ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1141/24 Справа № 201/5994/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , поданої в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Авдіївка Покровського району Донецької області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, незаміжньої, пенсіонерки, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, -

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України (далі - КК), -

В С Т А Н О В И Л А :

З матеріалів провадження убачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що громадянка України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, всупереч інтересам держави України, в умовах воєнного стану, з особистих мотивів, маючи негативне ставлення до чинної влади держави Україна, будучи прихильником проросійських поглядів, перебуваючи за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою власного мобільного телефону марки «Xiaomi», модель «Redmi Note 8 Pro», IMEI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , використовуючи месенджер «Telegram», зареєстрований за номером мобільного зв`язку НОМЕР_3 , з обліковим записом « ОСОБА_9 » ID НОМЕР_4 , здійснила поширення інформації про переміщення, рух Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами на території АДРЕСА_1 .

Так, 04 липня 2023 року о 23 годині 04 хвилин за допомогою власного мобільного телефону марки «Xiaomi», модель «Redmi Note 8 Pro», IMEI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , використовуючи месенджер «Telegram», зареєстрований за номером мобільного зв`язку НОМЕР_3 , з обліковим записом « ОСОБА_9 » ID НОМЕР_4 , поширила інформацію військового характеру, зокрема, про переміщення та рух танкових підрозділів ЗС України в АДРЕСА_1 шляхом направлення двох звукових файлів військовослужбовцю медичного підрозділу ЗС РФ ОСОБА_10 , яка використовує номер мобільного зв`язку НОМЕР_5 , на якому встановлений месенджер «Telegram», з псевдонімом « ОСОБА_11 » (мовою оригіналу).

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 підозрюється у поширенні інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 травня 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ 2 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_12 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_6 , задоволено та застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в умовах ДУ "Дніпровська установа виконання покарань №4", строком на 60 днів, тобто до 21 липня 2024 року, без визначення розміру застави.

01.05.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК.

23.05.2024 о 06:56 годині ОСОБА_7 було затримано на підставі п.6 ч.1 ст 615 КПК України (далі-КПК) та того ж дня їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку незаконністю та безпідставністю.

Вважає, що слідчим недоведено наявність існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК та до підозрюваної ОСОБА_7 цілком можливо було б застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, не порушуючи норми КПК.

В обгрунтування, посилаючись на практику ЄСПЛ, зазначає, що ОСОБА_7 не має будь-якого наміру переховуватися від суду та вчиняти нові кримінальні правопорушення. Крім того, підозрювана не має потреби незаконно впливати на потерпілих та свідків, так як дані особи були допитані під час досудового розслідування.

Разом з тим вказує, що підозрювана має місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , міцні соціальні зв`язки, є внутрішньо переміщеною особою та має батька-інваліда похилого віку.

На підставі вищевикладеного захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2024 року та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника та підозрюваної на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, які наполягали на її задоволенні, просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати підозрюваній ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону в повній мірі дотримано слідчим суддею місцевого суду.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ч.1 ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, за приписами ст.178 КПК, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного/обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного/обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного/обвинуваченого; його майновий стан та наявність у нього судимостей тощо.

Згідно ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п.4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, та санкція ч.2 ст.114-2 КК, за якою їй повідомлено про підозру, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ч.2 ст.114-2 КК та наявність ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливість підозрюваної знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, доведені прокурором та встановлені слідчим суддею під час судового розгляду клопотання, не оспорюються стороною захисту в апеляційній скарзі, а тому згідно ч.1 ст.404 КПК, судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливість підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, належним чином мотивовано слідчим суддею в своїй ухвалі. Так, слідчий суддя зазначив, що про наявність існування вказаних ризиків свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою в інкримінованому кримінальному правопорушенні, вагомість та сукупність зібраних на даному етапі розслідування доказів про подію кримінального правопорушення, зокрема про час, місце та спосіб вчинення в умовах воєнного стану тяжкого злочину проти основ національної безпеки України неподалік територій активних бойових дій згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами), а також проживання останньої на території іншого населеного пункту.

Таким чином, відповідно до ч.1 ст.178 КПК, слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною ОСОБА_7 кримінального правопорушення, тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує у разі визнання її винуватою у цьому злочині, та відомості про особу підозрюваної ОСОБА_7 в їх сукупності, зокрема, її вік та стан здоров`я, які не вказують на неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сімейний та майновий стан, яка незаміжня, пенсіонерка, має зареєстроване та постійне місце проживання, раніше не судима, та дійшов правильних висновків, що інші більш м`які запобіжні заходи, зокрема, у вигляді цілодобового домашнього арешту, на чому наполягає сторона захисту, не забезпечать її належної процесуальної поведінки та не зможуть запобігти встановленим ризикам.

Крім того, відповідно до ст.ст. 10, 12-2, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року в Україні введений воєнний стан строком на 30 діб.

Указами Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 року №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022 від 12.08.2022 №573/2022 …. від 05.02.2024 року № 49/2024, затвердженими Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-IX, та від 18.04.2022 №259/2022, від 21.04.2022 №2212-IX) та від 15.08.2022 року № 2500-IX … №3564-ІХ від 06.02.2024 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Згідно приписів ч.6 ст.176 КПК під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК, приписи якої є імперативними та не передбачають обрання альтернативного запобіжного заходу, тому відсутні підстави для застосування відносно підозрюваної інших більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, у вигляді цілодобового домашнього арешту, на чому наполягає сторона захисту.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Водночас, колегія суддів вважає, що аргументи захисника та його посилання на наявність у підозрюваної ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, батька, який має інвалідність та є особою похилого віку, статусу внутрішньо переміщеної особи, постійного місця проживання, відсутності судимостей, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки це не спростовує висновку слідчого судді про те, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними посилання сторони захисту про недоведеність стороною обвинувачення існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливості підозрюваної ОСОБА_7 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки такий ризик не заявлявся слідчим у клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відповідно слідчим суддею встановлений не був.

Також колегія суддів вважає, що слідчим суддею були належним чином враховані положення ч.4 ст.183 КПК та обґрунтовано прийнято рішення про недоцільність у даному випадку визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК, проти основ національної безпеки України, вчиненого під час дії воєнного стану.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, з наведенням відповідних мотивів, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, враховуючи обставини, передбачені ст.178 КПК, а також з дотриманням вимог ст.ст.194,196 КПК, дійшов висновку про доцільність обрання стосовно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави. Тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою та відповідає вимогам ст.ст.370, 372 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2024 року, якою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в умовах ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4», строком на 60 днів, тобто до 21 липня 2024 року, без визначення розміру застави - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4