КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/1334/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами представників володільців майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , ТОВ «ФК «ТАЙГЕР ІНВЕСТ» - адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

представників володільців майна ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведіть боротьбу з організованою злочинність, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про накладення арешту та накладено арешт на майно, яке було вилучено 27.09.2023 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках кримінального провадження №0002382 від 08.12.2020, а саме: грошові кошти у сумі 1 151 430 грн, 27 165 Євро, 12 828 доларів США, два мобільних телефони марки Apple iPhone 10.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представники ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , ТОВ «ФК «ТАЙГЕР ІНВЕСТ» - адвокат ОСОБА_11 подали апеляційні скарги на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року.

Представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , в поданій апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року та її скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на майно, яке було виявлене та вилучене під час проведення обшуку нежитлових приміщень першого поверху за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 1 151 430 грн, 27 165 Євро, 12 828 доларів США, два мобільних телефони марки Apple iPhone - відмовити і зобов`язати повернути вказане майно.

Представник ТОВ «ФК «ТАЙГЕР ІНВЕСТ» - адвокат ОСОБА_11 , в поданій апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року та частково її скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на майно, яке було виявлене та вилучене під час проведення обшуку нежитлових приміщень першого поверху за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти у сумі: 368 030,00 грн та 660,00 доларів США - відмовити і зобов`язати повернути вказане майно ТОВ «ФК «ТАЙГЕР ІНВЕСТ».

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , зазнача, що грошові кошти були вилучені безпідставно, оскільки слідчим суддею не було надано дозволу на відшукання та вилучення грошових коштів у ТОВ "ФК "ТАЙГЕР ІНВЕСТ".

Виявлені та вилучені грошові кошти з приміщення каси в сумі 368 030 грн та 660 доларів США, це облікові кошти, які використовувались пунктом обміну валют для здійснення діяльності.

Апелянт вказує, що інші грошові кошти є коштами ОСОБА_6 , і хоч він був працівником ТОВ "ФК "ТАЙГЕР ІНВЕСТ", однак це були його власні кошти, які зберігались у відділенні через те, що у себе вдома він вважав небезпечним зберігання великих грошових сум.

Більше того, вказані грошові кошти були вилучені не з каси, а в окремому офісному кабінеті, що також свідчить, що вказані кошти не використовувались в валютних операціях.

Вказані грошові кошти ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_12 на підставі договору №20/06/2022 про надання грошової безпроцентної позики від 20.06.2022, більшу частину з яких він вже повернув ОСОБА_12 .

Сторона захисту звертає увагу, що вказані грошові кошти вже були в розпорядженні слідчого під арештом, на які ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2023 було накладено арешт. А також зазначає, що в рамках вказаного кримінального провадження нікому не було пред`явлено підозру та/або обвинувальний акт.

Однак, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.07.2023 арешт майна, зокрема грошових коштів було скасовано та наприкінці липня 2023 року, вказані грошові кошти були повернуті ОСОБА_6 , які в подальшому останній частково повернув ОСОБА_12 , а частково продовжив зберігати в приміщенні в якому відбувався обшук.

Також апелянт вказує, що обшук розпочався без адвоката, а слідчим було відмовлено у клопотанні ОСОБА_6 дочекатись адвокатів.

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги представник ТОВ «ФК «ТАЙГЕР ІНВЕСТ» - адвокат ОСОБА_11 , також зазначає, що грошові кошти вилучено безпідставно, так як слідчим суддею не було надано дозволу на їх відшукання та вилучення.

Виявлені та вилучені грошові кошти з приміщення каси ТОВ «ФК «ТАЙГЕР ІНВЕСТ» в сумі 368 030 грн. 660 доларів США, це облікові грошові кошти, які використовувались пунктом обміну валют для здійснення господарської діяльності, на підтвердження цього касиром було сформовано та надано слідчому Звітну Довідку про касові обороти і залишки цінностей за 27.09.2023. Тобто, дані кошти були обліковані та на законних підставах належать Товариству і використовувались для здійснення господарської діяльності щодо обміну валют.

Апелянт зазначає, що інші кошти є власними коштами ОСОБА_6 , про що він повідомляв слідчого під час обшуку.

Сторона захисту звертає увагу також на те, що відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. Однак обшук було проведено та вилучено майно 27.09.2023 року, а справа до суду надійшла 06.10.2023 року тобто слідчий пропустив строк для звернення з клопотанням про накладення арешту на майно, а тому майно підлягало негайному поверненню особі.

На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження представник ОСОБА_6 зазначає, що вказана справа була розглянута без повідомлення ОСОБА_6 та ТОВ "ФК "ТАЙГЕРІНВЕСТ", повідомлення про дату, час та місце розгляду справи не здійснив ні суд ні слідчий. Про наявність ухвали від 11.12.2023 дізнались лише 02.01.2024.

На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження представник ТОВ "ФК "ТАЙГЕРІНВЕСТ" зазначає, що вказана справа була розглянута без повідомлення ТОВ "ФК "ТАЙГЕРІНВЕСТ" та ОСОБА_6 , повідомлення про дату, час та місце розгляду справи не здійснив ні суд ні слідчий. Про наявність ухвали від 11.12.2023 дізнались лише 30.01.2024.

Заслухавши доповідь судді, думку представників володільців майна - адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги в повному обсязі та просили їх задовольнити, позицію прокурора, який заперечував щодо задоволення поданих апеляційних скарг та просив залишити їх без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги представників володільців майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,ТОВ «ФК «ТАЙГЕР ІНВЕСТ» - адвоката ОСОБА_8 , не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення ТОВ "ТАЙГЕРІНВЕСТ" та ОСОБА_6 , а про наявність даного рішення учасникам стало відомо 30.01.2024 року, іншої інформації матеріали справи не містять, у зв`язку з чим колегія суддів вбачає підстави для задоволення клопотань про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року.

Як убачається з матеріалів, наданих судом першої інстанції, що Офісом Генерального прокурора здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0002382 від 08.12.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 222-1, ч. 3 ст. 358 КК України, розслідування у якому проводиться слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України.

До Головного слідчого управління Національної поліції України надійшла інформація співробітника 3 відділу 1 управління Головного управління «Д» Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України, про те, що встановлено групу осіб, учасники якої з використанням ряду суб`єктів господарської діяльності вчиняють умисні дії, пов`язані з проведенням фінансових операцій, направлених на ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, що призводить до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах, та їх легалізації (відмивання).

27.09.2023 відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/40376/23-к від 18 вересня 2023 року проведено санкціонований обшук у офісних приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, в ході обшуку приміщень, за вказаною адресою виявлено та вилучено: грошові кошти у сумі 1 151 430 грн, 27 165 Євро, 12 828 доларів США, два мобільних телефонів марки Apple iPhone 10, iPad s/n НОМЕР_1 .

27.09.2023 постановою слідчого групи слідчих ГСУ НП України вилучене в ході обшуку майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0002382 від 08.12.2020.

06.10.2023 ухвалою Печерського районного суду м. Києва накладено арешт на вказані грошові кошти та техніку.

В подальшому слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва винесено ухвалу від 22.11.2023 про скасування арешту від 06.10.2023, в частині повернення майна, а саме: грошових коштів у сумі 1 151 430 грн, 27 165 Євро, 12 828 доларів США, два мобільних телефонів марки Apple iPhone 10.

Проте орган досудового розслідування та орган прокуратури не повідомлені належним чином про розгляд клопотання адвоката ОСОБА_13 , який діє в інтересах ОСОБА_14 тим самим, позбавлено можливості надати свої заперечення.

Окрім того адвокатом ОСОБА_7 в ході обшуку надано договір №20/06/2022 про надання грошової безпроцентної позики від 20.06.2022 та в той же час під час розгляду клопотання адвоката ОСОБА_13 досліджувались обставини отриманння грошових коштів згідно вказаної позики.

Проте, згідно умов договору №20/06/2022 про надання грошової безпроцентної позики від 20.06.2022 ОСОБА_15 мав повернути ОСОБА_12 грошові кошти до 20.06.2023.

Ураховуючи вищезазначене та те, що обшук проводився 27.09.2023 можна дійти до висновку, що вилучені грошові кошти не належать особисто ОСОБА_16 , а є такими, що здобуті внаслідок вчинення кримінальних правопорушень та на які не надано підтверджуючих документів щодо їх походження.

05.12.2023 прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведіть боротьбу з організованою злочинність, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вище вказане майно.

В обґрунтування поданого клопотання сторона обвинувачення вказала, що грошові кошти визнано речовим доказом та мають значення під час повного, неупередженого досудового розслідування кримінального провадження та могли бути отриманні злочинним шляхом, за рахунок умисних дій фізичних осіб, що мають ознаки маніпулювання на організованих ринках, визначені законом, що призвели до отримання такими особами або третіми особами прибутку у значних розмірах.

11.12.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на майно, згідно переліку зазначеному у клопотанні.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя вказав, що враховуючи, відповідно до вимог ст. 173 КК України, наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 222-1, ч. 3 ст. 358 КК України, наявність даних про належність майна, з метою забезпечення речових доказів, слідчий суддя вважав необхідним задовольнити клопотання та накласти арешт на майно, оскільки наявні, передбачені ст. 170 КПК України, підстави для його накладення.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчий суддя Печерського районного суду

м. Києва зазначених вимог закону дотримався.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також обставини кримінального провадження.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0002382 від 08.12.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 222-1, ч. 3 ст. 358 КК України, про накладення арешту на вищевказане майно, а саме грошові кошти та транспортні засоби слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, дійшов обґрунтованого висновку, що вищевказане майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а тому необхідно накласти на нього арешт.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Так, згідно наданих матеріалів до клопотання прокурора, постановою слідчої групи слідчих ГСУ НП України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_17 від 27.09.2023 вказане майно, на яке прокурор просив накласти арешт, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні /а.с. 59-75/.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч твердженням апелянтів, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки, як уже зазначалось вище, воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України та 29.09.2023 постановою слідчої визнане речовими доказами.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 170, 173 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування.

Щодо твердження апелянта, що грошові кошти є коштами ОСОБА_6 , і хоч він був працівником ТОВ "ФК "ТАЙГЕР ІНВЕСТ", однак це були його власні кошти, колегія суддів зазначає, що ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Разом з цим, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відтак, враховуючи, що вказані грошові кошти визнано, у передбаченому законом порядку, речовими доказами, то слідчий суддя прийшов до вірного висновку про можливість накладення на них арешту.

Крім цього, апелянт вказує, що в рамках вказаного кримінального провадження нікому не було пред`явлено підозру та/або обвинувальний акт, проте колегія суддів не бере це до уваги у зв`язку з наступним.

Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Твердження адвоката, що обшук 27.09.2023 розпочався без адвоката, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, так як згідно протоколу обшуку від 27.09.2023 та додатках до нього /а.с.42-58/, під час даного обшуку був присутній адвокат ОСОБА_7 , та разом з цим, у запереченнях до протоколу обшуку ніяких зауважень щодо вказаних обставин останній не заявляв, та протилежної інформації у матеріалах клопотання та апеляційній скарзі не міститься.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянтів стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Однак є слушними твердження апелянта про те, що клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна подано поза межами строків визначених ч. 5 ст. 171 КПК України, проте з урахуванням обставин викладених у клопотанні прокурора на обґрунтування вимог даного клопотання про арешт майна, а саме, що клопотання подано після його скасування слідчим суддею, а тому дана обставина не є істотним порушенням вимог Кримінального процесуального закону, яка була б безумовною підставою, для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Поновити представникам ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 , ТОВ «ФК «ТАЙГЕР ІНВЕСТ» - адвокату ОСОБА_8 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року- залишити без зміни, а апеляційні скарги представників ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , ТОВ «ФК «ТАЙГЕР ІНВЕСТ» - адвоката ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4