Справа № 204/9358/22
Провадження № 1-кп/204/278/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000604, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровськ, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше неодноразово судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська здійснюється судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження.

Прокурор подала до суду клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого. Клопотання прокурора обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлені тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років. З метою уникнення від відповідальності, усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, враховуючи те, що постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків ОСОБА_5 не має, останній може переховуватися від суду. З огляду на те, що на території України введено воєнний стан, обвинувачений може покинути територію області. З огляду на те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, є всі підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення незважаючи на введення воєнного стану в Україні. Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не призведе до забезпечення нормальної поведінки обвинуваченого та виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні, відтак запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід продовжити з урахуванням ч. 3 ст. 183 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання та просила суд його задовольнити.

Обвинувачений у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечував у повному обсязі, зазначивши, що ризики вказані прокурором відсутні. Також зазначив, що при перегляді попередньої ухвали суду про продовження строку тримання під вартою Дніпровським апеляційним судом було зауважено щодо тривалості тримання його під вартою. Крім того ОСОБА_5 вказав, що працівниками прокуратури ігнорується його стан здоров`я, що підтверджено доказами. Враховуючи все викладене ОСОБА_5 просив суд застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, просила суд змінити запобіжний захід ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Вислухавши позиції учасників процесу, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ч. 2ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Суд вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам, при цьому суд виходить з наступного.

Ризик переховування від суду оцінюється з огляду на обставини кримінального провадження та обставини, що стосуються безпосередньо особи обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення кримінальних правопорушень проти власності. Крім того вказаний ризик обумовлюється можливістю притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності та пов`язаними з цим можливими для обвинуваченого негативними наслідками, а саме суворістю передбаченого покарання, оскільки злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_5 передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років. Отже, з метою переховування від суду та уникнення кримінальної відповідальності у разі визнання винуватим судом, обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, у тому числі шляхом виїзду за межі області та України.

Обвинувачений ОСОБА_5 постійного джерела доходів не має, раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, а тому з метою забезпечення життєдіяльності з великою імовірністю може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Розглядаючи вказаний прокурором ризик можливості перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то даний ризик судом не приймається, оскільки прокурором не доведено, які інші дії можуть бути вчинені обвинуваченим для перешкоджання кримінальному провадженню.

Враховуючи наявність об`єктивних обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення строку дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою, та те, що хоча ризики у даному кримінальному провадженні поступово зменшуються, але продовжують існувати, а саме: ризик переховування від суду, можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, та виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Обраний обвинуваченому запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні з тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Під час розгляду кримінального провадження в суді не здобуто відомостей, які б свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей щодо наявної сукупності обставин, які би переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу, суд зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання обвинуваченого під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою, вказане узгоджується з положеннями Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, практикою Європейського суду з прав людини.

Суд не вбачає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів, з урахуванням встановлених судом існуючих ризиків, метою забезпечення балансу між можливими наслідками звільнення обвинуваченого та безпекою суспільства, враховуючи особу обвинуваченого, недостатнє для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків у цьому кримінальному провадженні.

Посилання обвинуваченого, як на одну з підстав для зміни запобіжного заходу поганий стан здоров`я, суд зазначає, що згідно ухвали суду від 03.10.2023 обвинувачений ОСОБА_5 був направлений для проведення медичного обстеження стану здоров`я та призначення медичної допомоги із залучення відповідних лікарів за наявності медичних показань. В умовах ДУ «ДУВП (№4)» є медична частина, де обвинуваченому надається медична допомога, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого. Відомостей про неможливість або про наявність протипоказань тримання ОСОБА_5 під вартою до суду не надходило.

Таким чином, клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 194 КПК України на обвинуваченого повинні бути покладені обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 3 ч. 5 цієї статті на строк не більше 2 (двох) місяців. У разі невиконання цих обов`язків обвинуваченим відносно нього можуть наступити наслідки, передбачені КПК України.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що згідно ст. 197 КПК України, дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів, та враховуючи обставини кримінального правопорушення, майновий стан обвинуваченого, дані про його особу, ризики кримінального провадження, суд вважає за доцільне визначити розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка буде достатньою для забезпечення процесуальної поведінки обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-179, 183, 193, 194, 197, 314-317, 331, 369- 372, 376, 392 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 22 серпня 2024 року включно.

Визначити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в кримінальному провадженні у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у розмірі 60560 грн.

У випадку внесення обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначеної застави у розмірі 60560 гривень, вважати, що до нього обрано запобіжний захід у вигляді застави.

У випадку внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 22.08.2024 виконувати наступні обов`язки: прибувати до прокурора або суду із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього для забезпечення виконання визначених законом обов`язків, може бути застосовано інший запобіжний захід.

У задоволенні клопотання сторони захисту про заміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 27.06.2024.

Суддя ОСОБА_1