ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/12495/24

Провадження № 11-сс/4820/218/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001544 від 06.05.2024 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 травня 2024 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 травня 2024 року задоволено частково клопотання слідчого старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Хмельницького РУП Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором , застосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кузнецовськ, Рівненської області, українця, громадянина України, одруженого, на утримані одна малолітня дитина, офіціанта ресторану «ВЕЕF & САКЕ», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає в забороні залишати житло за місцем проживання у АДРЕСА_2 з 23:00 год. по 07:00 год. наступного дня з покладанням на нього зобов`язання прибувати до суду, слідчого судді за кожною вимогою та покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки:

-не відлучатися із м.Хмельницького без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

-утриматись від спілкування із свідками не інакше як в присутності слідчого, прокурора, судді;

-здати на зберігання уповноваженому органу свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України (у разі наявності).

Ухвала діє по 06 липня 2024 року.

Підозрюваного ОСОБА_7 звільнено з-під варти в залі суду.

Органом досудового розслідування встановлено, що 05 травня 2024 року, близько 21 години 30 хвилин, водій ОСОБА_7 , в порушення вимог пп. 2.3.(б), 2.9.(а), 12.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 (далі Правил дорожнього руху), перебуваючи за кермом автомобіля «Hyndai Accent» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по проїзній частині Проспекту Миру зі сторони вулиці Степана Бандери у напрямку до вулиці Західно-Окружної у місті Хмельницькому, діючи недбало та необережно,не передбачив можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був та міг їх передбачити, не переконався у безпечності свого руху, проявив крайню неуважність до дорожньої обстановки і стану транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого здійснив виїзд на зустрічний напрямок руху, а саме на смугу руху проїзної частини Проспекту Миру зі сторони вулиці Західно-Окружної у напрямку до вулиці Степана Бандери, де рухався автомобіль «Nissan X-Trail» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , в салоні якого на пасажирських сидіннях перебували пасажири, де допустив зіткнення передньою лівою частиною автомобіля «Hyndai Accent» д.н.з. НОМЕР_1 із передньою лівою частиною автомобіля «Nissan X-Trail» д.н.з. НОМЕР_2 .

В результаті зазначеного зіткнення автомобіль «Nissan X-Trail» д.н.з. НОМЕР_2 , в некерованому стані виїхав за межі проїзної частини ліворуч у кювет де здійснив наїзд передньою частиною на дерево.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_7 вимог Правил дорожнього руху, водій автомобіля «Nissan X-Trail» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правого наколінника без зміщення відламків, забійної рани правого колінного суглобу, забою грудної клітини та м`яких тканин.

Своїми діями, ОСОБА_7 порушив вимоги п. п. 2.3.(6), 2.9.(а), 12.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, зміст яких полягає у наступному:

-п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі.

-п. 2.9.Водієвізабороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

-п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Вищевказані порушення вимог безпеки дорожнього руху ОСОБА_7 , знаходяться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, а саме спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 .

За таких обставин ОСОБА_7 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_9 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

06.05.2024 о 01 год. 00 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України.

06.05.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

Задовольняючи частково клопотання, слідчий суддя виходив з того, що зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, існують ризики переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, а також незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

В поданій апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вказує, що слідчим суддею безпідставно не враховано наявність реального ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування, прокурора та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки останній вчинив тяжке кримінальне правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від 3 до 5 років.

Посилається і на те, що ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки після вчинення кримінального правопорушення підозрюваний не надав жодної допомоги потерпілій, не вжив заходів для виклику карети швидкої допомоги та працівників поліції.

Разом з тим, існує ризик впливу ОСОБА_7 на свідків, які стали безпосередніми очевидцями ДТП та повідомили обставини наїзду на потерпілу ОСОБА_9 , з метою зміни їх подальших показань на користь підозрюваного.

Зазначає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не унеможливить запобіганню вищевказаним ризикам, оскільки ОСОБА_7 не перебуватиме під цілодобовим наглядом правоохоронних органів, що викликає сумнів в можливості виконанні ним процесуальних обов`язків. Так, ОСОБА_7 , не маючи у власності житла, жодних легальних джерел доходу, може у будь який момент бути позбавлений права проживати в квартирі АДРЕСА_3 .

Заслухавши суддю доповідача, прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника на їх заперечення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частиною 1 ст.183 КПК України визначено, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Наявність на даній стадії у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, долученими до клопотання слідчого, та ніким з учасників не оспорюється, тому не перевіряється апеляційним судом.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що доказів наявності ризику того, що ОСОБА_7 перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, стороною обвинувачення не надано, а обґрунтування такого ризику не проведенням слідчих дій, які підозрюваному ще невідомі чи можлива не участь у їх проведенні у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу не можуть слугувати підставою доведеності ризику, цілком обґрунтовано застосував до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби з покладенням обов`язків, визначених ст.194 КПК України.

З матеріалів провадження убачається, що підозрюваний ОСОБА_7 , одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, працює офіціантом без оформлення трудових відносин, а тому має дохід.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів не знайшла їх переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків лише у такий спосіб.

Крім того, апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що нічний домашній арешт є занадто м`яким для підозрюваного, оскільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, прирівнюється до запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який також обмежує свободу особи та змушує підозрюваного відчувати на собі певний тягар заборон.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п.1 п.п.с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги, що стороною обвинувачення не наведено даних про порушення підозрюваним обов`язків, покладених на нього оскаржуваною ухвалою слідчого судді. Матеріали провадження таких даних також не містять. В судове засідання апеляційного суду підозрюваний з`явився та надав суду пояснення.

Оскільки ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді прокурором не було надано достатніх доказів наявності підстав, які би підтверджували, що лише тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 травня 2024 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту який полягає в забороні залишати житло за місцем проживання у АДРЕСА_2 з 23:00 год. по 07:00 год. наступного дня з покладанням обов`язків залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3