Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

07 березня 2024 року м. Рівне

Справа № 569/5363/20

Провадження № 11-кп/4815/262/24

Колегія суддів Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого- ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції з ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 26 січня 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора в кримінальному провадженні №0001236 від 24.04.2023 року і продовжено ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3,4 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 309 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів до 26 березня 2024 року.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що ухвала суду є незаконною, постановленою з істотним порушенням вимог кримінально - процесуального закону, оскільки ні прокурором в поданому клопотанні, ні в ухвалі суду не зазначено, чому більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України. Стверджує, що за час судового слідства виконує покладені на нього обов`язки, а тому просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи ОСОБА_6 , підтримані захисником ОСОБА_7 на задоволення апеляційної скарги, доводи прокурора щодо законності й обґрунтованості ухвали, яку просить залишити без змін, перевіривши матеріали клопотання й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У рішенні Європейського Суду з прав людини ( справа "Мацнеттер проти Австрії" ) зазначено, що підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, крім обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення, є наявність ризиків, зокрема, вчинення обвинуваченим подальших правопорушень.

При визначенні ризиків має враховуватися особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти.

Розглядаючи питання про доцільність тримання особи під вартою, судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер, обставини і тяжкість інкримінованого злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, а також його зв`язки із суспільством.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , судом першої інстанції встановлено, що він обвинувачується у вчиненні ряду умисних корисливих злочинів - крадіжок чужого майна, в тому числі, і з проникненням, злочинна діяльність якого є системною, оскільки, ОСОБА_6 раніше вже неодноразово судимий, як за вчинення таємного викрадення майна, так і грабежу та хуліганства, і згідно тверджень прокурора, що підтверджено належними доказами, щодо ОСОБА_6 до суду направлено ряд обвинувальних актів за вчинення умисних корисливих злочинів, що свідчить про відсутність стримуючих факторів для забезпечення ОСОБА_6 передбачених частиною першою статі 177 КПК України обов`язків, з чим погоджується і колегія суддів, не вбачаючи підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 26 січня 2024 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 на строк 60 днів до 26 березня 2024 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3