Справа № 577/1583/24
Провадження № 1-кс/577/638/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2024 р.

м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області клопотання прокурора Конотопської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000172 від 23.03.2024року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

25.03.2024 року прокурор Конотопської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, про накладення арешт на майно, а саме: посвідчення водія НОМЕР_1 з категоріями В, В1, власником якого являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , вилучені 23.03.2024 у період часу з 19:27 год. по 19:50 год. під час огляду по АДРЕСА_2 , шляхом заборони користування, відчужування та розпоряджання майном.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 23.03.2024 о 19:11 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 23.03.2024 о 19:11 год. зупинено по АДРЕСА_2 громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 . Під час перевірки посвідчення водія у планшетному пристрої інформація про дане посвідчення відсутня, отже посвідчення водія має ознаки підробки.

Відомості за вказаним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000172 від 23.03.2024 року. Дії невстановленої особи передбачено ч.1 ст. 358 КК України.

Дізнавачем СД Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, ОСОБА_5 23.03.2024 у період часу з 19:27 по 19:50 год. По АДРЕСА_2 , керуючись ст. 104,105,106,107,223 та 237 КПК України проведено огляд, а саме посвідчення водія НОМЕР_1 за заявою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 про добровільну згоду на проведення огляду, в ході якого вилучено посвідчення водія НОМЕР_1 , з категоріями В, В1.

Посвідчення водія НОМЕР_1 , з категоріями В, В1 поміщено до пакету № PSP 1048764.

Як пояснив ОСОБА_4 , що 09.12.2023 в мережі Інтернет перейшовши через посилання замовив у невідомої особи посвідчення водія,надіславши свої дані, а саме зразок підпису, медичну довідку, свідоцтво про закінчення автошколи та через тиждень отримав у відділенні Нової пошти № НОМЕР_2 в м. Конотоп посвідчення водія НОМЕР_1 з категоріями В, В1, за яке заплатив 8.000 грн.

Згідно постанови про приєднання до справи речових доказів дізнавача СД Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 від 25.03.2024 вищевказане посвідчення водія визнано та приєднано до кримінального провадження в якості речового доказу.

Враховуючи, що вилучене майно має значення для кримінального провадження, та може бути використане як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є правова підстава, передбачена п. п. 1, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, для накладення на нього арешту.

Прокурор Конотопської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання про арешт майна без його участі, зазначивши, що клопотання про арешт майна підтримує та прохає його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання прокурора про арешт майна без його участі, проти клопотання не заперечує.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та (або) користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

З протоколу огляду місця події від 23.03.2024 року вбачається, що дізнавачем СД Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, ОСОБА_5 23.03.2024 у період часу з 19:27 по 19:50 год. По АДРЕСА_2 , керуючись ст. 104,105,106,107,223 та 237 КПК України проведено огляд, а саме посвідчення водія НОМЕР_1 за заявою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 про добровільну згоду на проведення огляду, в ході якого вилучено посвідчення водія НОМЕР_1 , з категоріями В, В1. (а.с.7-8).

Відповідно до постанови дізнавача сектору дізнання Конотопського РВП ГУНП в Сумській області від 25.03.2024 посвідчення водія НОМЕР_1 , з категоріями В, В1 на ім`я ОСОБА_4 , визнано та приєднано до кримінального провадження в якості речових доказів. (а.с.4).

Враховуючи, що вказане в клопотання майно має значення речового доказу, суд приходить до переконання, що клопотання про арешт майна є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню і на вказане майно необхідно накласти арешт шляхом обмеження права користуватись та розпоряджатись даним майном, заборони його відчужувати. Виходячи із обставин справи, завдань кримінального провадження про забезпечення кримінального провадження суд вважає, що потреби кримінального провадження виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, як накладення арешту на вказане майно. Слідчий суддя вважає, що обмеження прав власності є розумним та співмірним із завданнями кримінального провадження. Такого висновку слідчий суддя дійшов з тих підстав, що накладення арешту на вищевказане майно є тимчасовим і необхідним обмеженням у праві власника на мирне володіння в розумінні ч. 1 ст. 1 Протоколу Першого до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки воно, ґрунтується на чітких та передбачуваних нормах кримінального процесуального закону з визначеними ефективними національним способами повернення цього майна і не пов`язується із повним безповоротнім та безоплатним вилученням державою цих речей, без покладення «надмірного тягара» для його власника.

Європейський Суд з прав людини в своїх Постановах від 09.06.2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», від 24.03.2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

З врахуванням відповідності майна, на яке накладається арешт, критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власника майна і те, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є свавільним, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Конотопської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000172 від 23.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: посвідчення водія НОМЕР_1 з категоріями В, В1, власником якого являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , вилучені 23.03.2024 у період часу з 19:27 год. по 19:50 год. під час огляду по АДРЕСА_2 , заборонивши користування, відчужування та розпоряджання майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Відповідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, його захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

СуддяОСОБА_1