Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/8727/23
У Х В А Л А

15.04.2024 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю слідчого ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , її предстаника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12.02.2024 року у справі №299/905/24 №0000823 від 25.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту транспортного засобу.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду від 26 грудня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000823 від 25.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, накладено арешт на втомобіль марки «AUDI Q7», р/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 та автомобіль марки «MERCEDES-BENZ E220», р/н НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 належить Lewandowski Krzysztof, які 24 грудня 2023 року вилучено в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме АДРЕСА_1 , та поміщені на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів відділення поліції № 1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, що за адресою: м. Виноградів, вул. Миру, 57, з метою збереження речових доказів та проведення судових експертиз.

Вказаний автомобіль з моменту вилучення і по даний час зберігається на відкритій місцевості на території майданчика тимчасового утримання транспортних засобів відділення поліції № 1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області і на нього впливають зовнішні фактори що може негативно впливати на технічний стан автомобіля.

Також зазначає, що станом на момент звернення до суду з клопотанням в ході досудового розслідування проведені всі необхідні судово-інженерно-транспортні експертизи, а від так вважає, що мета, яка слугувала підставою для арешту майна відпала. Такоє вказує, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні нікому повідомлена не була. Автомобіль оглянуто і подальше його зберігання на арешт майданчику не є доцільним.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 , клопотання підтримали, та просили суд таке задовольнити з підстав зазначених у ньому.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що призначені ним експертизи проведені, автомобіль оглянуто, слідові інформація зафіксована.

Заслухавши пояснення, вивчивши матеріали провадження, суд вважає, що клопотання про скасування арешту майна та передачу арештованого майна на відповідальне зберігання підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно ч.1 ст. 172 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Частиною 2 ст.174 КПК України встановлено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду від 26 грудня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000823 від 25 грудня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, накладено арешт на речові докази автомобіль марки «AUDI Q7», р/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 та автомобіль марки «MERCEDES-BENZ E220», р/н НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 належить Lewandowski Krzysztof, які 24 грудня 2023 року вилучено в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме АДРЕСА_1 , та поміщені на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів відділення поліції № 1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, що за адресою: м. Виноградів, вул. Миру, 57, з метою збереження речових доказів та проведення судових експертиз.

Звертаючись до суду з клопотанням про скасування арешту та передачу в користування арештованого автомобіля ОСОБА_4 зазначає, що автомобіль з моменту вилучення і по даний час зберігається на відкритій місцевості на території майданчика тимчасового утримання транспортних засобів відділення поліції № 1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області і на нього впливають зовнішні фактори що може негативно впливати на технічний стан автомобіля. Також зазначає, що станом на 03.04.2024 року проведені всі необхідні судово-інженерно-транспортні експертизи, а підозра нікому оголошена не була Автомобіль оглянуто і подальше його зберігання на арешт майданчику не є доцільним..

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що зберігання автомобіля на відкритій місцевості може призвести до пошкодження автомобіля, тому є підстави для передання його на зберігання ОСОБА_4 як законному власнику автомобіля, при цьому накладений арешт продовжує свою дію та забезпечить завдання арешту майна.

Приймаючи таке рішення суд, серед вищезазначеного враховує, що володілець автомобіля ОСОБА_4 не є обвинуваченою по даному кримінальному провадженню, автомобіль оглянутий, всі необхідні процесуальні дії органом досудового слідства виконані, тому, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, суд вважає за можливе змінити спосіб арешту майна, а саме передати вказаний автомобіль та документи до нього на відповідальне зберігання заявнику ОСОБА_4 , як законному власнику цього майна, заборонивши йому відчужувати та розпоряджатися майном.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що клопотання слід задоволити частково та передати ОСОБА_4 належний їй на праві власності автомобіль марки «AUDI Q7», р/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , на відповідальне зберігання, із позбавленням ОСОБА_4 права відчужувати та розпоряджатися майном, попередивши його про необхідність збереження арештованого майна та, що в разі вчинення незаконних дій щодо автомобіля та документів до нього, вона може нести кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.

Керуючись ст.107,132,167,168,170,172,173,174,175 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити частково.

Передати автомобіль марки «AUDI Q7», р/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , законному володільцю ОСОБА_4 , мешканці АДРЕСА_2 , на відповідальне зберігання, із позбавленням права на відчуження, розпорядження майном, до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.

Попередити ОСОБА_4 про необхідність збереження арештованого майна та роз`яснити, що в разі вчинення незаконних дій щодо автомобіля, він може нести кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.

У задоволенні решти клопотання відмовити.

Ухвала не підлягає оскарженню, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Повний текст ухвали проголошено 16.04.2024 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1