Романівський районний суд Житомирської області
В И Р О К

Іменем України

20 червня 2024 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні на підготовчому провадженні в залі суду в смт. Романів кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрезден ФРН, білоруса, громадянина Республіки Білорусь,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, неповнолітній дітей на утриманні немаючого раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК України),-

В С Т А Н О В И В :

12 жовтня 2023 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості, в якій сформульовано обвинувачення та зазначено кримінальне правопорушення у вчинені якого обвинувачується особа, зокрема зазначено, що у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан.

В той же час, 29 серпня 2023 року у другій половині доби, більш точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи у житловому будинку, що розташований по АДРЕСА_2 , виявив у одній із кімнат житлового будинку у жіночій сумочці грошові кошти у сумі 1750 грн., які належать ОСОБА_7 та вирішив їх викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, у вказаний день, час та місці, де керуючись корисливим мотивом, достовірно знаючи, що на всій території Україні введено воєнний стан, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непомітним для оточуючих, переконавшись у відсутності власника майна та інших осіб, які б могли перешкодити вчиненню злочину, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, з жіночої сумочки, в умовах воєнного стану, таємно викрав належні ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 1750 грн.

З викраденими грошовими коштами ОСОБА_4 , залишив місце вчинення злочину та розпорядився ними на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 , матеріального збитку на суму 1750 грн.

Окрім того, 15 квітня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, в якій сформульовано обвинувачення та зазначено кримінальне правопорушення у вчинені якого обвинувачується особа, зокрема зазначено, що у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан.

В той же час, 18 лютого 2024 року у другій половині доби, більш точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи у квартирі багатоквартирного будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , виявив у одній із кімнат квартири у чоловічій куртці грошові кошти у сумі 1000 грн., які належать ОСОБА_8 та вирішив їх викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, у вказаний день, час та місці, де керуючись корисливим мотивом, достовірно знаючи, що на всій території Україні введено воєнний стан, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непомітним для оточуючих, переконавшись у відсутності власника майна та інших осіб, які б могли перешкодити вчиненню злочину, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, з внутрішнього кармана чоловічої куртки, в умовах воєнного стану, таємно викрав належні ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 1000 грн.

З викраденими грошовими коштами ОСОБА_4 , залишив місце вчинення злочину та розпорядився ними на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 , матеріального збитку на суму 1000 грн.

Згідно з даними угодами сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за частиною 4 статті 185 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованих підозр беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень. Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинені кримінальні правопорушення, а саме у виді 5 років позбавлення волі. При цьому, з урахуванням наявності обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданого збитку), та відсутності обтяжуючих покарання обставин сторони угоди вважають за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі положень статей 75,76 КК України.

В угодах передбачені наслідки їх укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку, визначеному пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України питання про можливість затвердження даних угод про винуватість суд виходить з наступного.

Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 2 статті 75 КК України визначено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даних угод дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив угоди затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену в угодах міру покарання. Потерпілі у своїй заявах дали згоду на затвердження угод.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні також просили затвердити угоди і призначити узгоджену в них міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угод зобов`язання.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із статтею 12 КК України є тяжкими злочинами.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладених угод про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє права, визначені статтею 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даних угод, передбачені статтею 473 КПК України, та наслідки їх не виконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цих угод.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_9 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені частиною 4 статті 185 КК України, за якою належить призначити йому узгоджену сторонами угод визнання винуватості міру покарання.

При цьому, враховуючи дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до переконання про можливість виправлення та перевиховання останнього без відбування покарання, і вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, відповідно до статті 75 КК України, визначивши іспитовий строк в 2 роки і 6 місяців та поклавши на нього обов`язки, передбачені частиною 1 статті 76 КК України.

Долю речового доказу після набрання вироком законної сили слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 100, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 12 жовтня 2023 року, укладену між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , та угоду про визнання винуватості від 15 квітня 2024 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угод про визнання винуватості покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до положень статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Після набрання вироком законної сили визнаний речовим доказом оптичний диск формату DVD-R залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Романівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1