Провадження № 1-кп/243/698/2024
Справа № 243/3983/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі EasyCon на підставі наказу № 29-к про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року та в режимі відеоконференції, під час трансляції, з приміщення державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000260 від 14 березня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, українця, громадянина України, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

19 травня 1999 року Слов`янським міським судом Донецької області за ст. 206 ч. 2 КК України, ст. 46-1 КК України з відстрочкою вироку на 2 роки;

05 жовтня 2000 року Слов`янським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 141, ст. 17 ч. 2 ст. 140, ст. ст. 42, 43 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з конфіскацією майна. Звільнений 03 січня 2002 року на підставі Ухвали Торецького міського суду Донецької області від 26 грудня 2001 року умовно-достроково на невідбутий строк два роки і шість місяців;

29 квітня 2004 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 289, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією майна. 11 квітня 2008 року звільнений із заміною покарання на виправні роботи, невідбутий строк 2 роки 1 місяць 24 дні;

12 лютого 2009 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років. 10 вересня 2012 року звільнений умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 2 місяці 19 днів;

17 березня 2014 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до виду покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. 29 березня 2019 року звільнений умовно достроково на підставі ст. 81 КК України, невідбутий строк 1 рік 3 місяці 9 днів;

24 лютого 2020 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

11 червня 2020 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки;

20 липня 2023 року Білоцерківською окружною прокуратурою Київської області обвинувальний акт за кримінальним провадженням за ч. 2 ст. 194 КК України направлено до Рокитнянського районного суду Київської області для розгляду по суті, відомості про розгляд кримінального провадження відсутні,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України. Згідно Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, дію воєнного стану продовжено. У подальшому воєнний стан на всій території України неодноразово продовжувався та його дія триває до цього часу.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , будучи особою раніше судимою, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, вчинив умисне кримінальне правопорушення, в умовах воєнного стану, за наступних обставин:

29 грудня 2023 року, ОСОБА_3 , знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник кримінально протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом незаконного проникнення до квартири за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та розташована поряд з місцем мешкання ОСОБА_3 .

В подальшому, 29 грудня 2023 року у вечірній період часу, точного часу під час досудового розслідування не виявилось можливим, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій кримінально протиправний, корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, розуміючи протиправний характер своїх дій, вважаючи, що навколо немає сторонніх осіб, які б могли запобігти доведенню його протиправних дій до кінця, що його дії залишаться непоміченими, усвідомлюючи, що він посягає на чужу власність, на яку не має ніякого права, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди і бажаючи завдати таку шкоду, перелізши через перегородку балкону, та надалі відштовхнувши незачинені двері балкону проник до приміщення квартири АДРЕСА_4 , де умисно, повторно, таємно, в умовах воєнного стану, викрав з приміщення жилої кімнати вищевказаної квартири наступне майно:

тепловентилятор «ROTEX RAS04-H», вартістю 319,20 грн;

масляний обігрівач «LEX LXHY-20M 800-1200-2000Вт», вартістю 1329,30 грн.

Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому у кримінальному провадженні, ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1648,50 грн.

Крім того, ОСОБА_3 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, в середині березня, у вечірній час доби (більш точний час у ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим) перебував на законній підставі зі своїм знайомим ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_5 за місцем мешкання ОСОБА_7 , де ОСОБА_3 побачив у ОСОБА_7 в користуванні мобільний телефон торгової марки «Xiaomi» моделі «Redmi 5» в корпусі блакитного кольору.

У вказаний час та у вказаному місці у ОСОБА_3 виник корисливий злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме мобільним телефоном торгової марки «Xiaomi» моделі «Redmi 5» в корпусі блакитного кольору, який на праві власності належить ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій корисливий злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, в середині березня, у вечірній час доби (більш точний час у ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим), ОСОБА_3 , розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та подальшого звернення на свою користь, знаходячись за адресою: АДРЕСА_5 , зловживаючи довірою ОСОБА_7 , оскільки перебував із ним у приятельських відносинах, попросив у останнього належний йому мобільний телефон торгової марки «Xiaomi» моделі «Redmi 5» в корпусі блакитного кольору під приводом здійснити телефонний дзвінок, пообіцявши повернути після його здійснення, при цьому наміру повертати майно не мав, тим самим, недобросовісно використовуючи довіру ОСОБА_7 , ввів останнього в оману.

Будучи введеним в оману, ОСОБА_7 погодився та добровільно передав ОСОБА_3 свій мобільний телефон торгової марки «Xiaomi» моделі «Redmi 5 MDG1» (3/32 GB в корпусі блакиного кольору, S/N: НОМЕР_1 вартістю 1491 гривня 90 копійок.

Після чого, ОСОБА_3 , отримавши майно, яким заволодів шляхом зловживання довірою, покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями, що виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно, ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 1491,90 грн.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, кримінальна відповідальність за які передбачена ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, з проникненням у житло, в умовах воєнного стану та у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно.

В судовому засіданні учасники судового засідання не заперечували проти здійснення розгляду кримінального провадження в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «EasyCon».

Під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 14 березня 2024 року до ЄРДР за №0000260,23 травня 2024 року між підозрюваним ОСОБА_3 та прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості та скріплена підписами сторін. За умовами угоди сторони домовились про таке:

Підозрюваний ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується:

а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувального акту у судовому провадженні;

б) співпрацювати зі стороною обвинувачення під час судового розгляду у даному кримінальному провадженні.

З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які відобразились у щирому каятті, повному визнанні ОСОБА_3 своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення, активної допомоги під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі тривалістю 1 (один) рік. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі тривалістю 5 (п`ять) років.

Обвинувачений ОСОБА_3 , в підготовчому судовому засіданні винуватим у скоєнні злочину визнав себе повністю, щиро розкаявся, свої права, передбачені ст. 474 КПК України розуміє.

Обвинувачений ОСОБА_3 , та прокурор в судовому засіданні заявили, що вони цілком розуміють наслідки угоди, укладення угоди є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж передбачені в угоді.

Суд переконався, що обвинувачений розуміє свої права, передбачені КПК України, зокрема ст. 474 КПК України, у добровільності укладання сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді. Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, разом з цим, судом з`ясовано, що він цілком розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, відповідно ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні ствердив, що був присутнім при ініціюванні угоди, вважає, що укладення угоди не суперечить інтересам підзахисного.

В підготовче судове засідання потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не з`явилися, до суду було надано заяви про розгляд справи без їх участі. Крім того в судовому засіданні були досліджені заяви потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_3 , не мають та надають свою згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 ..

Судом вислухані показання обвинуваченого та оглянуті представлені в підготовче судове засідання матеріали кримінального провадження з метою перевірки угоди про визнання винуватості на відповідність нормам КПК та КК України, за якими суд встановив, що умови угоди, не суперечать вимогам КПК України, оскільки вона укладена у провадженні щодо тяжкого та нетяжкого злочину, відповідає вимогам ст. 472 КПК України, не суперечить вимогам КК України, оскільки обставини, викладені в ній відповідають матеріалам справи, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, з проникненням у житло, в умовах воєнного стану та за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення. Узгоджене покарання відповідає особі обвинуваченого, та вимогам ст. 58 Конституції України, оскільки відповідає санкції частини статті, яка діяла на момент вчинення обвинуваченим правопорушення, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободі чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди було добровільним, про що свідчать як особисті підписи обвинуваченого в угоді, так і його пояснення в судовому засіданні, обвинувачений має можливість виконувати взяті на себе угодою зобов`язання, підстави для визнання винуватості є дійсними. Потерпілий безумовно погодився на укладення угоди про визнання винуватості.

Дослідивши представлені в підготовче судове засідання матеріали кримінального провадження, враховуючи, що 23 травня 2024 року обвинувачений ОСОБА_3 , та прокурор під час досудового розслідування досягли угоди про визнання винуватості, підписали її в присутності захисника, при цьому ОСОБА_3 , беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, між ним та прокурором була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_3 , покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі тривалістю 1 (один) рік та відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі тривалістю 5 (п`ять) років, потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у справі погоджено укладення цієї угоди, а тому суд вважає, що справу можливо розглянути відповідно до положень ч. 2 ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що угоду належить затвердити, а ОСОБА_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, з проникненням у житло, в умовах воєнного стану та у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство)та призначити покарання, обумовлене угодою про визнання винуватості.

Щодо розв`язання питання про розподіл процесуальних витрат, суд виходить з таких міркувань.

Згідно із представленими копіями процесуальних рішень, експертів було залучено відповідно до вимог ст. 243 КПК України на підставі постанови СВ ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи №СЕ-19/105-24/3374-ТВ від 15 травня 2024 року, витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні складають 1135 грн. 92 коп..

Відповідно до ст. 118 КПК України, процесуальні витрати зокрема складаються із витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Статтею 122 КПК України передбачений порядок здійснення оплати витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Аналіз вказаної статті дозволяє дійти висновку, що законодавець у вказаній статті зазначає коло осіб, на яких за певних умов покладається обов`язок на покриття процесуальних витрат під час проведення кримінального провадження як під час досудового розслідування так і судового слідства.

За змістом ст. 122 КПК України, яка передбачає залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з державного бюджету.

Відповідно ст. 124 КПК України, яка передбачає розподіл процесуальних витрат, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З огляду на викладене, з врахуванням вимог ст. 124 КПК України, суд вважає, що з обвинуваченого слід стягнути в прибуток держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у розмірі 1135 грн. 92 коп..

Цивільний позов у справі не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до норм ст. 100 КПК України.

Разом з тим, судом встановлено, що до обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ухвали слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 травня 2024 року, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком по 05 липня 2024 року.

Враховуючи вище встановлені обставини, зважаючи на перебування ОСОБА_3 під вартою в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4», а також з огляду на вид та міру покарання призначеного обвинуваченому ОСОБА_3 , наявність ризиків, які не зменшились на даний час, з метою забезпечення виконання вироку в частині призначеного обвинуваченому судом покарання, суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому слід залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 23 травня 2024 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР №0000260 від 14 березня 2024 року - затвердити.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання:

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1(одного) року позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання ОСОБА_3 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Початок строку відбуття покарання за даним вироком ОСОБА_3 із заліком досудового ув`язнення обчислювати з 04 липня 2024 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_3 в строк відбування покарання зарахувати строк перебування під вартою у зв`язку із обранням запобіжного заходу з 07 травня 2024 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4».

Речові докази по справі:

мобільний телефон торгової марки «Xiaomi» моделі «Redmi 5 MDG1» в корпусі блакитного кольору, який визнано речовим доказом відповідно до постанови від 10 травня 2024 року, та передано його під розписку на відповідальне зберігання потерпілому - після вступу вироку в законну силу залишити потерпілому ОСОБА_7 .

Процесуальні витрати на залучення експерта на проведення судової експертизи на загальну суму 1135 грн. (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн. 92 коп. стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно із ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4,6,7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 364 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок складено у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1