Справа № 309/3214/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/38/24 за апеляційною скаргою прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, з загальною середньою освітою, одруженого, вважається таким, що не має судимості,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2023 року ОСОБА_6 визнано невинуватим по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України та виправдано його у зв`язку з недоведеністю, що було вчинено кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 , за місцем проживання за адресою АДРЕСА_2 , умисно, систематично, усвідомлюючи протиправність та карність своїх діянь, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на ґрунті неприязних відносин, вчиняв психологічне насильство відносно своєї дружини ОСОБА_8 , що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої, із супроводженням відчуття глибокого душевного страждання, поєднаного з формуванням внутрішнього психологічного конфлікту.

Зокрема, 20 вересня 2022 року біля 20:00 год. ОСОБА_6 по місцю свого проживання за адресою АДРЕСА_2 , вчинив психологічне насильство відносно своєї дружини ОСОБА_8 , а саме виражався в її сторону нецензурною лайкою, намагався затіяти сварку, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї, за що 20 вересня 2022 року був притягнутий Хустським районним судом до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Також, 10 квітня 2023 року біля 22 год. 30 хв. ОСОБА_6 по місцю свого проживання за адресою АДРЕСА_2 , вчини психологічне насильство відносно своєї дружини ОСОБА_8 , а саме виражався в її сторону нецензурною лайкою, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї, за що 24 квітня 2023 року був притягнутий Хустським районним судом до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Не зупиняючись на викладеному, 10 червня 2023 року біля 21 год. 20 хв. ОСОБА_6 знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , затіяв сварку та продовжував вчиняти протиправні дії, умисно, усвідомлюючи протиправність, карність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, не реагуючи на численні звернення потерпілої ОСОБА_8 до правоохоронних органів з приводу вчинення ним домашнього насильства, принижуючи її честь та гідність, виражаючись нецензурними словами, погрожуючи фізичною розправою у присутності неповнолітніх онуків у сторону потерпілої, у зв`язку з чим вчинив психологічне насильство в сім`ї.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ст.126-1 КК України, як домашнє насильство, а саме: умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах, що призводить психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок скасувати, вважає його незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що суд безпідставно допустив довільне тлумачення окремих доказів, не приймаючи до уваги всі здобуті органом досудового розслідування докази, не оцінюючи їх в сукупності, не співставляючи їх один з одним, що призвело до викривлення загальної картини кримінального правопорушення та незаконного виправдання обвинуваченого ОСОБА_6 . Просить суд, вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_6 визнати винним за ст.126-1 КК України і призначити покарання у виді 1 місяця арешту. Також просить суд, допитати обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілу ОСОБА_8 , в якості свідків працівників поліції Хустського РУП, дослідити витяг ЄРДР, рапорт, протокол прийняття заяви, досудову доповідь, заяву потерпілої ОСОБА_8 , характеризуючі дані обвинуваченого, прослухати звукозаписи судових засідань.

Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.

Потерпіла ОСОБА_8 , яка будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, до апеляційного суду не з`явилася та не повідомила суд про поважність причин її неявки, що у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає подальшому судовому розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін кримінального провадження, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або із порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувались судом першої інстанції, виключно, якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

В апеляційній скарзі прокурора заявлено клопотання про повторне дослідження доказів, зокрема, допит потерпілого, свідків, дослідження процесуальних документів, яким на його думку, судом першої інстанції не надано належної оцінки.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зазначені прокурором в апеляційній скарзі докази, показання потерпілої, письмові докази досліджені в повному обсязі та без порушень, а тому їх повторне дослідження, за таких обставин, порушуватиме загальні засади кримінального провадження, передбачені п.п. 3, 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, зокрема: рівність перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та викликати певні сумніви в упередженості суду.

Під час перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що після допиту потерпілої, дослідження письмових доказів та допиту обвинуваченого, прокурором не заявлялось жодних клопотань щодо повторного допиту та додаткового з`ясування обставин, які мають значення для об`єктивного розгляду справи.

Враховуючи, що стороною обвинувачення не наведено будь-яких обґрунтувань, які б вказували на те, що докази сторін обвинувачення та захисту були судом першої інстанції досліджені не повністю або з порушеннями, колегія суддів вважає, що підстави для повторного дослідження доказів та задоволення клопотання сторони обвинувачення відсутні.

Зі змісту апеляційної скарги прокурора вбачається, що його доводи фактично зводяться до незгоди з оцінкою доказів та встановленими судом обставинами кримінального провадження у судовому рішенні.

Висновки суду першої інстанції про виправдання ОСОБА_6 , за ст. 126-1 КК України у зв`язку з недоведеністю, що було вчинено кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується, є належним чином мотивованими, а вирок суду - законним та обґрунтованим.

Такий висновок суду ґрунтується на досліджених під час судового розгляду доказах у їх сукупності, наданих сторонами обвинувачення та захисту, яким дано належну оцінку, які не доводять винуватість ОСОБА_6 у висунутому йому обвинуваченні.

Доводи сторони обвинувачення про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, є непереконливими.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Згідно із ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із рішенням Європейського Суду з прав людини у справі № 4291498 «Капо проти Бельгії» від 13.01.2005 року, тягар доказування винуватості лежить на стороні обвинувачення.

Відповідно до сформованої судової практики з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку зазначається про недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неупереджено, всебічно, повно дослідивши надані учасниками процесу докази в їх сукупності, обґрунтовано ухвалив виправдувальний вирок, а тому доводи апеляційної скарги прокурора про порушення судом вимог ст. 374 КПК України при ухваленні вироку є необґрунтованими.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 374 КК України, суд першої інстанції в мотивувальній частині виправдувального вироку навів формулювання обвинувачення, яке було пред`явлене ОСОБА_6 органом досудового розслідування і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкинув докази обвинувачення.

З матеріалів провадження вбачається, що суд, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , провів судовий розгляд у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності.

Суд першої інстанції у судовому засіданні, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, перевірив зібрані на досудовому розслідуванні докази, на підставі яких ОСОБА_6 , було пред`явлене обвинувачення, надавши їм належну оцінку.

Зокрема, суд дослідив і проаналізував наступні докази, які було надано сторонами обвинувачення та захисту.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, зазначив, що 10.06.2023 ввечері він посварився із сином жінки від першого шлюбу через побутові проблеми. Його жінка була при цьому присутня, однак вона лише їх заспокоювала. У її сторону він нічого не говорив, нецензурно не виражався. Скандал припинився сам по собі. У той день він випив одне пиво. Хто викликав поліцію не знає. Також ствердив, що раніше жінка викликала поліцію і на нього складали протоколи. Діти при сварці не були присутніми.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що 10.06.2023 вона була вдома і почалася сварка чоловіка із сином, через те, що той не слухається. Вони кричали один на одного, виражалися нецензурними словами, вона боялася щоб вони не побилися. Чоловік був трохи випивший. Під час сварки вона втручалася у конфлікт, не пам`ятає що говорила, заспокоювала їх, однак це не дало результату. Якщо її чоловік не п`яний, то сварок взагалі не має. Потім подзвонила у поліцію щоб приїхали. Коли приїхала поліція то опитали всіх. Ствердила, що психічних страждань їй завдано не було, документи у поліції підписувала не читаючи. Після інциденту більше конфліктів не було.

Під час судового розгляду досліджені письмові докази, якими державне обвинувачення доводить вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, зокрема: витяг з ЄРДР від 11.06.2023 у якому зазначено, що ОСОБА_6 10.06.2023 біля 21 год. 20 хв. за місцем проживання за адресою АДРЕСА_2 , систематично здійснює фізичне та психологічне насильство над ОСОБА_8 , спричиняючи їй душевного болю та страждань; згідно рапорту опрацювання інформації встановлено, що 10.06.2023 о 21:28 надійшло повідомлення зі служби НОМЕР_1 , про те, що 10.06.2023 о 21:28 за адресою АДРЕСА_2 , надійшло повідомлення про домашнє насильство. При цьому заявником указаний ОСОБА_9 , який повідомив, що його вітчим перебуває в стані алкогольного сп`яніння, влаштував сварку та погрожує фізичною розправою. Заявнику вдалось покинути будинок з дітьми; відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10.06.2023, ОСОБА_8 зазначила, що 10.06.2023 біля 10 год. 20 хв. в АДРЕСА_2 , чоловік прийшовши додому у стані алкогольного сп`яніння, почав вдома сварку, погрожував фізичною розправою, обзивав нецензурною лайкою в присутності неповнолітніх дітей; постановою Хустського районного суду від 20.09.2022 року у справі №309/4098/22 ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП з накладенням на нього штрафу у розмірі 340 грн. Згідно постанови, 06 серпня 2022 року біля 20:00 год. ОСОБА_6 за місцем проживання в АДРЕСА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, виражався нецензурними словами в адресу своєї дружини - ОСОБА_8 , чим вчинив психологічне насильство у сім`ї; постановою Хустського районного суду від 24.04.2023 року у справі №309/1861/23 ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП з накладенням на нього штрафу у розмірі 680 грн. Згідно постанови, 10 квітня 2023 року біля 22:30 год ОСОБА_6 у АДРЕСА_2 , повторно протягом року, голосно кричав, виражався нецензурними словами в адресу своєї дружини ОСОБА_8 , чим вчинив відносно неї психологічне насильство.

Отже, докази винуватості ОСОБА_6 , на які посилалися органи досудового розслідування, перевірені судом першої інстанції та згідно зі ст. 94 КПК України належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності.

Відповідно до ст. 17 КПК України (Презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини), особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Суд першої інстанції належним чином врахував вимоги наведених норм права та дійшов висновків, що стороною обвинувачення не надано суду доказів, яких достатньо для ухвалення обвинувального вироку відносно ОСОБА_6 .

При цьому, суд першої належним чином оцінив докази надані стороною обвинувачення та мотивував свої висновки, чому вважає недоведеними як обставини конфлікту між обвинуваченим та потерпілою, який мав місце 10.06.2023, так і наслідків цього конфлікту у вигляді психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та не викликають сумнівів у тому, що суд першої інстанції застосував всі передбачені діючим кримінальним-процесуальним законодавством засоби для дослідження доказів, всіляко сприяв сторонам кримінального провадження у реалізації їх прав та виконанні обов`язків, дослідив всі надані сторонами докази та ухвалив законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, пред`явленого особі та визнаного судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, виходячи з яких суд відкидає докази обвинувачення.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дотримався вимог цієї норми права.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що наслідки кримінального правопорушення передбаченого ст.126-1 КК України передбачені диспозицією статті, а тому є обставинами, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню. Проте, сторона обвинувачення не надала доказів таких наслідків, що також було правильно оцінено судом першої інстанції.

Так, під час судового розгляду в суді першої інстанції, не знайшли свого підтверджені викладені у обвинувальному акті обставини про те, що 10.06.2023 біля 21:20 год., ОСОБА_6 втретє, що є необхідним для кваліфікації його дій за ст. 126-1 КК України, вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_8 .

Інших якихось доказів, які б підтверджували, що 10.06.2023 ОСОБА_6 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_6 , органом досудового розслідування не надано.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора, вони не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки не вказують на надані суду першої інстанції конкретні докази, якими підтверджуються вчинення домашнього насильства психологічного характеру обвинуваченим ОСОБА_6 10.06.2023 відносно своєї дружини ОСОБА_6 .

Суд дотримався вимог ст.ст. 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, зокрема, при збиранні та дослідженні доказів, їх оцінки, які б були підставами для скасування або зміни вироку, під час апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене вище, доводи прокурора про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та необґрунтоване виправдання ОСОБА_6 є такими, що суперечать встановленим обставинам кримінального провадження та наведеним доказам.

Вирок суду належним чином мотивований, має однозначні судження і не має припущень, його висновки конкретні і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

За таких обставин, оскаржуваний виправдувальний вирок є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з момент її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді