ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2024 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/274/21 (пр. № 1-кп/201/141/2024), відомості про яке 07 листопада 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001865, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, раніше судимого: 18 липня 2008 року вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді трьох років позбавлення волі. Звільнений 07 грудня 2010 року по відбуттю строку покарання; 25 червня 2015 року вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік; 18 листопада 2016 року вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням положень ст. 71 КК України, до остаточного покарання у виді одного року одного місяця позбавлення волі; 14 січня 2020 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2022 року було звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку; 03 червня 2022 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки; 28 вересня 2022 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, із застосуванням положень ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді двох років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2020 року, приблизно о 02 годині 10 хвилин точний час не встановлений, ОСОБА_4 , перебуваючи у закладі «Репортер заклад на Барикадній», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Барикадна 2, побачив мобільний телефон марки «SAMSUNG Galaxy А9, номер моделі SM-920F, із серійним номером НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEL 2) НОМЕР_3 », блакитного кольору, який знаходився в лівій зовнішній кишені шуби, яка була одягнена на потерпілій ОСОБА_6 , загальною вартістю 5 600,00 грн., та який він визначив, як об?єкт свого злочинного посягання.

Далі ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, своєю правою рукою витягнув із лівої зовнішньої кишені шуби - мобільний телефон марки «SAMSUNG Galaxy А9, номер моделі SM-A920F, із серійним номером НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI 2) НОМЕР_3 », блакитного кольору, вартістю 5 600,00 грн., який належать ОСОБА_6 , та сховав його під сіру спортивну кофту, яка була одягнена на ньому, та попрямував до виходу, та перебуваючи на подвір?ї, що поруч із входом до даного закладу був зупинений відпочиваючими вказаного закладу.

Таким чином, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Після цього, ОСОБА_4 намагався залишити місце злочину з викраденим майном, намагаючись спричинити ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 5 600,00 грн.,

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

На підставі викладеного, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного злочину та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, свою вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. До обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд відносить рецидив злочинів.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, проте не в максимальному розмірі визначному санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, його конкретним обставинам та наслідкам, ступеню здійснення кримінально протиправного наміру та причин, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який незважаючи на те, що свою вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся у скоєному, вже притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини, не працевлаштований та не має постійного доходу, що вказує про небажання останнього стати на шлях виправлення, а також обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, сукупність яких з вищенаведеними даними, які враховувались при призначенні покарання, свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, непов`язаного із триманням під вартою, при цьому, призначення такого покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати загальним засадам призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України, та принципам справедливості, достатності і співрозмірності.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 28 вересня 2022 року був засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК Українидо покарання у виді двох років позбавлення волі, від відбування якого, звільнений на підставі ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком два роки, при цьому, вчинив інкриміноване йому суспільно-небезпечне діяння у цьому кримінальному провадженні до винесення зазначеного вироку суду, враховуючи, що судом прийнято рішення про призначення реального покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд беручи до уваги постанову Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 760/26543/17 (провадження № 51-3600кмо20), вважає за необхідне не застосовувати положення ч. 4 ст. 70 КК України та виконувати вказаний вирок суду самостійно.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня приведення даного вироку суду до виконання.

Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2022 року виконувати самостійно.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення експертизи у вказаному кримінальному провадженні у розмірі 150,00 (сто п`ятдесят) грн. 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1