Справа № 463/895/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/290/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14 лютого 2024 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_6 про роз`яснення ухвали слідчого судді,

з участю ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_6 про роз`яснення ухвали слідчого судді.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14 лютого 2024 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_6 про роз`яснення ухвали слідчого судді, та постановити нову ухвалу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_6 покликається на те, що 5 лютого 2024 року він звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою щодо визнання протиправною та незаконною бездіяльності з єдиною вимогою, передбаченою ст. ст. 55, 214, 303 КПК України, яка склалась з трьох невід`ємних частин, а саме: «Зобов`язати слідчого ТУ ДБР у м. Львові щодо поданої ОСОБА_6 , як потерпілим, заяви про злочин від 26.01.2024, внести необхідні відомості до ЄРДР (№1), розпочати досудове розслідування даного злочину (№2) та забезпечити вручення потерпілому ОСОБА_6 пам`ятки потерпілого (№3)». 7 лютого 2024 року слідчий суддя виніс ухвалу ,якою частково задовольнив лише першу частину його вищезгаданої вимоги, таким чином другу частину його вимоги, всупереч вимогам ч. 3 ст. 26 та ст. 214 КПК України, та третю вимогу, всупереч вимогам ч. 3 ст. 26 та ч. 2 ст. 55 КПК України, задоволено не було.

Як зазначає апелянт, 14 лютого 2024 року слідчий суддя відмовив у задоволенні його заяви про роз`яснення ухвали слідчого судді, при цьому не зазначивши жодного покликання на норму права, а саме щодо ст. 55 КПК України, якою, окрім іншого, гарантується, що «потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення» (у цій справі є докази, що слідчий першого відділу ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_7 26.01.2024 прийняв під час здійснення особистого прийому заяву про вчинення кримінального правопорушення від потерпілого ОСОБА_6 ).

Звертає увагу, що слідчий суддя зробив протиправний висновок про те, що нібито «хоча права і обов`язки виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, …однак статус потерпілого в межах кримінального процесуального закону набувається внаслідок вчинення певної процесуальної дії (вручення пам`ятки про права та обов`язки потерпілого, серед іншого)».

Також апелянт вважає, що у 5-му абзаці 3-го арк. неправдиво зазначено, нібито «резолютивна частина ухвали сформульована відповідно до ст. 214 КПК України».

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як слідує з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 7 лютого 2024 року скаргу ОСОБА_6 задоволено частково та зобов`язано уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, вчинити дію в порядку вимог ст. 214 КПК України за зверненням ОСОБА_6 від 26 січня 2024 року щодо внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, про що повідомити заявника відповідно до ст. 60 КПК України та надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань

14 лютого 2024 року слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_6 про роз`яснення зазначеної вище ухвали слідчого судді.

В оскарженому рішенні слідчий суддя дійшов висновку, що ухвала від 7 лютого 2024 року, зокрема її мотивувальна та резолютивна частини, є чіткими, зрозумілими та такими, що не потребують роз`яснень.

З вказаними висновками погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Роз`яснення рішення - це викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення. У ході роз`яснення рішення суд повинен тлумачити юридичні терміни, а не загальновживані слова.

Таким чином, роз`яснення судового рішення є одним із способів усунення його недоліків, які стосуються недотримання його ясності та визначеності, а тому судове рішення не може містити положень, що викликають суперечності під час його виконання.

Роз`яснюючи ухвалу, суд не вправі змінювати її зміст, тобто не має права змінювати зміст відомостей, викладених у судовому рішенні. Вимоги, які встановлені кримінальним процесуальним законом до змісту ухвали слідчого судді, наведені у ст. 372 КПК України.

З матеріалів скарги вбачається, що в мотивувальній частині ухвали слідчого судді Личаківського районного суду від 7 лютого 2024 року у справі №463/895/24 (провадження №1-кс/463/1182/24), з заявою про роз`яснення якої звернувся ОСОБА_6 , чітко зазначені мотиви прийнятого рішення, проаналізовані та викладені всі доводи скарги заявника, у висновках містяться покликання на відповідні норми кримінального процесуального закону, а резолютивна частина цього судового рішення містить чіткий і зрозумілий висновок.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що мотиви, якими керувався слідчий суддя при винесенні ухвали від 7 лютого 2024 року у справі №463/895/24 (провадження №1-кс/463/1182/24), повно, зрозуміло та чітко викладені в мотивувальній частині, а позиція апелянта пов`язується лише з його незгодою з прийнятим рішенням.

Колегія суддів звертає увагу, що текст ухвали слідчого судді складено відповідно до вимог ст. 372 КПК України з покликанням на норми чинного кримінального процесуального закону, викладено чіткими зрозумілими реченнями і не містить у собі труднощів для розуміння її точного змісту.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_6 про роз`яснення судового рішення в порядку ст. 380 КПК України, за наведеними в ній доводами.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів апеляційного суду не встановлено.

Ураховуючи вищенаведене, оскаржена ухвала суду є законною, обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_6 немає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 419, 420 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14 лютого 2024, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_6 про роз`яснення ухвали слідчого судді, залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4