Справа № 489/3505/24
Провадження № 1-кс/489/588/24
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

10 червня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову про закриття кримінального провадження,

з участю представника скаржника, адвоката ОСОБА_3 (дистанційно), прокурора ОСОБА_5 ,

встановив:

14.05.2024 до слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ ВП № 4 ГУ НП в Миколаївській області від 29.08.2023 про закриття кримінального провадження №0000439 від 04.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом смерті 03.08.2024 ОСОБА_6 внаслідок отримання мінно-вибухових травм, не сумісних із життям. Скаржник вказує, що постанова слідчого є необґрунтованою, оскільки досудове розслідування проведене не у повному обсязі, у зв`язку з чим просив її скасувати.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити, зазначивши про те, що слідчий навіть не повідомив матір загиблого про кримінальне провадження та про наслідки його закриття вона дізналася лише після його самостійного звернення до органу досудового розслідування.

Прокурор заперечив проти скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Крім того, на запит суду були надані матеріали кримінального провадження.

Вислухавши учасників, дослідивши скаргу з доданими матеріалами та матеріали кримінального провадження №0000439 від 04.08.2023, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що СВ ВП № 4 МРУП ГУ НП в Миколаївській області здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження №0000439 від 04.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом смерті 03.08.2024 ОСОБА_6 внаслідок отримання мінно-вибухових травм не сумісних з життям, за результатами здійснення якого слідчим ОСОБА_7 29.08.2023 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, яку представник скаржника отримав 06.05.2024, що прокурором жодним чином не спростовано, у зв`язку з чим, керуючись положеннями ч. 1 ст. 304 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що особою, яка подала скаргу, не пропущений встановлений законом строк подання скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Вирішуючи питання щодо права ОСОБА_4 на оскарження даної постанови слідчого, суддя виходить з того, що відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб. Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

В даному випадку ОСОБА_4 , в інтересах якої адвокатом подана скарга, є матір`ю загиблого ОСОБА_6 , тобто загибеллю останнього їй могла бути заподіяна моральна шкода. Після початку досудового розслідування органом досудового розслідування їй не було повідомлено про наявність кримінального провадження та хід його розслідування. Про смерть сина вона дізналася лише зі сповіщення № 02/6308 від 15.08.2023, направленого їй ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого вона виявила свій інтерес до розслідування обставин загибелі свого сина та з допомогою захисника звернулася до органу досудового розслідування для отримання постанови про закриття кримінального провадження.

Той факт, що ОСОБА_4 не була подана заява про залучення як потерпілої не спростовує можливості оскарження нею відповідного рішення слідчого про закриття провадження у зв`язку з тим, що, по-перше, розслідування кримінального провадження фактично тривало незначний проміжок часу: з 04.08.2023 до 29.08.2023, і з урахуванням смерті сина, неповідомлення органом досудового розслідування про реєстрацію відповідного кримінального провадження, вона об`єктивно могла не встигнути подати заяву про залучення її до провадження в якості потерпілої до закриття кримінального провадження слідчим.

По-друге, сам слідчий не вжив жодних заходів до залучення до провадження, яке розслідує обставини смерті особи, в якості потерпілих визначених в ч. 6 ст. 55 КПК України осіб.

По-третє, відмова за описаних вище обставин особі в праві на оскарження рішення слідчого про закриття кримінального провадження з формальних підстав буде очевидним порушенням гарантованого ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на ефективний засіб правового захисту, оскільки така особа штучно потрапляє в обставини, за яких вона не може формально набути статусу потерпілого в швидко закритому без її відома кримінальному провадженні, а також не може оскаржити рішення про закриття такого провадження, оскільки не встигла оформитись в статусі потерпілого в такому провадженні.

У зв`язку з цим, слідчий суддя доходить висновку, що скарга подана належною особою, яка відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має право на оскарження постанови про закриття кримінального провадження, тому відсутні підстави для повернення скарги за п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, і скарга має бути розглянута слідчим суддею по суті.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для прийняття слідчим рішення про закриття кримінального провадження стало те, що немає осіб, причетних до смерті ОСОБА_6 .

При цьому, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і до винесення постанови про закриття кримінального провадження слідчим не було проведено всіх необхідних слідчих та процесуальних дій, направлених на встановлення повних та об`єктивних обставин кримінального правопорушення, за яким здійснюється досудове розслідування.

Зокрема, в матеріалах провадження наявна постанова про призначення судово-медичної експертизи від 04.08.2023 трупа ОСОБА_6 , однак станом на час прийняття слідчим 29.08.2023 рішення про закриття кримінального провадження, а також на даний час не було витребувано та не додано висновок експерта судово-медичної експертизи щодо встановлення обставин заподіяння тілесних ушкоджень та настання смерті ОСОБА_6 .

Також в матеріалах провадження наявна постанова про призначення групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні, яка не містить підпису керівника прокуратури, який її виніс, що, у свою чергу, вказує на те, що всупереч положенням ст. 37 КПК України не був визначений у процесуальний спосіб прокурор (група прокурорів) у даному кримінальному провадженні.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження (протоколів допиту свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ) вбачається, що під час вибуху невідомого предмету, від чого отримав травми та помер ОСОБА_6 , були присутні та отримали тілесні ушкодження ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Однак вказані особи, незважаючи на те, що були безпосередньо присутніми на місці вибуху та могли бути свідками та очевидцями події, взагалі не були допитані слідчим з приводу обставин кримінального правопорушення.

Також, з протоколу огляду місця події від 04.08.2023 слідує, що під час огляду місця події були вилучені металеві уламки від невідомого предмету. Однак, в матеріалах справи відсутні відомості щодо того, що слідчим вживалися заходи для призначення та проведення відповідної експертизи вказаних вилучених уламків ймовірного вибухового пристрою, що також свідчить про неповноту досудового розслідування.

Крім того, як вказувалось вище, слідчий не встановив заінтересованих осіб, які можуть бути потерпілими у даному кримінальному провадженні.

За комплексу вказаних обставин та того, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні тривало досить короткий проміжок часу, якого очевидно недостатньо для перевірки всіх суттєвих обставин кримінального провадження, тому досудове розслідування не можна визнати таким, що проведене в повному обсязі за встановлених фактичних обставин, яким дана правова оцінка слідчим шляхом прийняття рішення про його закриття.

Непроведення слідчим досудового розслідування в повному обсязі та на належному рівні є порушенням закріпленого в ст. 9 КПК України принципу законності, відповідно до якого прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, встановлені під час розгляду скарги обставини вказують на те, що постанова про закриття кримінального провадження винесена формально, без проведення досудового розслідування в повному обсязі та без з`ясування всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, що свідчить про те, що вказана постанова є протиправною, необґрунтованою та передчасною.

У зв`язку з цим, вимоги скарги про скасування постанови підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова слідчого про закриття кримінального провадження відповідно до положень ч. 2 ст. 307 КПК України - скасуванню.

З приводу інших вимог скарги про необхідність впливу на бездіяльність слідчого щодо непроведення належних та достатніх слідчих (розшукових) дій, зобов`язання слідчого провести певні слідчі дії та встановлення йому строку для проведення слідчих та процесуальних дій, то слідчий суддя доходить висновку, що вказані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки, по-перше, відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Натомість в даному випадку, скаржником оскаржується саме рішення слідчого про закриття кримінального провадження, за наслідком чого слідчим суддею може бути прийнято рішення лише про скасування відповідної постанови слідчого.

По-друге, вплив жодних посадових осіб на діяльність слідчого щодо розслідування кримінального провадження є неприпустимим та до повноважень слідчого судді не належить.

По-третє, надавати вказівки слідчому та органу досудового розслідування з приводу проведення певних слідчих та процесуальних дій згідно з положеннями ч. 2 ст. 36 КПК України уповноважений лише прокурор, процесуальний керівник у кримінальному провадженні, та у слідчого судді відсутні подібні повноваження, зокрема при розгляді скарги на рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

У зв`язку з цим, вказані вимоги скарги є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону й тому задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 303-308, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ ВП № 4 ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_7 від 29.08.2023 про закриття кримінального провадження №0000439 від 04.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом смерті 03.08.2023 ОСОБА_6 внаслідок отримання мінно-вибухових травм, не сумісних із життям скасувати.

В частині задоволення інших вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1