ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року

м. Київ

Справа № 282/1211/17

Номер провадження в апеляційному суді 11-кп/4805/302/23

Провадження № 51 - 6756 км 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

у режимі відеоконференції:

засудженого ОСОБА_8 ,

його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000327 від 07 вересня 2017 року, щодо:

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Привітів, Любарського району, Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ст. 186 ч. 3 КК України,

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Привітів, Любарського району, Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ст. 186 ч. 3 КК України,

за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_8 та захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2022 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 09 серпня 2023 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2022 року засуджено:

- ОСОБА_6 за ст. 186 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- ОСОБА_8 за ст. 186 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вказано рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь держави

1 484 гривні 40 копійок процесуальних витрат за проведення судової дактилоскопічної експертизи.

Прийнято рішення щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 та ОСОБА_8 визнано винуватими і засуджено за те, що вони 07 вересня 2017 року опівночі, діючи за попередньою змовою між собою на відкрите викрадення майна ОСОБА_10 , зайшли на веранду будинку потерпілої за адресою:

АДРЕСА_2 , де шляхом обману, а саме представившись онуком потерпілої, примусили останню вийти до них. У подальшому

ОСОБА_6 штовхнув ОСОБА_10 на підлогу та разом з ОСОБА_8 з метою подолання опору потерпілої утримували її за руки і висловлювали погрози фізичної розправи, у результаті чого ОСОБА_10 скорилася і передала

ОСОБА_6 та ОСОБА_8 кошти в сумі 3 100 гривень, з якими останні втекли з місця події. Під час зазначених подій потерпілій ОСОБА_10 було заподіяно легкі тілесні ушкодження.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 09 серпня 2023 року зазначений вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_8 залишено без зміни, а апеляційні скарги їх захисників - відповідно адвокатів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 - без задоволення.

Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали, а також короткий зміст поданих заперечень

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого

ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 3 КК України, не доведено поза розумним сумнівом, а висновки судів першої та апеляційної інстанцій ґрунтуються на припущеннях. Указує на те, що досудове розслідування проведено неуповноваженими особами, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутня постанова про призначення групи слідчих. Зазначає, що розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції проведено за відсутності потерпілої ОСОБА_10 , її не було безпосередньо допитано в судовому засіданні щодо обставин вчинення кримінального правопорушення та щодо проведення за її участю слідчих дій, всі письмові докази, які були отримані в ході проведення таких слідчих дій за участю потерпілої, дослідженні за її відсутності, а також судове провадження здійснено за відсутності потерпілої, належним чином не повідомленої про дату, час і місце судового засідання. Вважає, що суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. 419 КПК України залишив поза увагою та не надав конкретних відповідей на доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , не викликав в судове засідання потерпілу ОСОБА_10 , не допитав її та повторно не дослідив докази, на які посилався захисник, провівши апеляційний розгляд також за відсутності потерпілої, належним чином не повідомленої про дату, час і місце судового засідання.

Засуджений ОСОБА_8 посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду щодо нього і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 3 КК України, не доведено поза розумним сумнівом, а висновки судів першої та апеляційної інстанцій ґрунтуються на припущеннях. Доводи його касаційної скарги про проведення досудового розслідування неуповноваженими особами, розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції за відсутності потерпілої

ОСОБА_10 , а також про порушення, допущені судом апеляційної інстанції, аналогічні доводам касаційної скарги захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 .

У запереченнях на касаційні скарги захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 . прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_13 просить залишити їх без задоволення через необґрунтованість наведених в них доводів.

Крім того, на спростування доводів касаційних скарг про те, що досудове розслідування проведено неуповноваженими особами, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_13 надіслав копію постанови

в.о. начальника СВ Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області про визначення слідчої групи, яка здійснюватиме досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, від 07 вересня 2017 року, про що 21 березня 2024 року о 16 годині 05 хвилин на електронну адресу Верховного Суду надійшов відповідний лист (вх. № 8046/0/170-24 від 21 березня 2024 року).

Від інших учасників судового провадження заперечень на касаційні скарги захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 не надходило.

Позиції учасників судового провадження

Захисник засудженого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні висловив доводи на підтримання своєї касаційної скарги та просив її задовольнити, а також вважав обґрунтованою касаційну скаргу засудженого ОСОБА_8 .

Засуджений ОСОБА_8 та його захисник - адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні висловили доводи на підтримання касаційної скарги засудженого ОСОБА_8 та просили її задовольнити, а також вважали обґрунтованою касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 .

Прокурор у судовому засіданні вважав касаційні скарги захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 необґрунтованими та просив залишити їх без задоволення.

Мотиви Суду

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Касаційний суд при перевірці матеріалів кримінального провадження встановив, що суди дотримались зазначених вимог закону.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та з проникненням у житло, відповідає встановленим обставинам і підтверджується безпосередньо дослідженими та оціненими судом доказами.

Суд першої інстанції ретельно дослідив докази, що мають значення для з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення та на підтвердження винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_8 обґрунтовано послався на такі письмові докази.

Так, суд першої інстанції безпосередньо дослідив на предмет допустимості та обґрунтовано послався у вироку на дані, які містяться в протоколі слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_10 від 07 вересня 2017 року з фототаблицею до нього, в ході якого ОСОБА_10 на місці події відтворила, яким чином

ОСОБА_6 схопив її за руку та штовхнув на підлогу, після чого

ОСОБА_6 та ОСОБА_8 смикали її за одяг та, вимагаючи гроші, погрожували фізичною розправою. Крім того, ОСОБА_10 вказала на місце під матрацом, де зберігались 3 100 гривень, які вона віддала ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Слідчий експеримент проведено 07 вересня 2020 року, тобто безпосередньо в день вчинення кримінального правопорушення, в ході якого ОСОБА_10 детально повідомила та продемонструвала всі деталі вчиненого щодо неї кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку про застосування норми права, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року в справі № 740/3597/17, протокол проведення слідчого експерименту є самостійним процесуальним джерелом доказів і його слід розмежовувати з показаннями особи.

Зазначену слідчу дію проведено та результати оформлено з дотриманням вимог статей 104, 105, 106, 240 КПК України, уповноваженою особою - слідчою СВ Любарського відділення поліції Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_14 , у присутності двох понятих та статиста. Всі учасники зазначені у протоколі і в ньому наявні всі їх підписи. Заяв та зауважень від учасників слідчої дії не надходило.

Відповідно до даних, які містяться в протоколі огляду місця події від

07 вересня 2017 року з фототаблицею до нього, за участю потерпілої ОСОБА_10 було оглянуто її домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено на внутрішній частині дверей та рамі відбитки пальців.

Згідно з висновком судової дактилоскопічної експертизи від 20 вересня 2017 року № 1/1656 вилучені сліди пальців рук в ході зазначеного огляду місця події від

07 вересня 2017 року належать ОСОБА_6 .

За даними, які містяться в протоколах пред`явлення особи для впізнання від

07 вересня 2017 року, потерпіла ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_6 та

ОСОБА_8 як осіб, які її пограбували. Зазначені слідчі дії проведено

07 вересня 2020 року, тобто також безпосередньо в день вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до даних, які містяться в протоколі обшуку від 08 вересня 2017 року за місцем проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено чорну шкіряну куртку та кросівки темно-сильного кольору.

За даними, які містяться в протоколі пред`явлення речей для впізнання від

13 вересня 2017 року, потерпіла ОСОБА_10 впізнала кросівки, що були вилучені за місцем проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , в які був взутий один з них під час вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 11 вересня 2017 року № 460 у потерпілої ОСОБА_10 виявлені легкі тілесні ушкодження.

Згідно з висновками комісійних судово-психіатричних експертиз від 10 жовтня 2017 року №№ 341-2017, 342-2017 відповідно ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на час вчинення інкримінованого діяння могли усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і за своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребують.

Що стосується доводів касаційних скарг про розгляд кримінального провадження з порушенням вимог КПК України без участі потерпілої ОСОБА_10 , то колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до встановлених судами обставин потерпіла ОСОБА_10 , 1939 року народження, є особою похилого віку, а також має незадовільний стан здоров`я.

Суд першої інстанції неодноразово вживав заходів до виклику потерпілої

ОСОБА_10 в судове засідання для її допиту, постійно надсилав їй повідомлення про дату, час та місце кожного наступного судового засідання.

Так, у заяві від 17 грудня 2017 року потерпіла ОСОБА_10 просила провести підготовче судове засідання кримінального провадження без її участі. У підготовчому судовому засіданні 19 грудня 2017 року ні обвинувачені

ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , ні їх законний представник ОСОБА_15 , а також захисники ОСОБА_12 та ОСОБА_11 не заперечували проти проведення підготовчого судового засідання за відсутності потерпілої.

У заяві від 13 березня 2018 року потерпіла ОСОБА_10 у зв`язку з її віком та станом здоров`я, а також віддаленістю її місця проживання від м. Житомира просила судовий розгляд кримінального провадження проводити за її участю в режимі відеоконференції з приміщення Любарського районного суду Житомирської області.

Суд першої інстанції неодноразово вживав заходів для організації участі потерпілої ОСОБА_10 у розгляді кримінального провадження в режимі відеоконференції, про що постановляв відповідні ухвали, проте вона жодного разу не з`явилась до приміщення Любарського районного суду Житомирської області і судові засідання неодноразово відкладалися.

Із журналу судового засідання від 19 жовтня 2018 року та аудіозапису цього судового засідання, який міститься на технічному носії фіксації кримінального провадження в суді першої інстанції, вбачається, що на чергову неявку потерпілої ОСОБА_10 прокурор повідомив, що вона за віком і станом здоров`я відмовляється їхати як до Житомирського районного суду Житомирської області на судове засідання, так і до Любарського районного суду Житомирської області для участі в режимі відеоконференції.

У подальшому в судове засідання 16 вересня 2019 року потерпіла ОСОБА_10 знову не з`явилась, при цьому про дату, час та місце цього судового засідання була повідомлена належним чином. Із журналу судового засідання від 16 вересня

2019 року та аудіозапису цього судового засідання, який міститься на технічному носії фіксації кримінального провадження в суді першої інстанції, вбачається, що прокурор надав суду заяву потерпілої ОСОБА_10 від 13 вересня 2019 року, у якій вона просила проводити судовий розгляд кримінального провадження без її участі, оскільки за станом здоров`я вона не може з`явитися до суду. Потерпіла у зазначеній заяві також підтримала свої показання на досудовому розслідуванні та просила суворо покарати винних.

У зв`язку з наведеним прокурор відмовився від допиту потерпілої ОСОБА_10 . Суд, вислухавши думки усіх учасників судового провадження, у тому числі обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , їх законного представника ОСОБА_15 , а також захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які не заперечували проти судового розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілої, змінив порядок дослідження доказів, виключивши з нього допит потерпілої ОСОБА_10 .

При цьому суд вживав всіх передбачених законом заходів для повідомлення потерпілої ОСОБА_10 про дату, місце та час всіх наступних судових засідань.

Суд першої інстанції безпосередньо дослідив на предмет допустимості, належності та достовірності всі зазначені вище письмові докази, які були отримані за участю потерпілої ОСОБА_10 , визнав, що їх отримано з дотриманням вимог КПК України, і обґрунтовано послався на них у вироку на підтвердження винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .На показання потерпілої, які вона давала на досудовому розслідуванні, суд першої інстанції у вироку не посилався.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_8 зазначеного кримінального правопорушення та правильно кваліфікував їх дії за ст. 186 ч. 3 КК України. При цьому всім наявним доказам, суд відповідно до вимог КПК України дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доводи касаційних скарг про проведення досудового розслідування неуповноваженими особами є безпідставними.

Під час судового розгляду кримінального провадження як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді ніхто з учасників судового провадження, у тому числі обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , їх законний представник ОСОБА_15 , а також захисники ОСОБА_12 та ОСОБА_11 не ставили під сумнів повноваження слідчих, які проводили досудове розслідування та збирали докази у кримінальному провадженні, а також не заявляли про недопустимість доказів як таких, що отримані неуповноваженими особами.

У матеріалах кримінального провадження міститься витяг з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, де слідчими у кримінального провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000327 від 07 вересня 2017 року, вказані ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_14 .

Крім того, на спростування зазначених доводів касаційних скарг прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_13 додатком до своїх заперечень надіслав копію постанови в.о. начальника СВ Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_16 про визначення слідчої групи, яка здійснюватиме досудове розслідуванняв кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000327 від 07 вересня 2017 року, у складі слідчих СВ Любарського ВП ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 та старшого групи ОСОБА_16 .

Такий підхід відповідає висновку про застосування норми права, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 жовтня 2021 року в справі № 724/86/20.

Суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_11 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_12 на вирок місцевого суду, належним чином перевірив викладені в них доводи про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового слідства, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та наявність підстав для застосування положень ст. 75 КК України, визнав їх безпідставними, мотивував своє рішення та зазначив підстави, з яких апеляційні скарги визнано необґрунтованими.

Про апеляційний розгляд кримінального провадження потерпіла ОСОБА_10 була повідомлена належним чином як поштою, так і по мобільному телефону через доньку, проте в судове засідання 09 серпня 2023 року не з`явилась та про причини неявки суд апеляційної інстанції не повідомила, що відповідно до ст. 405 ч. 4 КПК України не перешкоджало проведенню розгляду.

Із журналу судового засідання від 09 серпня 2023 року та аудіозапису цього судового засідання, який міститься на технічному носії фіксації кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, вбачається, що захисники ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вважали за можливе здійснювати апеляційний розгляд за відсутності потерпілої ОСОБА_10 .

Крім того, ні захисник ОСОБА_11 , ні захисник ОСОБА_12 не подавали до апеляційного суду та в судовому засіданні не заявляли клопотань у порядку

ст. 404 ч. 3 КПК України про повторне дослідження доказів, а тому доводи касаційних скарг в цій частині не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів не встановила процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків судів про доведеність вини ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 3 КК України, та правильність кваліфікації їх дій.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суди нижчих інстанцій дотрималися вимог статей 10, 22 КПК України та врахували практику Європейського суду з прав людини, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу розглянуто у відповідності до вимог КПК України.

Покарання, призначене ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для їх виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, воно відповідає вимогам статей 50, 65 КК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень, не виявлено.

За таких обставин, колегія суддів підстав для задоволення касаційних скарг засудженого ОСОБА_8 та захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 і скасування судових рішень щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не знаходить.

Керуючись статтями 436, 438 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 01 грудня

2022 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 09 серпня 2023 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_8 та захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3