Справа №: 398/2405/24
провадження №: 1-кп/398/337/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

"16" липня 2024 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про закриття кримінального провадження №0000407 від 11.12.2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

До Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшло клопотання прокурора Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000407 від 11.12.2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання мотивоване тим, що СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000407 від 11.12.2012 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.12.2003 року ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді директора приватного підприємства «ТАЛИШ». заснованого 11.12.2003 року, умисно підробив довідку про свою заробітну плату, в якій зазначив, що з вересня 2003 року по листопад 2003 року, перебуваючи на посаді директора вказаного підприємства, отримував заробітну плату у розмірі 500 гривень щомісяця.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 вчинив підроблення офіційного документа, який видається підприємством чи іншою особою, яка має право видавати такі документи, з метою використання його підроблювачем, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.358 КК України.

Крім того, 15.12.2003 року ОСОБА_4 . перебиваючи на посаді директора приватного підприємства «ТАЛИШ», заснованого 11.12.2003 року умисно підробив довідку про свою заробітну плату, в якій зазначив, що з вересня 2003 року по листопад 2003 року, перебуваючи на посаді директора вказаного підприємства, отримував заробітну плату у розмірі 500 гривень щомісяця.

Продовжуючи намір щодо незаконного використання завідомо підробленої довідки щодо розміру заробітної плати ОСОБА_4 15.12.2003 року надав дану довідку до Олександрійської філії № 3070 відкритого акціонерного товариства «Ощадбанк» з метою отримання банківського кредиту фізичною особою. В результаті даних незаконних дій ОСОБА_4 отримав кредит в сумі 15000 гривень та вказані гроші до банку не повернув у встановлені в кредитному договорі строки.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 вчинив використання завідомо підробленого документа тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.358 КК України.

12.04.2005 року, в порядку ст. 131-132 КПК України 1960 року, складено постанову про притягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.358 КК України.

23.05.2005 року досудове слідство по кримінальній справі призупинено на підставі п.1 ст. 206 КПК України.

У подальшому досудове розслідування декілька разів поновлювалось у зв`язку з проведенням окремих процесуальних дії, та знову зупинялось до встановлення місця перебування ОСОБА_4 . На даний час досудове розслідування поновлено.

11.12.2012 року у зв`язку з набранням чинності Кримінального процесуального кодексу України (в редакції 2012 року) відомості про зазначене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000407 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.358 КК України, та розпочато досудове розслідування.

Під час досудового розслідування за матеріалами кримінального провадження №0000407 слідчим за погодженням з процесуальним прокурором 04.09.2014 року складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст. 358 КК України ОСОБА_4 , яке відповідно до вимог КПК України отримала голова правління «Соборний 107» ОСОБА_5 .

Досудове розслідування у кримінальному провадженні 12.04.2005 року , на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, зупинено ОСОБА_4 на підставі ст.138 КПК України (в редакції 1960 року) оголошено в розшук.

Підозрюваний ОСОБА_4 на даний час переховується від органів досудового слідства та суду, вжитими розшуковими заходами встановити його місце знаходження не представилось можливим.

У кримінальній справі проведено ряд слідчих дій, які у своїй сукупності підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні даних кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінальних проступків.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 переховується від органу досудового розслідування на протязі тривалого часу та його місцезнаходження невідоме, те, що з моменту вчиненням ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.358 КК України, минуло 20 років, а також те, що завершити досудове розслідування з повідомленням ОСОБА_4 про таке завершення не представляється можливим, виконуючи вимоги ч.2 ст.49 КК України, ОСОБА_4 необхідно звільнити від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні клопотання про закриття кримінального провадження підтримав та просив його задовольнити, вирішити питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Представник потерпілої особи Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_6 - подав заяву в якій зазначив, що проти задоволення клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не заперечує, розгляд справи просить проводити без його участі.

Місцеперебування підозрюваного ОСОБА_4 наразі невстановлено.

Вислухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Пункт 5 ч.1 ст.7-1 КПК України (в редакції 1960 року) визначає закінчення строків давності як одну із підстав закриття судом провадження в кримінальній справі.

Відтак, суд при розгляді даної кримінальної справи керуватиметься положеннями КПК України 1960 року, оскільки норми даного КПК України пом`якшують становище обвинуваченого ОСОБА_4 .

Згідно ч.1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Положеннями ч.2 та 3 ст.49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно ч.5 ст.49 КК України, давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-2, катування, передбаченого частиною третьою статті 127, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

Санкцією ч.1 ст.358 КК України (станом на 19.11.2003 року), передбачено покарання у вигляді штрафу до сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років.

Санкцією ч.3 ст.358 КК України (станом на 19.11.2003 року), передбачено покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

На даний час зазначена категорія кримінальних правопорушень відноситься, відповідно до ст.12 КК України, до категорії кримінальних проступків.

Судом встановлено, що з часу вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 наразі минуло понад 20 років та вказане кримінальне правопорушення не підпадає під заборону застосування давності, визначеної ч.5 ст.49 КК України.

Розшуком обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він перебуває на території Російської Федерації.

Станом на день розгляду клопотання даних про те, що ОСОБА_4 вчинив новий злочин, суду не надано.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 02.02.2023 року №735/1121/20, визначені у ст.49 КК України строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним. Встановлені ч.2 ст.49 КК України загальні строки мають преклюзивний характер і спрямовані на недопущення застосування щодо людини заходів кримінальної репресії через нерозумно тривалі проміжки часу. Адже в іншому разі зупинення диференційованих строків у випадках, коли підозрюваний, обвинувачений переховується від розслідування та суду впродовж багатьох років, продовжувало б їх на необмежений час з можливістю покарання особи за кримінальні правопорушення, вчинені в далекому минулому, впродовж усього життя - як тільки вона потрапить у поле зору правоохоронних органів. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Пленум Верховного Суду України в абзаці 2 пункту 8 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» роз`яснив, що звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст.49 КК України.

При цьому, відповідно до правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 24.05.2018 року № 200/4664/14-к та від 12.11.2019 року по справі № 566/554/16-к, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, суд не зобов`язаний встановлювати чи винний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення та чи підлягає він покаранню за його вчинення. Визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та здійснюється незалежно від визнання своєї вини у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав та відсутності заперечень закрити кримінальне провадження.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 735/1121/20, викладаючи правову позицію у постанові від 02.02.2023 року, зазначила, що особа, котра ухилялася від досудового розслідування або суду, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованих строків, передбачених ч.1 ст.49 КК України, подовжених на час ухилення. Встановлені ч.2 цієї статті загальні строки повинні застосовуватися лише в разі, якщо вони сплинули на час розгляду справи судом, тобто минуло більш як п`ять років з дня вчинення кримінального проступку і понад п`ятнадцять років з дня вчинення злочину. У разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого ч.1 ст. 49 КК України, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Суд вважає, що усі вимоги закону у даному випадку дотримані, існують законні підстави для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 та закриття щодо нього кримінальної справи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7-1 КПК України (в редакції 1960 року) провадження в кримінальній справі може бути закрито судом у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 282 КПК України (в редакції 1960 року) якщо під час судового розгляду справи будуть установлені підстави для закриття справи, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 ст. 6 і ст.ст.7, 7-2, 8, 9, 10, 11-1 цього Кодексу, суд, вислухавши думку учасників судового розгляду і висновок прокурора, своєю мотивованою ухвалою, а суддя - постановою, закриває справу.

Виходячи з фактичних обставин справи, подія кримінальних правопорушень мала місце 15.12.2003 року, відтак з дня вчинення кримінальних правопорушень, минуло більше 20 років.

Закінчення вказаного строку відповідно до вимог ст. 49 КК України, ст.ст.7-1, 11-1 КПК України (в редакції 1960) є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, оскільки в зв`язку з цим припиняються повноваження держави щодо кримінального переслідування такої особи.

Враховуючи викладені обставини та встановлені факти, а також вимоги КПК України, суд вважає, що у даному випадку без шкоди для особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, є можливим провести розгляд кримінального провадження без її участі та закрити провадження у справі з підстав, встановлених у законі, звільнивши ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, тому клопотання прокурора про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.248 КПК України (в редакції 1960 року) при наявності обставин, передбачених ст.6, ч.1 ст.7, ст.ст.7-1, 7-2, 8, 9, 10 і 11-1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом.

Керуючись ст.12, 49 КК України, ст.7-1, ст.11-1, 349 КПК України (в редакції 1960 року), суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження №0000407 від 11.12.2012 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бадалан Масалінського району республіки Азербайджан, громадянина України, від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.ч.1, 3 ст.358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000407 від 11.12.2012 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.358 КК України закрити, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Речовий доказ - довідку про заробітну плату ОСОБА_4 - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1