Справа № 405/4264/24
провадження № 1-кс/405/1781/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2024 м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 , яке погоджене з заступником начальника відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству - прокурором Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новогригорівка Маловисківського району Кіровоградської області, громадянина України, який має освіту середню-спеціальну, працює електрослюсарем-підземником з ремонту устаткування "Новокостянтинівська шахта" с. Олександрівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, не одружений, не має на утриманні малолітніх (неповнолітніх) дітей та осіб похилого віку, який зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про які внесені 15.06.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000679,-

ВСТАНОВИВ:

17.06.2024 до Ленінського районного суду м. Кіровограда від заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 надійшло клопотання, у якому слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України

Також слідчий вказує про існування ризиків, передбачених п.п. 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання в разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 та просив його задовольнити із викладених у ньому підстав, вказав на існування ризиків п.п. 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник заперечив відносно задоволення клопотання слідчого про застосування до його підзахисного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою мотивуючи це тим, що підозрюваний визнає свою вину; у вчиненому щиро кається; вважає підозру, про яку повідомлено ОСОБА_4 , обґрунтованою, всі обставини, які в ній викладені є вірними; в майбутньому підозрюваний буде сприяти слідству; заявлені стороною ризики вважає необґрунтованими, оскільки з місця пригоди його підзахисний не зник, а навпаки, вжив всіх заходів для надання медичної допомоги потерпілому; підозрюваний є молодою людиною, яка адаптується до суспільства; те, що ОСОБА_4 проживає не в одному населеному пункті, де знаходиться орган досудового розслідування, не свідчить про те, що він буде ухилятись від явки до слідчого; підозрюваний погоджується з обставинами, які викладені в підозрі, а тому ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, є надуманим; також захисник вважає безпідставним посилання сторони обвинувачення на існування ризику, який передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки його підзахисний не намагався вчинити протиправні дії, які вказані у вказаній нормі закону, навпаки, вибачився перед батьками потерпілого; його підзахисний має офіційне місце роботи зі шкідливими умовами праці, буде відшкодовувати збитки потерпілим; захисником наголошується про наявність лише ризику впливу на свідків, вони є одночасно і потерпілими, це його друзі; одна з потерпілих його вибачила; органом досудового розслідування в клопотанні не наведено підстав щодо неможливості визначення застави; просив застосувати до його підзахисного менш суворий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло, на думку захисника, саме цей запобіжний захід зможе мінімізувати ризик впливу на свідків та потерпілих; його підзахисний готовий понести покарання за вчинений ним злочин; окрім цього, захисник просить визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а застава в такому обсязі забезпечить виконання покладених на нього обов`язків; також захисник зауважив на позитивні характеристики ОСОБА_4 , як з місця роботи так і з в/ч НОМЕР_1 , до цього часу раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, злочин, який ставиться йому в провину, є не умисним.

Підозрюваний підтримав позицію захисника та додав, що вину у вчиненні злочину, який ставиться йому в провину, він визнає; співпрацює зі слідством; з місця дорожньо-транспортної пригоди не зник, а навпаки, зупиняв транспортні засоби, щоб допомогти друзям; вибачився перед потерпілими; підозрюваний просить застосувати менш суворий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, якими обґрунтовується необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що слідчими відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області здійснюється досудове у кримінальному провадженні, відомості про які внесені 15.06.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000679 за ч.3 ст. 286-1 КК України.

15.06.2024, о 08 год. 30 хв., ОСОБА_4 затримано на підставі ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України. Цього ж дня ОСОБА_4 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, відповідно до якої, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.06.2024 близько 01 години 40 хвилин, в порушення п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху - (далі ПДР) (п. 2.9. Водію забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння керував легковим автомобілем "Dacia Sandero" реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_7 та рухався по автомобільній дорозі М-30 "Стрий - Умань - Дніпро Ізварине" на території Новоукраїнського району Кіровоградської області зі сторони міста Кропивницький в напрямку смт. Смоліне Новоукраїнського району Кіровоградської області

Під час руху на вказаному автомобілі, у вказаний час та у вказаному напрямку ОСОБА_4 порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д) ПДР (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну…, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху) проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, легковажно сподівався на відвернення негативних наслідків та у порушення вимог п.12.1 ПДР (п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним) діючи протиправно самовпевнено та недбало, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, хоча повинен був та міг їх передбачити, у даній дорожній обстановці не вибрав безпечної швидкості руху керованого транспортного засобу в складних погодних та дорожніх умовах, які обумовлювалися темною порою доби та заокругленням вправо по напрямку свого руху, не контролюючи свої дії через наявний стан алкогольного сп`яніння позбавив себе можливості контролювати рух транспортного засобу та його напрямок, і як наслідок, не впорався з керуванням транспортного засобу та на 657 км. + 900 метрів автомобільної дороги М-30 "Стрий - Умань - Дніпро Ізварине" на території Новоукраїнського району Кіровоградської області допустив виїзд керованого автомобіля за межі проїзної частини спочатку на ліве узбіччя щодо напрямку його руху, з подальшим заносом та виїздом на праве узбіччя і виїздом за межі проїзної частини та перекиданням транспортного засобу у полі.

В результаті отриманих, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень пасажир автомобіля неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув на місці події, пасажирів вказаного транспортного засобу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з тілесними ушкодженнями для надання допомоги доставлено до медичних закладів.

За практикою Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Надані слідчим докази, а саме: висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху від 15.06.2024, яким встановлено, що ОСОБА_4 перебував в стані алкогольного сп`яніння; протокол огляду місця події від 15.06.2024; протоколи допиту свідків ОСОБА_10 від 15.06.2024, ОСОБА_11 від 15.06.2024; протокол допиту підозрюваного від 15.06.2024, свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив про причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, в якому він підозрюється, а пред`явлена підозра, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Слідчим суддею звертається увага на те, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Слідчий суддя також вважає, що прокурором та слідчим обґрунтовано наведений перелік ризиків, що передбачений п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься тяжкого злочину, оскільки за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а тому ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку може бути визнаним як менш небезпечним, ніж покарання та процедура його відбування. Такий висновок слідчого судді узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Має під собою підґрунтя й зазначений прокурором та слідчим ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно прямо чи через третіх осіб впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від давання показань.

Враховуючи, що досудове розслідування наразі триває, ОСОБА_4 може впливати на свідків, а також, шляхом застосування підкупу, шантажу та погроз, тим саме матиме можливість перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом впливу на них, оскільки свідки дають викривальні покази щодо вчинення ОСОБА_4 злочину ч.3 ст. 286-1 КК України, а свідки є знайомими ОСОБА_4 .

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

Також є реальним ризик, який передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення, про реальність цього ризику свідчить те, що ОСОБА_4 притягувався до адміністративної відповідальності згідно постанови від 04.03.2024 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме: керував транспортним засобом ИЖ не маючи права керувати таким транспортним засобом, тобто не маючи посвідчення водія категорії «А»; окрім того, злочин, який ставиться в провину ОСОБА_4 , вчинений в стані алкогольного сп`яніння; названі обставини з високою вірогідністю можу вказувати на те, що підозрюваний своєю поведінкою створює враження особи, яка схильна до вчинення правопорушень.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, раніше не судимий, а тому, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує також обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 не одружений, не має на утриманні малолітніх та/або неповнолітніх дітей, осіб похилого віку, має офіційне місце роботи, проживання, за місцем роботи характеризується позитивно, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, наявні вагомі докази про вчинення ним злочину, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що сторонами кримінального провадження не надані докази, які б свідчили про достатність застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним вище ризикам, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати винятковий запобіжний захід тримання під вартою, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним через неможливість в жодний інший спосіб забезпечити його належну процесуальну поведінку під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Як встановлено, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, в результаті якого загинула людина, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, та незаконно впливати на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 тяжкого кримінального, слідчий суддя не визначає розмір застави.

Вище викладене у сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання слідчого та наявність передбачених законом підстав для його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 40, 131, 132, 176-178, 182-184, 194, 196 - 197, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області підполковник поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з заступником начальника відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству - прокурором Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 08 год. 30 хв., 15.06.2024 по 13.08.2024 включно, в межах строку досудового розслідування.

Вручити копію цієї ухвали прокурору, підозрюваному, захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. А особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_12