА_7 душевних страждань від втрати дитини, немайнових втрат, та з урахуванням інших обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у задоволені позову ОСОБА_7 до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Також колегія суддів вважає безпідставними і доводи ОСОБА_7 щодо невідповідності призначеного ОСОБА_10 покарання особі обвинуваченої та тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення внаслідок м`якості.

Відповідно до положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Всупереч доводів апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_7 , суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_10 покарання, у відповідності до ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого нею діяння, особу винної, яка, хоча свою вину у вчиненому не визнає, проте раніше не судима, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, та прийшов до висновку, що необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, яке слід відбувати реально.

Враховуючи наведене, а також конкретні обставини кримінального правопорушення, зокрема його наслідки у виді смерті новонародженої дитини, а життя людини, згідно ст. 3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю у нашій державі, дані про особу обвинуваченої, яка має малолітню дитину, в минулому не судима, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, колегія суддів вважає, що такий вид та розмір покарання, який є наближеним до максимального розміру покарання, визначеного санкцією ст. 117 КК України, відповідає особі обвинуваченої та тяжкості нею вчиненого і в змозі досягти його мети виправлення і перевиховання.

Отже, всі ті обставини, на які посилається потерпілий ОСОБА_7 , як на підстави призначення ОСОБА_10 більш суворого покарання, а саме у виді позбавлення волі строком на 5 років, тобто в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ст. 177 КК України, як то умисну форму вини, повне усвідомлення своїх дій, намагання приховати скоєне, дії на ухиляння від кримінального покарання, цинічну поведінку, моральні якості обвинуваченої, були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_10 покарання, а інших доводів, які б свідчили про м`якість призначеного покарання, потерпілим ОСОБА_7 не наведено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді провадження в суді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення, наведені у вироку докази зібрані у відповідності до вимог КПК України, обґрунтовано визнані належними і допустимими та такими, що доводять винуватість ОСОБА_10 в умисному вбивстві матір`ю своєї новонародженої дитини та вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_10 за ст. 117 КК України, а призначене їй покарання у виді трьох років позбавлення волі таким, що відповідає особі обвинуваченої та тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення.

У зв`язку з викладеним колегія суддів, вважаючи вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2020 року законним і обґрунтованим, не вбачає підстав для його скасування.

Таким чином, апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2020 року стосовно ОСОБА_10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

___________________ ______________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3