Справа № 186/1242/23
Провадження № 1-кп/0186/125/24
У Х В А Л А

21 лютого 2024 року м.Першотравенськ.

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Першотравенську кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000233 від 27 березня 2023 року, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м.Алчевську, Луганської області, громадянки України, зареєстрованої по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Першотравенського міського суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України.

Обвинувачена - ОСОБА_5 , в підготовче судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам, була належним чином повідомлена про час та місце проведення підготовчого судового засідання. Виклики її до суду в якості обвинуваченої здійснювалися шляхом публікації оголошення в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті «Судова влада України».

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання про здійснення спеціального судового провадження відносно ОСОБА_5 , посилаючись на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у здійсненні пропаганди у закладах освіти незалежно від типів та форм власності з метою сприяння здійсненню збройної агресії проти України, встановленню та утвердженню тимчасової окупації частини території України, уникненню відповідальності за здійснення державою-агресором збройної агресії проти України, а також у діях громадянина України, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, окупацією м.Луганська, Луганської області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст.ст.111, 135 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» №130 (7528) від ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора від 29 червня 2023 року опубліковано повістку про виклик особи ОСОБА_5 , на 04, 05 та 06 липня 2023 року о 10:00 годині за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні за №0000233 від 27 березня 2023 року, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, допиту в якості підозрюваної тощо.

Жодного разу у призначений час громадянка України - ОСОБА_5 , у призначене місце не з`явилась, про неможливість та причини неприбуття не повідомила.

Відповідно до ч.1 ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Главою 11 КПК України визначається порядок виклику слідчим, прокурором, судовий виклик і привід.

Відповідно до ч.8 ст.135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки, згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Враховуючи наведені вище обставини, слідчим за погодженням із прокурором 07 липня 2023 року, з дотриманням вимог ст.ст.111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений діючим кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру та повістки про виклик на 11, 12 та 13 липня 2023 року на веб-сайті Офісу Генерального прокурора від 07 липня 2023 року та в газеті «Урядовий кур`єр» №135 (7533) від 07 липня 2023 року, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

Жодного разу у призначений час громадянка України - ОСОБА_5 , у призначене місце не з`явилась, про неможливість та причини неприбуття не повідомила.

Відповідно до ч.1 ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

08 серпня 2023 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська задоволено клопотання слідчого про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- показаннями свідків: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтвердили факт здійсненні пропаганди у закладах освіти незалежно від типів та форм власності, з метою сприяння здійсненню збройної агресії проти України, встановленню та утвердженню тимчасової окупації частини території України, уникненню відповідальності за здійснення державою-агресором збройної агресії проти України, а також у діях громадянина України, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, громадянкою України - ОСОБА_5 ;

- протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками з участю вищевказаних свідків та протоколами огляду мережі Інтернет з участю зазначених свідків;

-протоколом огляду від 13 квітня 2023 року, яким підтверджується факт впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, громадянкою України - ОСОБА_5 ;

- протоколом огляду від 14 квітня 2023 року, яким підтверджується факт зайняття посади директора, так званого, державного загальноосвітнього закладу ЛНР «Лозно-Олександрівської ЗОШ №14»;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, зокрема, передбачених статтями 111-1 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно Статуту Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол, організації категорично забороняється здійснювати будь-яке втручання або діяльність політичного, військового, релігійного чи расового характеру, у зв`язку з чим співпраця каналами Інтерполу щодо вказаної особи є неможливою.

Таким чином, офіційно оголосити підозрювану - ОСОБА_8 , в міжнародний розшук не надається можливим через суперечність правилам Інтерполу.

У відповідності з п.4 ч.3 ст.297-2 КПК України вище вказані докази підтверджують, що підозрювана перебуває на тимчасово окупованій території України.

Про факт переховування підозрюваної - ОСОБА_5 , від слідства та суду свідчить те, що вона на виклик до слідчого та прокурора для проведення слідчих дій, вручення підозри не з`явилась, а тому в повній мірі можна стверджувати про переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Враховуючи те, що підозрювана належним чином викликалась для вручення повідомлення про підозру та проведення процесуальних дій, у спосіб передбачений законом, а саме через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на сайті офісу Генерального прокурора, проте, не з`явилась у призначений час та не повідомила про причини неприбуття, з урахуванням наведеного необхідно вважати, що підозрювана ОСОБА_5 переховується від органів досудового слідства на тимчасово окупованій території України, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі Перелік), затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року №309 Лозно-Олександрівська селищна територіальна громада Сватівського району Луганської області є тимчасово окупованою територією України з 05 березня 2022 року.

Таким чином, факт тимчасової окупації території с.м.т.Лозно-Олександрівка, Сватівського району, Луганської області є загальновідомим та не потребує додаткового підтвердження Радою національної безпеки і оборони України та Президентом України, крім того він визнаний Кабінетом Міністрів України.

Відомості щодо перебування ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території Луганської області підтверджуються показаннями допитаних в ході досудового розслідування свідків.

Таким чином, встановлені фактичні дані, що ОСОБА_5 знаходиться на тимчасово окупованій території Луганської області.

08 серпня 2023 року слідчим суддею Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська задоволено клопотання слідчого, погоджене прокурором, та обрано стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 серпня 2023 року дозволено здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000233 від 27 березня 2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України.

15 серпня 2023 року, відповідно до вимог ст.ст.111, 135 КПК України в газеті «Урядовий кур`єр» №163 від 15 серпня 2023 року, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та 11 серпня 2023 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про ухвалення слідчим суддею судового рішення про здійснення спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваної - ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України та повістки про її виклик на 21, 22 та 23 серпня 2023 року, за зазначеною в повістках адресою, для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000233 від 27 березня 2023 року, для допиту в якості підозрюваної, проведення слідчих та процесуальних дій у вказаному кримінальному провадженні, та на 24, 25 серпня 2023 року для виконання вимог ст.290 КПК України, вручення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Однак, у визначений слідчим час, громадянка України - ОСОБА_5 , за зазначеною в повістках адресою не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила.

За результатами спеціального досудового розслідування обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 направлено до суду для розгляду по суті.

Підготовче судове засідання в кримінальному провадженні призначалось неодноразово, однак, обвинувачена - ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, у спосіб, передбачений законом, а саме: через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Судової влади, на судові виклики не з`явилась, про причини неприбуття не повідомила.

Згідно ч.5 ст.139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Достовірно встановлено, що обвинувачена - ОСОБА_5 , ухиляється від явки на виклик суду (не прибула на виклик без поважної причини більше, ніж два рази), перебуває на тимчасово окупованій території Луганської області, у зв`язку з чим її оголошено в розшук, а також обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України.

Таким чином, наявні достатні підстави для проведення у кримінальному провадженні №0000233 від 27 березня 2023 року стосовно ОСОБА_5 спеціального судового провадження.

Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст.ст.36, 139, 297-1 та 323

КПК України, просить постановити ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, у кримінальному провадженні №0000233 від 27 березня 2023 року.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , клопотання підтримала, просить його задовільнити.

Захисник адвокат - ОСОБА_4 , в підготовчому судовому засіданні щодо задоволення клопотання поклався на розсуд суду.

Суд, вислухавши прокурора та захисника, дослідивши матеріали, додані до клопотання, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.1 ст.7, ч.ч.1, 2, 5 ст.9 цього Кодексу зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, таємне спілкування, забезпечення права на захист, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, диспозитивність. Під час кримінального провадження прокурор, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України та всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Положення п.п.9 п «а» розділу 3 рекомендації №6R/87/18 Комітету міністрів РЄ державам-членам «Стосовно спрощеного кримінального правосуддя» від 17 вересня 1987 року зобов`язують держави-члени розглянути й дозволити судам першої інстанції заслуховувати справи та прийняти в них рішення за відсутності обвинуваченого за умови, що останній проінформований належним чином про дату слухань та своє право на законне або інше представництво. При цьому наголошується, що подібна процедура повинна стосуватися дрібних правопорушень.

КПК України з цього приводу зобов`язує сторону обвинувачення використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема прав на захист, доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання в приватне життя) в разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого. Зокрема, відповідно до ч.5 ст.374 цього Кодексу у випадку постановлення вироку за наслідками кримінального провадження, в якому здійснювалося спеціальне досудове провадження, суд окремо зобов`язаний обґрунтувати, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Право обвинуваченого захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, є істотним елементом засобів процесуального захисту, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року.

Діяльність захисника в кримінальному процесі передбачає можливість спілкування з підозрюваним, обвинуваченим, конфіденційного побачення, зустрічі в умовах, що виключають прослуховування.

У даному кримінальному провадженні захисник виконує свою функцію не тільки без обвинуваченої, а й без можливості особисто поспілкуватися з нею й отримати ті фактичні дані, на підставі яких він побудує лінію захисту.

Відповідно до вимог Розділу ІV КПК України участь обвинуваченого під час підготовчого судового засідання та судового розгляду є обов`язковою, що відповідає гарантіям, закріпленим міжнародними нормативно-правовими актами в сфері захисту прав людини.

Крім того у §3 (d) статті 14 частини III Міжнародного пакту, зазначено, що кожен має право при розгляді будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення бути судимим у його присутності та захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним самим захисника; якщо він не має захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного йому захисника в будь-якому разі, коли інтереси правосуддя того вимагають, безплатно для нього в усякому такому випадку, коли він не має достатньо коштів для оплати цього захисника.

Таким чином, особиста присутність особи у судовому процесі виділена, як одна з найбільш фундаментальних гарантій права на справедливий розгляд справи, гарантований ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, відповідно до якої «кожна людина має право під час будь-якого кримінального обвинувачення, що їй пред`явлене, на справедливий розгляд справи судом».

Відповідно до ч.3 ст.323 КПК України Судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук. За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Згідно з п.20-1 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 КПК України, а також у цьому пункті, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та оголошений у міжнародний розшук, чи який понад шість місяців переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або стосовно якого наявні фактичні дані, що він перебуває за межами України, на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції.

Процедури іn absentia неминуче припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання обвинуваченого. У прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому, Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Так, у рішенні «Меденіца проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійсненне, відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа «Сейдовіч проти Італії»). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів (справа «Т. проти Італії») або від співробітників засобів масової інформації (справа «Шомоді проти Італії»), є необґрунтованими.

Так у справі «Сейдович проти Італії» Суд зазначив, що питання, яке слід вирішити в даній справі, полягає в тому, чи можна за відсутністю офіційного повідомлення про справу вважати заявника в достатній мірі проінформованим про те, що він був притягнутий до кримінальної відповідальності та відбудеться судовий розгляд його справи, щоб він мав можливість вирішити: відмовитися від свого права приймати участь в слуханні справи чи ухилитися від правосуддя. В даній справі суду не було продемонстровано, що заявник був в достатній мірі проінформований про притягнення його до кримінальної відповідальності та про пред`явлені йому обвинувачення. З цих підстав не можна робити висновок, що він намагався ухилитися від суду чи недвозначно відмовився від свого права прибути в судове засідання. Така ситуація може мати місце, зокрема, коли обвинувачений публічно або в письмовій формі заявляє про те, що не має наміру реагувати на повістку про явку до суду, яка була отримана не від властей, а з інших джерел, або, коли обвинуваченому вдалося уникнути арешту.

У справі «Колоцца проти Італії» Суд зауважив, що гарантії, які містяться у статті 6 п.3 Конвенції, є складовими елементами серед інших загального поняття «справедливий розгляд у суді» (рішення у справі «Годди проти Італії» від 9 квітня 1984 року. Серія А, т.76, с.11, п.28). Це право необхідно поєднувати, шляхом пошуку «розумного співвідношення», з суспільним інтересом і, зокрема, з інтересами відправлення правосуддя. На аргумент Уряду про те, що неможливість проведення судового засідання у разі неявки сторони здатна паралізувати розгляд кримінальних справ, оскільки, наприклад, з часом може закінчитися термін давності кримінального переслідування, Суд зазначив, що ніщо не виправдовує в очах Суду повну і непоправну втрату права на участь у судових слуханнях.

Значущим у розумінні практики ЄСПЛ видається знаходження компромісу між санкціями, що вводяться законодавцем щодо обвинуваченого, який не з`явився до суду, та його процесуальними правами, що гарантують справедливість судового розгляду. Європейський Суд у подібних справах окремо досліджує як заходи, що були вжиті владою для запобігання відмов від присутності на слуханнях справи, так і в цілому наявність у влади можливості вживати будь-які заходи. Крім того, обвинувачений, що не з`явився до зали судового засідання, ні за яких обставин не може бути позбавлений права на захист за посередництвом обраного ним захисника. При цьому, Суд зазначає, що у будь-якому разі, до яких би заходів не вдавалася влада для забезпечення належної явки обвинуваченого, вона не вправі застосовувати несумірні засоби для досягнення зазначеної мети.

Більш того, як зазначено ЄСПЛ в рішенні «Колоцца проти Італії» підпункти (с), (d) та (е) п.3 гарантують кожній людині, якій пред`явлено кримінальне обвинувачення, право «захищати себе особисто», «допитувати свідків, що показують проти неї, або мати право на те, щоб ці свідки були допитані», «користуватися безкоштовною допомогою перекладача, якщо вона не розуміє мови, що використовується в суді, або не говорить на цій мові», і важко уявити собі, як обвинувачений може здійснювати ці права, не будучи присутнім. В даному випадку Суду не доводиться встановлювати, відмовився і за яких обставин обвинувачений від здійснення свого права бути присутнім при розгляді справи, оскільки в будь-якому випадку, відповідно до усталеної прецедентної практики Суду, відмова від здійснення права, гарантованого Конвенцією, повинна бути встановлена недвозначним чином (рішення у справі «Неймастера» від 07 травня 1974 року. Серія А, т.17, с.16, п.36; рішення у справі «Ле Конта, Ван Льовена і ОСОБА_2» від 23 червня 1981 року. Серія А, т.43, с.25-26, п.59; рішення по справі «Альберта і Ле Конта» від 10 лютого 1983 року. Серія А, т.58, с.19, п.35).

До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відносяться: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань. При цьому, зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ст.7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Сторона обвинувачення зобов`язана використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема, прав на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя) у разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia).

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього Кодексу (ч.6 ст.9 КПК України).

В даному кримінальному провадженні відсутні беззаперечні докази, що обвинувачена - ОСОБА_5 , в достатній мірі проінформована про те, що вона притягується до кримінальної відповідальності та відбувається судовий розгляд даного кримінального провадження, на підставі яких можна було б зробити висновок, що обвинувачена недвозначно відмовилася від свого права приймати участь в слуханні справи.

Крім того, суд зауважує, що здійснення спеціального досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні не свідчить, що суд зобов`язаний призначити спеціальне судове провадження, оскільки потрібно саме довести наявність таких обставин, які б дозволяли призначити спеціальне судове провадження саме на сьогодні. Суд ще раз наголошує, що, відповідно до вимог ч.3 ст.323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Судом встановлено, що обвинувачена - ОСОБА_5 , в міжнародний розшук оголошена не була.

Крім того, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ, як джерело права.

У справі «Годди проти Італії», в рамках якого встановлено не повідомлення обраного підсудним захисника про судовий розгляд і не з`ясування в достатньому обсязі про причини неявки обвинуваченого, ЄСПЛ була сформульована наступна позиція: факт неявки підсудного в судове засідання, а також відсутність повідомлення його захисника вимагають від суду прояви активності в цілях досягнення належної реалізації процесуальних прав зацікавленої особи. Отже, суд повинен за власною ініціативою зупинити розгляд справи через необхідність з`ясування причин неявки сторін.

Із наданих прокурором доказів, зокрема, повідомлення про підозру від 07 липня 2023 року, постанови про оголошення підозрюваної в розшук від 17 липня 2023 року, ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 серпня 2022 року про обрання запобіжного заходу, ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 серпня 2023 року про дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування, повісток про виклик ОСОБА_5 до органів досудового слідства, повісток про виклик її до органу досудового слідства через оголошення у державній газеті «Урядовий кур`єр», інформації начальника Сватівського РВ (з дислокацією в с.м.т.Троїцьке Луганської області) 3 управління (з дислокацією в м.Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБ України в Донецькій і Луганській областях про перебування ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території с.м.т.Білокуракине, Сватівського району, Луганської області, яка з 24 лютого 2022 року по теперішній час державний кордон України та умовну лінію розмежування з тимчасово окупованою територією не перетинала, судом не встановлено, що ОСОБА_5 переховувалася чи переховується на тимчасово окупованій території України.

Таким чином, суд вважає, що прокурором не надано беззаперечних доказів того, що ОСОБА_5 знаходиться на тимчасово окупованій території України.

Крім того, в даному кримінальному провадженні сторона обвинувачення не надала беззаперечних доказів, з яких можна зробити висновок, що обвинувачена намагалася ухилитися від суду чи недвозначно відмовилася від свого права прибути в судове засідання.

Відповідно до ч.1 ст.135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Пунктом 8 статті 135 КПК України передбачено, що повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам). Частина 9 вказаної статті передбачає, що особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.

07 липня 2023 року в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на веб-сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повіски про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування» опубліковано письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України.

Суд враховує, що попередні виклики ОСОБА_5 на 04, 05, 06, 11,12 та 13 липня 2023 року, шляхом публікацій в ЗМІ, були здійсненні до надання 11 серпня 2023 року слідчим суддею Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування.

Хоча прокурор й посилається на те, що перебування підозрюваної - ОСОБА_5 , на тимчасово окупованій території України, позбавило орган досудового розслідування можливості вручати їй повістки про виклик, повідомлення, в тому числі, повідомлення про підозру, в звичайний спосіб, саме тому орган досудового розслідування керувався ч.1 ст.278, ст.ст.111, 135 КПК України та здійснював це шляхом опублікування на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, але, суд враховує, що зазначені дії: виклики та повідомлення через ЗМІ 04, 05, 06, 11,12 та 13 липня 2023 року проводилися поза межами судового контролю, без дозволу слідчого судді на спеціальне досудове розслідування.

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що з початку досудового розслідування та по теперішній час сторона обвинувачення не мала можливості контактувати з ОСОБА_5 , наявність підстав для застосування прокурором ч.8 ст.135 судом не перевірялась. Матеріалів, які б підтверджували, що підозрювана перебувала на тимчасово окупованій території України, до клопотання не додано. В розшук ОСОБА_5 була оголошена 17 липня 2023 року.

Відповідно до вимог Розділу IV КПК України, участь обвинуваченого під час підготовчого судового засідання та судового розгляду є обов`язковою, що відповідає гарантіям, закріпленим, міжнародними нормативно - правовими актами в сфері захисту прав людини.

Зокрема, право обвинувачуваного захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, є істотним елементом засобів процесуального захисту, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року. Крім того, Міжнародний пакт про громадянські та політичні права, 1966 року, передбачає, що кожний має право при розгляді будь-якого пред`явленого йому обвинувачення на ряд гарантій на основі повної рівності й, зокрема, бути засудженим у його присутності та захищати себе особисто або за допомогою обраного ним захисника.

Таким чином, особиста присутність особи у судовому процесі, виділена як одна з найбільш фундаментальних гарантій права на справедливий розгляд справи, гарантований ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, відповідно до якої «кожна людина має право під час будь - якого кримінального обвинувачення, що їй пред`явлене, на справедливий розгляд справи судом».

В даному випадку не доведено наявність підстав для здійснення спеціального досудового розслідування, оскільки, відповідно до положень ч.2 ст.297-1 КПК України не передбачено здійснення спеціального досудового розслідування відносно особи, яка не перебуває у міжнародному розшуці.

З урахуванням норм КПК, є обґрунтовані підстави вважати, що здійснення спеціального судового провадження на даній стадії може призвести до порушення ст.6 Конвенції, оскільки обвинувачена позбавлена права висловити бажання на розгляд її справи судом, захищати себе особисто чи скористатися правовою допомогою захисника, обраного нею особисто, допитувати свідків, що показують проти неї, або мати право на те, щоб ці свідки були допитані, надавати суду докази в обґрунтування своєї правової позиції та користуватися безкоштовною допомогою перекладача, якщо вона не розуміє мови, що використовується в суді, або не говорить на цій мові.

Згiдно ст.335 КПК України у разi, якщо обвинувачений ухилився вiд суду або захворiв на психiчну чи iншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженнi, суд зупиняє судове провадження щодо цьоrо обвинуваченого до його розшуку або видужання i продовжує судове провадження стосовно iнших обвинувачених, якщо воно здiйснюється щодо декiлькох осiб. Розшук обвинуваченого, який ухилився вiд суду, оrолошуеться уквалою суду, органiзацiя виконання якої доручається слiдчому та/або прокурору.

Обвинувачена ОСОБА_5 , у підготовчі судові засідання не з`являється тривалий час, причини її неявки суду не відомі, місцезнаходження не відомо, у зв`язку з чим, з метою недопущення порушення її права на справедливий розгляд у суді, суд вважає, що клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження задоволенню не підлягає та вважає необхідним, на підставі ст.335 КПК України, зупинити судове провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , до її розшуку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 315, 323, 335, 372, п.20-1 розділу ХI КПК України,- суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000233 від 27 березня 2023 року, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, відмовити.

Зупинити судове провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000233 від 27 березня 2023 року, до розшуку обвинуваченої.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на неї може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1 .