В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР за №0000317 від 14.11.2023 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Поливанівка Новомосковського району Дніпропетровської області, не одруженого, неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан (строк дії воєнного стану в Україні продовжено відповідно до Указу Президента України №451/2023 від 26.07.2023).

Так, 11 листопада 2023 року близько 16 год. 00 хв. (більш точного часу досудовим розслідуванням не надалось можливим встановити) у ОСОБА_4 , який перебував в АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 , та достовірно знав, що в даному будинку на той час ніхто не проживає, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаному з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану, а саме майна, що належить останньому та знаходиться у вказаному домоволодінні та господарських приміщеннях, за вказаною адресою.

Того ж дня, близько 16 год. 00 хв. (більш точного часу досудовим розслідуванням не надалось можливим встановити) ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, пройшовши на неогороджену територію подвір`я, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, попрямував до житлового будинку розташованого на території подвір`я.

Підійшовши до житлового будинку, а саме до віконної рами, ОСОБА_4 зламав дерев`яну раму та розбив скло вікна, тим самим пошкодив його, після чого через отвір що утворився, заліз до середини будинку, тим самим проник у житло.

Далі, ОСОБА_4 , переконавшись, що його дії залишаються таємними для оточуючих, відшукав у приміщенні будинкувелосипед марки «Минск Мотовело», моделі «Аист», червоного кольору та витягнувши велосипед через віконний отвір, покинув будинок, після чого з викраденим велосипедом місце вчинення кримінального правопорушення покинув, та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми неправомірними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 2075 грн., 00 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в обсязі пред`явленого обвинувачення по ч.4 ст. 185 КК України визнав в повному обсязі, визнавши всі обставині встановлені в обвинувальному акті та пояснив, що дійсно 11 листопада 2023 року приблизно біля 16 годин, точного часу не пам`ятає, він прийшов до сина на подвір`я за адресою АДРЕСА_2 . В цей час в будинку нікого не було. Він підійшов до будинку, через вікно побачив велосипед, розбив вікно, заліз до будинку, та викрав велосипед. Велосипед він продав у с.Крамарка знайомим на прізвище Краснопер за 200 грн., які витратив на придбання алкогольних напоїв. У подальшому велосипед був повернутий. У скоєному він розкаюється, на даний час мешкає разом з сином. Зобов`язується більше не вчиняти правопорушень та просить суворо не карати. Також обвинувачений підтвердив, що цілком розуміє зміст обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, їх не оспорює та повністю визнає свою вину, така його позиція є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших негативних обставин.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що обвинувачений є його батьком. В листопаді 2023 року приблизно о 15-30 годин, точної дати та часу він не пам`ятає, він приїхав додому на скутері та побачив, що вікно у будинку розбите та немає його велосипеду. В цей час йому подзвонив син його знайомих ОСОБА_6 та повідомив, що його батько продав їм велосипед за 200 грн. Він викликав поліцію. У подальшому велосипед йому був повернутий. На даний час обвинувачений мешкає разом з ним, не вживає алкогольних напоїв, він батька простив та просить призначити йому умовне покарання

Згідно до ч. 3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У судовому засіданні суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст обставин вчинення кримінального правопорушення, добровільно визнає себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, і роз`яснив, що погодившись на визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обвинувачений і прокурор будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд також з`ясував, що потерпілий ОСОБА_5 правильно розуміє зміст обставин інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 кримінального правопорушення, їх не оспорює, та роз`яснив, що погодившись на визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 , його повне визнання своєї провини, а також те, що обвинувачений та потерпілий не оспорюють фактичні обставини кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, і не наполягають на дослідженні інших доказів по справі, то у відповідності до положень ч. 3 ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у його вчинені.

Оскільки сторони кримінального провадження вважають, що фактичні обставини кримінального провадження доведені зібраними доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доведеними.

До таких фактичних обставин відносяться обставини щодо дати, часу, місця, способу здійснення кримінального правопорушення, форми вини, розміру заподіяної шкоди.

Досліджена у судовому засіданні правова кваліфікація кримінального правопорушення відповідає дійсним обставинам скоєного діяння.

На підставі викладеного, суд визнає доведеною винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, і кваліфікує його дії за ч. 4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин, не судимий, не одружений, малолітніх або неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, на обліку у лікаря-нарколога за місцем мешкання не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, групи інвалідності не має, за місцем проживання характеризується формально, в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку та готовий понести передбачене законом покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання своєї провина та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч.4 ст.185 КК України.

Разом з цим, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, а також думку потерпілого та прокурора в судових дебатах, які кожен окремо просили призначити обвинуваченому покарання з випробуванням, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, та вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбуття покарання з випробуванням, якщо обвинувачений протягом зазначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.ст.122,124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи №4971 від 16.11.2023 року у сумі 200 грн., що підтверджується звітом про фактичні затрати на проведення експертизи.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого не обирався. Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 349, 368-370, 373- 374, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо протягом зазначеного строку він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання останнього.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 200 (двісті) грн.

Речові докази:

- велосипед марки «Минск Мотовело», моделі «Аист» червоного кольору, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 повернути потерпілому ОСОБА_5 за належністю.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1