Справа № 487/2308/24
Провадження № 1-кс/487/2083/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2024 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000067 від 05.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000067 від 05.10.2023 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просила накласти арешт на майно, яке було вилучено 14.03.2024, а саме: мобільний пристрій Iphone 12 IME1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ; ноутбук HP S/N НОМЕР_3 ; ноутбук Lenovo ThinkPad t450; планшет Xiaomi 21051182 G, s/ НОМЕР_4 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000067 від 05.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службовими особами військової частини НОМЕР_5 вносяться неправдиві відомості до офіційних документів та нараховується грошове забезпечення військовослужбовцю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на посаді радіотелефоніста у роті зв`язку та не виконує обов`язки за посадою та ухиляється від проходження військової служби, також в цей же час виконує обов`язки за посадою радника начальника Херсонської обласної військової адміністрації ОСОБА_5 (не отримуючи за це грошові кошти).

14.03.2024 на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 від 12.03.2024 було проведено обшук за місцем тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_5 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого виявлено та вилучено зазначене у клопотанні майно.

14.03.2024 постановою слідчого вилечені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

У клопотанні прокурор посилається на те, що для встановлення обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення необхідно забезпечити збереження вилученого майна з метою використання вказаного тимчасово вилученого майна для забезпечення проведення ряду слідчих (розшукових) дій, в першу чергу огляду та судових експертиз, а тому виникла необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

В судовому засіданні прокурор не була присутньою, надала до суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно зі ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000067 від 05.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службовими особами військової частини НОМЕР_5 вносяться неправдиві відомості до офіційних документів та нараховується грошове забезпечення військовослужбовцю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на посаді радіотелефоніста у роті зв`язку та не виконує обов`язки за посадою та ухиляється від проходження військової служби, також в цей же час виконує обов`язки за посадою радника начальника Херсонської обласної військової адміністрації ОСОБА_5 (не отримуючи за це грошові кошти).

12.03.2024 року слідчим суддею Заводського районного суду постановлено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку у квартирі за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , з метою виявлення та вилучення мобільних телефонів, ноутбуків, планшетів, жорстких дисків, іншої електронної техніки, на якій може знаходитись переписка ОСОБА_7 з посадовими особами військової частини НОМЕР_5 .

З протоколу обшуку від 14.03.2024 слідує, що старшим слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено мобільний пристрій Iphone 12 IME1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ; ноутбук HP S/N НОМЕР_3 ; ноутбук Lenovo ThinkPad t450; планшет Xiaomi 21051182 G, s/n 3580/Q2T301889.

14.03.2024 слідчим винесено постанову, відповідно до якої вилучене в ході обшуку майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи встановленні досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження, існує обґрунтоване припущення, що виявленні в ході обшуку майно може відомості про факти чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, а також необхідні для проведення судових експертиз.

А за такого, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено відповідність вилученого майна критеріям, визначенні статтею 98 КПК України.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 14.03.2024, а саме: мобільний пристрій Iphone 12 IME1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ; ноутбук HP S/N НОМЕР_3 ; ноутбук Lenovo ThinkPad t450; планшет Xiaomi 21051182 G, s/n 3580/Q2T301889.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1