ВИРОК

іменем України

Справа № 569/11952/23

15 травня 2024 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному кримінальне провадження №0000469 від 12 вересня 2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Лисичанськ Луганської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.111 КК України, -

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

З 19.02.2014 представниками рф розпочато збройне вторгнення збройних сил рф, приховане твердженням керівників рф про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту рф та іншими підрозділами зс рф здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечили військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя.

18.03.2014 російська федерація оголосила про офіційне включення Криму до її території.

У березні - квітні 2014 року в м. Луганськ та інших населених пунктах Луганської області розпочалася збройна агресія рф шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств рф, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Зокрема, під безпосереднім керівництвом та контролем невстановлених на цей час представників влади та зс рф, 27.04.2014 на території Луганської області України створено терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі «ЛНР»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і по теперішній час.

Контроль та координація діяльності цієї терористичної організації, як і її фінансове та матеріальне забезпечення, у тому числі зброєю, боєприпасами, військовою технікою, здійснюється представниками влади та збройних сил рф.

З метою забезпечення режиму окупації та придушення супротиву проти українського населення так званим законодавчим органом ЛНР прийнято ряд законів та підзаконних нормативних актів.

Окремі території України, що входять до складу Луганської області є окупованими рф (у тому числі окупаційною адміністрацією рф) починаючи з 27.04.2014, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207.

З 24.02.2022 російською федерацію здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України та розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який діє по даний час.

Тимчасова окупація частин території України здійснюється рф за допомогою збройних формувань російської федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих міністерству оборони рф, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам рф, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих рф, а також за допомогою окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні російській федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Водночас, за державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходяться на тимчасово окупованій території.

Згідно ст. 42 IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додаток до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі (1907 року), територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника.

Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» із 03.07.2022 м. Лисичанськ Луганської області перебуває в тимчасовій окупації.

На територіях, які опинилися в окупації, зокрема на території м. Лисичанськ Луганської області, представники держави-агресора створили незаконні органи влади, які поширювали, встановлювали та закріплювали владу російської федерації на місцях.

ОСОБА_3 будучи громадянкою України, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але до 18.08.2022, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалася 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, порушення територіальної цілісності та захоплення території України, діючи з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на території м. Лисичанськ Луганської області, погодилась на пропозицію представників окупаційної адміністрації щодо призначення її на посаду «начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 », що входить до складу « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яку обіймає на даний час.

В подальшому ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді «начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 », починаючи з 18.08.2022 вчинила дії щодо реалізації рішень окупаційної адміністрації держави-агресора, зокрема прийняла участь у виконанні закону терористичної організації «ЛНР» №367-ІІІ від 13.03.2022 «О государственных и муниципальных предприятиях», розпорядження т.зв. ради міністрів терористичної організації «ЛНР» № 02-05/208/15 від 23.07.2015 «О даче согласия на учреждение Государственным унитарным предприятием «ЛУГАНСКГАЗ» филиалов» із змінами та доповненнями, шляхом зайняття вищевказаної посади.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 , перебуваючи на території м. Лисичанськ Луганської області, в період з 18.08.2022 по 12.01.2023, реалізовуючи «Положення про ІНФОРМАЦІЯ_2 »», затвердженого наказом «Державного унітарного підприємства «Луганськгаз»» №449 від 18.08.2022 з використанням захопленого окупаційною владою майна АТ «Луганськгаз», як суб`єкта газопостачальної та газорозподільчої системи України, особисто організовувала та керувала процесом відновлення та забезпечення газопостачання на тимчасово окупованій території АДРЕСА_1 , а також забезпечувала виконання наказу «Державного унітарного підприємства «Луганськгаз»» №235 від 26.12.2022 «Про введення в дію нових тарифів на виконання робіт, передбачених переліком платних послуг, що надаються ДУП «Луганськгаз»».

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано вірно за ч.1 ст.111-2 Кримінального кодексу України, а саме, пособництві державі- агресору, тобто у вчиненні громадянином України умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору, окупаційній адміністрації державі-агресора, з метою завдання шкоди Україні, шляхом реалізації рішень та дій держави-агресора, окупаційної адміністрації держави-агресора.

Обвинувачена ОСОБА_3 будучи повідомленою в порядку передбаченому КПК України, про місце дату і час розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки до суду не повідомила. Зокрема, суд належно повідомляв обвинувачену про розгляд справи, здійснюючи повідомлення про призначені судові засідання в Рівненському міському суді в газеті «Урядовий кур`єр», «Голос України» та внесенням інформації на офіційний веб-сайт суду. Рекомендовані повідомлення поштового відправлення «Укрпошта» за місцем його реєстрації не надсилались, оскільки місцем реєстрації та проживання ОСОБА_3 є тимчасово непідконтрольна державі Україна територія.

Досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України, здійснювалось в порядку спеціального досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 15 червня 2023 року (т.1 а.п.66).

Також відповідно до ухвали суду від 22 листопада 2023 року, здійснено спеціальне судове провадження стосовно ОСОБА_3 .

Отже, суд здійснив розгляд кримінального провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia), що відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Судом встановлено, що стороною обвинувачення, використані всі передбачені законом заходи (можливості), для дотримання прав підозрюваної (обвинуваченої) ОСОБА_3 зокрема права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Рівненській області адвоката ОСОБА_5 уповноважено у межах процесуальних прав і обов`язків, визначених ст.ст.46,47 КПК України, забезпечити безоплатну вторинну правову допомогу ОСОБА_3 .

Захисник обвинуваченої здійснював активні дії, спрямовані на захист обвинуваченої: приймав участь у дослідженні доказів, звертав увагу суду на роль обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні, виступав у дебатах та заперечував запропоновану прокурором міру покарання.

Враховуючи наведене, з урахуванням здійснення у даному кримінальному провадженні спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження, суд вважає, що стороною обвинувачення вжито достатніх заходів щодо дотримання прав (підозрюваної) обвинуваченої ОСОБА_3 на захист та доступ до правосуддя.

У свою чергу суд звертає увагу на те, що всі наведені вжиті заходи вказують на те, що обвинувачена була поінформована належним чином про дати слухання справи, а також дотримані її права на належне представництво у суді.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої, не заперечував щодо розгляду даного кримінального провадження в порядку спеціального судового провадження.

Відповідно до ч.2 ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч.3 ст.323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, враховує необхідність забезпечення особливого значення охорони прав та законних інтересів обвинуваченого, як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпечення повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура, в контексті приписів ст. 2 КПК України, з дотриманням усіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Суд також враховує, що наведені особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

На думку суду доказами вини ОСОБА_3 в інкримінованому злочині є докази, що оцінювались судом, які є належними та допустимими, достовірними, оскільки вони були зібрані з дотриманням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України та в порядку визначеному кримінальним процесуальним кодексом України.

Зазначені вище обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення та її вина встановлена наступними дослідженими у суді доказами.

Протоколом огляду мережі Інтернет від 18.01.2023 у якому на вкладці «Глава Луганской народной республики» зафіксовано указ голови так званої луганської народної республіки «Об образовании администраций городов и районов Луганской народной республики», відповідно до якого, 03.03.2022 створено окупаційну адміністрацію м. Лисичанськ, а також окупаційні органи влади.

Протоколом огляду мережі Інтернет від 10.05.2023 у якому на вкладці «Народный Совет Луганской Народной Республики» зафіксовано публікацію «Закон о государственных и унитарных предприятиях» згідно якого визначено поняття унітарних підприємств, їх функції, права та обов`язки.

Протоколом огляду мережі Інтернет від 29.09.2022 у якому на Телеграмканалі « ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 » зафіксовано відеосюжет, розміщений 06.09.2022, тривалістю 01 хв. 25 с., під яким розміщено текст про те як співробітники ДУП «Луганськгаз» ведуть активні роботи по відновленню пошкоджених систем газозабезпечення в м. Лисичанськ. У відеосюжеті, крім іншої інформації надає інтерв`ю начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 » так званої «лнр» ОСОБА_7 , яка розповідає про стан відновлення систем газопостачання м. Лисичанськ, яке було досліджено в судовому засіданні.

Протоколом огляду мережі Інтернет від 08.11.2022 у якому зафіксовано відеосюжет розміщений на каналі «77 Хense» відеохостингу « ОСОБА_8 » під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 », у якому на відрізку 00 хв. 21 с. 00 хв. 45 с. дає інтерв`ю особа жіночої статі, під зображенням якої наявні субтитри із написом « ОСОБА_9 начальник ОСОБА_10 », яке було досліджено в судовому засіданні.

Протоколом огляду мережі Інтернет від 19.05.2023 у якому на сторінці інформаційного ресурсу « ІНФОРМАЦІЯ_7 » міститься публікації датована 16.01.2023 « ОСОБА_11 полностью восстановлено « ОСОБА_12 ». У зазначеній публікації міститься текст наступного змісту: « ОСОБА_13 восстановлено на 100%. Об этом сообщила начальник городского предприятия «Горгаз» ОСОБА_9 в эфире телеканала «Россия-1». Когда уходили украинцы с этой территории (из Лисичанска), газовые сети уничтожались целенаправленно…. Расказала ОСОБА_14 ».

Крім цього протоколом огляду на сторінці інформаційного ресурсу «ВЕСТИRU» зафіксовано публікацію у вигляді відеосюжету датовану 15.01.2023 «Главное сейчас для ЛНР тепло» тривалістю 6 хв. 08 с. у якому в проміжку часу з 00 хв. 35 с. по 00 хв. 51 с. дає інтерв`ю особа жіночої статі під зображенням якої наявні субтитри «Луганская Народная Республика ОСОБА_9 начальник предприятия «Горгаз г. Лисичанска». У зазначеному відеосюжеті ОСОБА_3 розповідає про відновлення систем газопостачання і зазначає що вони були знищені свідомо українцями , яке було досліджено в судовому засіданні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду показав, що знайомий з ОСОБА_3 , оскільки раніше працював з нею в відділі південно-західного напрямку Управління нагляду промисловості Держпраці України. Також, свідок повідомив, що в мережі Інтернет бачив матеріали, що ОСОБА_3 працює на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 », що входить до складу «міністерства палива, енергетики та вугільної промисловості луганської народної республіки», а саме фотографії про нагородження подякою працівників до Дня працівників нафтової та газової промисловості на яких впізнав обвинувачену. Крім того, вказав, що ОСОБА_3 завжди хотіла займати керівну посаду в галузі.

Протоколом огляду речей та документів від 30.09.2022, проведених за участю свідка ОСОБА_15 , під час якого проведено огляд публікації в мережі Інтернет щодо нагородження працівників нафтової та газової промисловості так званої «лнр», де на одному із фотознімків з нагородження свідок ОСОБА_15 впізнав ОСОБА_3 .

Копіями документів, наданих свідком ОСОБА_15 , а саме копією наказу «Государственного унитарного предприятия Луганскгаз №235 от 26.12.2022» «О введении в действие новых тарифов на выполнение работ, предусмотренных перечнем платных услуг, предоставляемых ГУП «Луганскгаз»», згідно якого окупаційною владою затверджуються тарифи для споживачів на виготовлення проектної документації, газопідведення та інші.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду показав, що працює на посаді головного інженера АТ «Луганськгаз» з ОСОБА_3 знайомий з робочих питань, вона особисто здійснювала контроль та нагляд за роботою підприємства в мережі Інтернет бачив матеріали, що ОСОБА_3 працює на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 », що входить до складу «міністерства палива, енергетики та вугільної промисловості луганської народної республіки». Крім того, вказав на амбіції ОСОБА_3 щодо зайняття посади керівника.

Протоколом огляду речей та документів від 05.10.2022, проведених за участю свідка ОСОБА_16 , під час якого проведено огляд відеосюжету в мережі Інтернет на Телеграмканалі « ІНФОРМАЦІЯ_4 », у якому для пропагандистських засобів масової інформації надає інтерв`ю особа жіночої статі. Оглянувши зазначене відео свідок ОСОБА_16 зазначив, що особа жіночої статі, яка надає інтерв`ю йому відома, як ОСОБА_3 , який було досліджено в судовому засіданні.

Листом ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 06.10.2022, згідно якого громадянка України ОСОБА_3 документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 17.05.2018.

Листом Східного міжрегіонального управління державної служби з питань праці від 28.09.2022 з додатками: наказ №88к від 04.01.2021 про призначення ОСОБА_3 на посаду начальника відділу нагляду південно-західного напрямку управління нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки (м. Сєвєродонецьк); наказ № 199-к від 08.06.2022 про звільнення ОСОБА_3 із займаної посади.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу,міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України від 23.03.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав про те, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також враховано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в ході провадження у справі докази, суд вважає, що усі вищезазначені докази узгоджуються між собою, є належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих суду доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за інкримінованим обвинуваченням.

Крім того, у п. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Оцінюючи вищеописані зібрані по справі, досліджені та перевірені в судовому засіданні докази, суд визнає їх такими, що знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з інкримінованим правопорушенням, не спростовані в ході судового розгляду, передбачені як джерела доказування чинним законодавством та зібрані у відповідності з процесуальними нормами.

Зважаючи на вищенаведені доводи та мотиви, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих злочинних дій доведена поза розумним сумнівом.

Суд виходить із установлених фактичних обставин справи та вважає, що органом досудового розслідування вірно кваліфіковані дії обвинуваченого за ч.1 ст. 111-2 КК України, а саме, пособництві державі- агресору, тобто у вчиненні громадянином України умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору, окупаційній адміністрації державі-агресора, з метою завдання шкоди Україні, шляхом реалізації рішень та дій держави-агресора, окупаційної адміністрації держави-агресора.

Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд відносить вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної ОСОБА_3 суд додержуючись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів, призначити їй покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій інкримінованого кримінального правопорушення.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України та призначити їй покарання, у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування пов`язані з освітньою, культурною та спортивною діяльністю населення строком 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_17