Справа № 333/2341/19
Провадження № 1-кп/333/154/24
ВИРОК

іменем України

09 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000897 від 27 лютого 2017 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, громадянина України, освіта вища (технічна), розлученого, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

30 березня 2018 року близько 10 години 10 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого фактичного проживання, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу на носіння холодної зброї, в порушення Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 24 січня 1995 року, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС № 662 від 21 серпня 1998 року, та «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, пройшов пішки, несучі з собою два ножі у пакеті, відстань від місця свого фактичного проживання: АДРЕСА_1 , до автобусу «Неоплан» д.н.з. НОМЕР_1 автомобільного рейсу міжнародного сполучення «Бердянськ-Москва», який знаходився на автопарковці перед автосалоном «КІА»: АДРЕСА_2 , чим вчинив незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

30 березня 2018 року під час огляду місця події (автобуса «Неоплан» д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився на автостоянці перед автосалоном «КІА» за адресою: АДРЕСА_2 ), співробітниками УСБУ в Запорізькій області було виявлено та вилучено пакет сірого кольору з написами англійською мовою: «Stronger, Cleaner, Faster», в якому пакунок зі спіненого поліетилену сірого кольору, обгорнутий у коричневий папір та зафіксований прозорою пакувальною плівкою з поміщеними в ньому двома ножами (перший ніж із дерев`яною та металевою накладкою на рукоятці з маркуванням на лезі №1766; другий-ніж із дерев`яною та металевою накладкою на рукоятці без маркування на лезі), які згідно висновків експертів №18644/18645/18-31 від 19 жовтня 2018 року та №251/6 від 06 грудня 2018 року є холодною зброєю колюче-ріжучої дії, виготовлені промисловим способом.

Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 263 КК України, а саме носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Позиція обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, він повністю не визнає. Суду пояснив, що вилучені працівниками УСБУ в Запорізькій області ножі дісталися йому у спадок від померлого батька. Після того, як останній передав сейф з зареєстрованою рушницею, ножами та іншим, ці речі його заінтригували та фактично через це він став колекціонером. Зайві речі, у тому числі, вилучені ножі, попередньо знаючи, що вони не є холодною зброєю, він виставив на продаж в мережі Інтернет через сайт «olx». Взагалі на вказаному сайті він був зареєстрований з 2017 року, де продав і інші предмети, крім вилучених ножів.

Через деякий час йому зателефонував чоловік і в розмові зазначив, що вказані ножі йому подобаються. Також, останній повідомив, що звуть його ОСОБА_6 та вказав, що він із ОСОБА_7 . Вказану інформацію ОСОБА_6 повідомив з власної ініціативи, так як він не запитував останнього з якого він міста, так як йому було це байдуже. Він ніколи не дзвонив ОСОБА_6 , тільки останній ініціював їх зв`язок та передачу йому ножів через водія автобуса. ОСОБА_6 через сайт «olx» надіслав йому електронного листа, в якому попрохав запакувати та написати « ОСОБА_6 . Москва». Вартість ножів, він вказав при продажі у об`яві. Запакував він ножі у плівку, потім обернув у плівку з пухирцями та поклав у поліетиленовий пакет.

ОСОБА_6 пояснив, куди і коли необхідно йому підійти, тому у вказаний ОСОБА_6 час, він підійшов до водія автобуса та передав пакунок з ножами. Саме ОСОБА_6 повідомив, щоб ножі були передані через знайомого, тобто він зрозумів, що водій автобуса і є знайомий ОСОБА_6 . Перед тим, як передати ножі, він лише спитав, як звуть водія, останній відповів, що « ОСОБА_8 ». Це збіглося з інформацією ОСОБА_6 , тому він передав ножі. Він не казав водієві, що знаходиться у пакунку, куди відвести і кому передати пакунок. Водій також йому не задавав будь-яких питань.

Проаналізував усі вказані обставини, він вважає, що це була провокація з боку працівників СБУ. Таку думку підтверджує і факт того, що після вилучення ножів, йому ОСОБА_6 жодного разу не зателефонував, не поцікавившись тим, чому не надійшли ножі, яким чином можливо повернути грошові кошти, так як придбаний товар не був переданий.

Також, на його думку, передані ним ножі 30 березня 2018 року водієві автобусу не є холодною зброєю, так як не мають усіх властивостей такої зброї. Жоден із експертів не звернув увагу на твердість металу, з якого зроблені ножі.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, його вина повністю підтверджується доказами, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

За клопотанням прокурора було досліджено аудіо-запис показань свідка ОСОБА_9 . наданих в судовому засіданні від 10 грудня 2019 року (т.1, а.с.235) (оскільки згідно інформації Державної прикордонної служби останній 14 березня 2020 року перетнув державний кордон України і до часу відповіді не повернувся та перебуває на тимчасово окупованій території Запорізької області, у м.Бердянськ) при допиті, який надав пояснення, що він працює водієм на автобусах, у т.ч. на міжнародних напрямках. 30 березня 2018 року він разом із ОСОБА_10 в якості водіїв виконували рейс «Бердянськ-Москва». Останній на цей час вже не працює. Обвинуваченого в обличчя він не пам`ятає. Під час зупинки у м. Запоріжжі біля автобусної станції, де розташований автосалон, до нього підійшов чоловік та передав йому пакет. Що було у пакеті, він не знає, так як не питав у чоловіка, а останній йому про це також не повідомив. Зазвичай, він дивиться, що знаходиться у пакеті, але цього разу він не подивився, так як не було часу. Точно сказати, що чоловік передавав пакет саме до м. Москви, він не пам`ятає, так пройшло багато часу. Чи брав він у чоловіка номер телефону особи, яка повинна була забрати пакет, або чи надавав свій номер телефону, він також не пам`ятає. Під час огляду автобусу він працівникам СБУ зазначив, що пакет йому передав ОСОБА_11 , але чому він так сказав, пояснити не може. Чоловік, який передав пакет, не зазначав, щоб він сховав пакунок при перетину кордону. Під час перетину кордону він завжди надає усі пакети, які йому залишають як передачі.

Від допиту свідка ОСОБА_10 (другого водія автобуса «Неоплан» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під час огляду якого було вилучено ножі), прокурор відмовився, посилаючись на інформацію Державної прикордонної служби останній 10 березня 2020 року перетнув державний кордон України і до часу відповіді не повернувся та перебуває на тимчасово окупованій території Запорізької області, у м.Бердянськ. (т.3 а.с.38-43)

На підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, за клопотанням сторони обвинувачення в судовому засіданні було досліджено письмові докази, а саме:

- витяг з кримінального провадження №0000034 від 26.03.2019 року за злочином, передбаченим ч.2 ст.263 КК України, в якому зазначено, що 30 березня 2018 року ОСОБА_4 з метою збуту двох ножів пішки перемістив їх з місця фактичного проживання до автобусу «Неоплан», д.н.з. НОМЕР_1 автомобільного рейсу міжнародного сполучення «Бердянськ-Москва» (т.2 а.с.1);

- постанови про призначення групи прокурорів та слідчої групи у кримінальному провадженні (т.2 а.с. 2-5);

- постанову про об`єднання матеріалів досудових розслідувань та визначення підслідності злочинів (т.2 а.с. 5-6);

- протокол огляду місця події від 30 березня 2018 року, а саме: автобуса «Неоплан», д.н.з. НОМЕР_1 , під час якого було вилучені два ножі з відеозаписом на DVD-R-диску вказаної слідчої дії (т.2 а.с. 7-21);

- протокол виготовлення копії від 02 квітня 2018 року, згідно якого з носія інформації micro SD картки на DVD-R-диск були записані два файли з огляду місця події від 30 березня 2018 року (т.2 а.с. 22);

- клопотання старшого слідчого-криміналісту слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_12 про проведення обшуку за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 (т.2 а.с. 23);

- ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про надання дозволу слідчим слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 дозволу на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 (т.2 а.с. 24);

- протокол обшуку від 30 березня 2018 року квартири за адресою: АДРЕСА_1 з додатками, фототаблицями та відеозаписом на DVD-R-диску вказаної слідчої дії (т.2 а.с. 25-48);

- протокол виготовлення копії від 31 березня 2018 року, згідно якого з носія інформації micro SD картки на DVD-R-диск були записані п`ять файлів обшуку квартири (т.2 а.с. 25-48);

- клопотання слідчого СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_15 про тимчасовий доступ до речей і документів, а саме: мобільного телефону ОСОБА_4 «Iphone Apple 6», вилученого під час обшуку за місцем проживання останнього (т.2 а.с. 50-51);

- ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про надання дозволу слідчому слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_15 на тимчасовий доступ до мобільного телефону ОСОБА_4 «Iphone Apple 6» (т.2 а.с. 53-54);

- протокол тимчасового доступу від 03 квітня 2018 року до мобільного телефону ОСОБА_4 «Iphone Apple 6» (т.2 а.с.55-66);

- протокол огляду від 03 квітня 2018 року системного блоку в корпусі чорного кольору, вилученого під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 (т.2 а.с. 67-77);

- клопотання слідчого СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_14 про тимчасовий доступ до речей і документів, а саме: документів, що знаходяться в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (т.2 а.с. 78-79);

- ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про надання дозволу слідчим слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 на тимчасовий доступ до документів, що знаходяться в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (т.2 а.с. 81);

- протокол тимчасового доступу від 26 травня 2018 року до інформації, що знаходяться в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (т.2 а.с. 82-84);

- запит начальника 1-го відділення слідчого відділу УСБУ України в Запорізькій області ОСОБА_17 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 30 січня 2019 року та відповідь на нього (т.2 а.с.85-87);

- клопотання слідчого СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_14 про тимчасовий доступ до речей і документів, а саме: документів, що знаходяться в ПрАТ «Київстар» (т.2 а.с. 88-89);

- ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про надання дозволу слідчим слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , а за дорученням слідчого оперуповноваженому в ОВС відділу ГВБКОЗ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_18 на тимчасовий доступ до документів, що знаходяться в ПрАТ «Київстар» (т.2 а.с. 89-А);

- протокол тимчасового доступу від 19 жовтня 2018 року до інформації, що знаходяться в ПрАТ «Київстар» з CD-R диском (т.2 а.с. 90-92);

- протокол огляду CD-R диску з інформацією, вилученою в ПрАТ «Київстар» (т.2 а.с. 93);

- запит начальника 1-го відділення слідчого відділу УСБУ України в Запорізькій області ОСОБА_17 до ТОВ «Ємаркет Україна» від 03.04.2019 року та відповідь на нього (т.2 а.с.94-96);

- протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 квітня 2018 року за участю свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які впізнали ОСОБА_4 .Ю як особу, яка передала пакунок ножами, який був вилучений працівниками СБУ (т.2 а.с. 97-102);

- клопотання начальника ГВ БКОЗ УСБУ в Запорізькій області на проведення оперативно-розшукових заходів від 07 березня 2018 року (т.2 а.с. 103);

- ухвала слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області від 14 березня 2018 року про надання дозволу на проведення негласних розшукових заходів (т.2 а.с. 105);

- протокол за результатами проведення оперативно-технічного заходу зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 02 квітня 2018 року (т.2 а.с. 106-109);

- протокол за результатами проведення заходу оперативного документування візуального спостереження за особою у публічно доступних місцях та візуальне спостереження за особою з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження від 02 квітня 2018 року з 2 DVD-R дисками, відповідно до якого 30 березня 2018 року о 9:30 год. ОСОБА_4 з адреси проживання: АДРЕСА_1 тримаючи в руках пакет білого кольору з чорним малюнком, пішки вулицями міста пройшов в район центрального автовокзалу АДРЕСА_2 , а саме на площу Металістів. О 10.10 год. на площі припаркувався автобус днз НОМЕР_1 , де ОСОБА_4 передав пакет водієві автобуса, який поклав його на полицю біля водійського сидіння, а ОСОБА_4 сфотографував номерний знак автобусу та виконав якісь дії в телефоні, попрямував пішки на АДРЕСА_3 (т.2 а.с. 110-113);

- клопотання слідчого СВ відділу УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_14 про проведення комплексної експертизи (т.2 а.с. 114-116);

- ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про призначення комплексної дактилоскопічної, молекулярно-генетичної експертизи та експертизи холодної зброї (т.2 а.с. 117);

- висновок експерта сектору досліджень зброї відділу криміналістичних видів досліджень Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_19 №2-237 від 31 травня 2018 року (т.2 а.с. 119-127);

- висновок експерта з обліку генетичних ознак людини відділу біологічних видів досліджень Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_20 №8-529 від 02 серпня 2018 року (т.2 а.с. 128-137);

- клопотання слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_14 про проведення мистецтвознавчої експертизи (т.2 а.с. 138-139);

- ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про призначення мистецтвознавчої експертизи (т.2 а.с. 140);

- висновок комплексної судової мистецтвознавчої експертизи та експертизи холодної зброї №17626/17772 від 08 серпня 2018 року (т.2 а.с. 142-147);

- клопотання слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_14 про проведення повторної експертизи холодної зброї (т.2 а.с. 148-151);

- ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про призначення повторної експертизи холодної зброї (т.2 а.с. 152);

- висновок експерта відділу трасологічних, балістичних досліджень та досліджень зброї лабораторії криміналістичних видів досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_21 №18644/18645/18-31 від 19.10.2018 року (т.2 а.с. 153-160);

- клопотання слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_15 про проведення повторної експертизи холодної зброї (т.2 а.с. 161-162);

- ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про призначення повторної експертизи холодної зброї (т.2 а.с. 163);

- висновок консультанта-експерта 6 відділу 4 центру (Центр судових і спеціальних експертиз) Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України ОСОБА_22 №251/6 від 06 грудня 2018 року (т.2 а.с. 164-170);

- постанови слідчого про визнання речовими доказами, квитанція про отримання вказаних доказів (т.2 а.с. 171-175);

- матеріали, що характеризують обвинуваченого як особистість (т.2 а.с.176-179).

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст.263 КК України, як носіння та збут іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу за таких обставин.

Так, 08 лютого 2018 року ОСОБА_4 маючи умисел на збут холодної зброї без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 досягнув згоди за допомогою мережі Інтернет на сайті «www.olx.ua» з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_6 (логін Shylov987654), мешканцем АДРЕСА_4 , про продаж йому двох ножів (перший ніж із дерев`яною та металевою накладкою на рукоятці з маркуванням на лезі №1766; другий - із дерев`яною та металевою накладкою на рукоятці без маркування на лезі).

14 лютого 2018 року ОСОБА_4 особисто отримав у відділенні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , міжнародний переказ № НОМЕР_2 на суму 96 USD (2 441 грн. за курсом НБУ на момент отримання), як оплату за продані ножі.

30 березня 2018 року, виконуючи злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого фактичного проживання, без передбаченого законом дозволу на носіння та збут холодної зброї, в порушення Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 24 січня 1995 року, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС № 662 від 21 серпня 1998 року, та «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, близько 10 години 10 хвилин з метою подальшого збуту вказаних ножів, діючи умисно, пішки перемістив пройшов пішки, несучі з собою два ножі їх у пакеті, відстань від місця свого фактичного проживання - АДРЕСА_1 , до автобусу «Неоплан» д.н.з. НОМЕР_1 автомобільного рейсу міжнародного сполучення «Бердянськ-Москва», який знаходився на автопарковці перед автосалоном « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( АДРЕСА_2 ), чим вчинив незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Продовжуючи злочинний умисел, ОСОБА_4 передав зазначені два ножі водію автобуса ОСОБА_9 , який не був обізнаний про його злочинний намір, з метою передачі пакунку у м. Москва, Російської Федерації, невстановленій досудовим розслідуванням особі на ім`я ОСОБА_6 , чим вчинив незаконний збут холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

30 березня 2018 року під час огляду місця події (автобуса «Неоплан» д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився на автостоянці перед автосалоном «КІА» за адресою: АДРЕСА_2 ), співробітниками УСБУ в Запорізькій області було виявлено та вилучено пакет сірого кольору з написами англійською мовою: «Stronger, Cleaner, Faster», в якому пакунок зі спіненого поліетилену сірого кольору, обгорнутий у коричневий папір та зафіксований прозорою пакувальною плівкою з поміщеними в ньому двома ножами (перший ніж із дерев`яною та металевою накладкою на рукоятці з маркуванням на лезі №1766; другий-ніж із дерев`яною та металевою накладкою на рукоятці без маркування на лезі), які згідно висновків експертів №18644/18645/18-31 від 19 жовтня 2018 року, №251/6 від 06 грудня 2018 року є холодною зброєю колюче-ріжучої дії, виготовлені промисловим способом.

Однак, суд, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази, прийшов до висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України у формі збуту іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Так, відповідно до п. 16 ППВСУ «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» № 3 від 26 квітня 2002 року незаконний збут холодної зброї полягає в умисній передачі їх іншій особі поза встановленим порядком шляхом продажу, обміну, дарування, сплати боргу тощо.

Згідно п.2.3. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС № 662 від 21 серпня 1998 року, дозволи видаються уповноваженим підрозділом із контролю за обігом зброї центрального органу управління поліцією на: придбання в Україні та перевезення через митний кордон України (за 5 днів до перевезення) вогнепальної зброї, пневматичної, холодної, охолощеної зброї, бойових припасів до зброї, основних частин зброї, пристроїв та патронів до них іноземцями за погодженням з іноземними дипломатичними представництвами країн, громадянами яких вони є, перевезення ними через митний кордон України, транзит через територію України вогнепальної зброї, бойових припасів до неї, основних частин зброї, холодної зброї для участі в змаганнях здійснюються за клопотанням міністерств та інших центральних органів виконавчої влади України, а з метою полювання - на конкретно визначений уповноваженим на це органом строк.

Відповідно до п. 2.3.2. Інструкції МВС № 662 від 21 серпня 1998 року із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства внутрішніх справ № 590 від 19 вересня 2022 року УП ГУНП надає дозвіл, зокрема, на придбання, зберігання та носіння холодної зброї громадянами України.

Таким чином, ознака збут холодної зброї, передбачена ч.2 ст.263 КК України має місце коли холодна зброя передається іншій особі поза встановленим порядком. В даному випадку особа, яка намагалася придбати два ножі ( ОСОБА_6 ) органом досудового розслідування не встановлена. Тому, суд не має достовірних відомостей щодо відсутності у вказаної особи відповідного дозволу на придбання та перевезення холодної зброї через митний кордон України. Отже, у зв`язку з викладеним, суд вважає, що стороною обвинувачення під час судового розгляду не доведено, що у діях обвинуваченого є склад злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, за кваліфікуючою ознакою: а саме, збут іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Тому оцінюючи твердження ОСОБА_4 та його захисника про відсутність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК за такою кваліфікуючою ознакою як збут іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу, суд погоджується з позицією захисту та навидить мотиви у вироку суду.

Позиція сторони захисту та мотиви суду.

Суд критично відноситься до твердження обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника, що вилучені в автобусі автобуса «Неоплан», д.н.з. НОМЕР_1 , ножі не є холодною зброєю.

Так, під час судового розгляду були досліджені чотири висновки експертів з цього приводу.

Згідно висновку експерта відділу трасологічних, балістичних досліджень та досліджень зброї лабораторії криміналістичних видів досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_21 №18644/18645/18-31 від 19 жовтня 2018 року, обидва надані на дослідження ножі (перший ніж із дерев`яною та металевою накладкою на рукоятці з маркуванням на лезі № 1766, другий із дерев`яною та металевою накладкою на рукоятці без маркування на лезі), - є багнетами-ножами німецького зразку 1884/98 р.р. нового типу 1915-1945 р.р. до гвинтівок системи Маузера, і є холодною зброєю колюче-ріжучої дії. Надані на дослідження багнети-ножі виготовлені заводським способом (т.2 а.с. 153-158).

Відповідно до висновку консультанта-експерта 6 відділу 4 центру (Центр судових і спеціальних експертиз) Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України ОСОБА_22 №251/6 від 06 грудня 2018 року надані на дослідження два ножа є холодною зброєю, являються багнет-ножами колюче-ріжучої дії (багнет-ножі до 7,92 мм магазинного карабіну системи Маузера), відносяться до категорії військової холодної зброї, призначені для смертельного ураження людини, знаходилися на озброєнні військових та воєнізованих формувань та виготовлені заводським способом (т.2 а.с. 173-178).

Згідно висновку комплексної судової мистецтвознавчої експертизи та експертизи холодної зброї №17626/17772 від 08 серпня 2018 року, проведеної ІНФОРМАЦІЯ_3 надані на дослідження зразки військової клинкової холодної зброї колючо-ріжучої дії, а саме німецькі багнети « НОМЕР_3 » зразка 1884-1898 р.р. (нового типу) до гвинтівок «Mauser Gewehr 98», «Infanterie Gewehr 98/40», карабінів «Mauser 98k», складних карабінів «G33/40» та ін., не належать до культурних цінностей, що мають художнє, історичне, етнографічне та наукове значення (т.2 а.с. 142-146).

У розділу ІІ «Дослідження» вказаного висновку експертизи зазначено, що надані на дослідження багнети мають ознаки холодної зброї та належать до категорії військової клинкової холодної зброї колючо-ріжучої дії. Також, зазначено, що виходячи з форми, розмірів, способу обробки та з`єднання деталей, наявності маркувальних позначень виробника, виходить, що надані на дослідження об`єкти виготовлені заводським способом в період 1915-1945 р.р. (т.2 а.с. 146)

На думку суду ці дані, викладені у дослідницькій частині висновку експертизи, є доказами у розумінні ст.84 КПК України. Так, відповідно до частини другої вказаної статті процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч.1 ст.101 КПК України висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Відповідно до ч.3 ст.102 КПК України, якщо при проведенні експертизи будуть виявлені відомості, які мають значення для кримінального провадження і з приводу яких не ставилися питання, експерт має право зазначити про них у своєму висновку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.07.2018 року було призначено комплексну мистецтвознавчу експертизу, на вирішення якої поставлені наступні питання:

- чи являють собою надані на експертизу ножі, окремо або в сукупності, культурну цінність?

- чи мають надані на експертизу ножі, окремо або в сукупності, історичну, етнографічну чи художню цінність? (т.2 а.с. 140).

Тобто, в даному випадку на вирішення експертизи не було поставлено питання чи мають вилучені ножі (багнети) ознаки холодної зброї, а експерт, дійшовши до висновку, що вилучені ножі (багнети) відносяться до військової клинкової холодної зброї колючо-ріжучої дії, зазначив про це безпосередньо у своєму висновку.

Згідно висновків експерта сектору досліджень зброї відділу криміналістичних видів досліджень Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_19 №2-237 від 31 травня 2018 року: 1) надані на дослідження два ножа, не є холодною зброєю; 2) надані на дослідження два ножа, виготовлені промисловим способом з внесеними саморобним способом змінами, а саме укорочення і зменшення товщини клинка та заміна плашок руків`я; 3) запитання: «Якщо так, то до якого виду холодної зброї вони належать?», вирішити не є можливим, у зв`язку з тим, що надані на дослідження два ножа не є холодною зброєю.

Водночас, до вказаного висновку суд відноситься критично,

Так, у висновку ОСОБА_19 вказано, що після випробувань руйнувань конструкцій багнет-ножів, люфтів і залишкової інформації їх деталей не виявлено, тому суд вважає, що вказаний експерт дійшов до передчасного помилкового висновку, що дослідженні ножі не є холодною зброє, що підтверджується висновками експерта №18644/18645/18-31 від 19 жовтня 2018 року та №251/6 від 06 грудня 2018 року.

Крім того, під час судового розгляду клопотань сторони захисту та обвинуваченого щодо проведення додаткової, комплексної експертизи тощо, на предмет віднесення вилучених ножів до холодної зброї не надходило.

Під час судового розгляду були оглянуті вилучені ножі, які за своїм станом, міцністю, формою, довжиною та товщиною клинка, на думку суду, можуть бути призначені для ураження цілі за допомогою м`язової сили людини при безпосередньому контакті з об`єктом ураження. Тому, у зв`язку з наведеним, суд вважає, що вилучені ножі є холодною зброєю.

Щодо тверджень обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника, що ножі були упаковані таким, чином, що їх неможливо було швидко використати та застосувати як холодну зброю, а тому стороною обвинувачення не доведено, що в діях обвинуваченого є склад злочину, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України за кваліфікуючою ознакою носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу, суд вважає доводи не спроможними, виходячи з наступного.

Відповідно до ППВСУ від 26 квітня 2002 року № 3 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» незаконне носіння холодної, вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв є умисними, вчиненими без передбаченого законом дозволу діями по їх переміщенню, транспортуванню особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо).

Відсутність вказівки на швидке використання таких предметів як умови настання кримінальної відповідальності, зокрема, за носіння холодної зброї, є істотною ознакою, яка відрізняє позицію вищої судової інстанції в цьому питанні від позиції, яка була викладена в ППВСУ «Про судову практику в справах про розкрадання, виготовлення, зберігання та інші незаконні діяння зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами» № 6 від 08 липня 1994 року, яка втратила чинність. Саме тому, спосіб упакування холодної зброї (ножів) жодним чином не впливає на наявність в діях особи саме носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, всупереч вимогам, визначеним «Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 16 червня 2020 року № 459 та «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2012 року № 576.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_4 , що під час судового розгляду не були допитані свідки зі сторони обвинувачення, то суд приходить до наступних висновків.

Судом, як зазначалося вище, не вдалося безпосередньо допитати свідка ОСОБА_9 .

За клопотанням прокурора суд дослідив показання свідка ОСОБА_9 , які він надавав під час попереднього судового розгляду (Ухвала Запорізького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року була скасована Постановою Верховного Суду України від 25.05.2021 року в частині виправдання ОСОБА_4 за ч.2 ст.263 КК України за кваліфікуючою ознакою «носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу», а в подальшому Ухвалю Запорізького апеляційного суду від 09 грудня 2021 року Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 02 березня 2020 року скасований в частині виправдання ОСОБА_4 за ч.2 ст.263 КК України за кваліфікуючою ознакою «носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу»

Вказані показання суд визнає допустимими доказами, враховуючи таке.

У своїй постанові від 19 листопада 2019 у справі №750/5745/15-к колегія суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду дійшла висновку, що суд при розгляді справи повинен забезпечити право сторін на допит особи, яка дає показання, важливі для вирішення справи, і не вправі використовувати позасудові свідчення такої особи. Що стосується судових свідчень особи під час минулого розгляду, то навіть за умови наявності таких свідчень, сторона має право вимагати допиту такої особи під час нового судового розгляду, і в такому випадку суд має вжити всіх необхідних заходів для забезпечення такого права. У той же час, якщо попри всі необхідні заходи забезпечити явку такої особи виявилося неможливим, сторона на доведення своєї позиції може надати суду показання особи, які та давала під час минулого судового розгляду, і сам факт відсутності такої особи під час нового розгляду не може бути підставою для визнання таких її показань недопустимим доказом. Водночас, дослідивши ці показання, суд повинен дати їм оцінку з погляду допустимості, належності та достовірності, враховуючи, у тому числі, наскільки були забезпечені права сторони під час допиту особи в минулому розгляді. Факт неможливості допиту цієї особи під час нового судового розгляду має враховуватися судом при оцінці достовірності цього доказу у сукупності з іншими доказами у справі.

Суд приймає до уваги вказану правову позицію, а також, що показання свідка ОСОБА_9 узгоджуються з іншими доказами по даному кримінальному провадженню; під час нового судового розгляду не було встановлено будь-яких суттєвих обставин, які не були б відомі під час попереднього (минулого) розгляду і які б вимагали повторного допиту цього учасника процесу з огляду на такі обставини; під час допиту свідка ОСОБА_9 при попередньому (минулому) розгляді був присутній обвинувачений та його захисник, які мали можливість задавати питання і ставили їх зазначеному свідку, сторона захисту під час нового розгляду не була позбавлена можливості при дослідженні аудіо записів з показаннями свідка ОСОБА_9 звертати увагу суду на ті аспекти показань, які є важливими для оцінки їх достовірності.

Враховуючи наведене, суд вважає, що за обставин цього кримінального провадження, дослідження показань свідка ОСОБА_9 які він надавав під час попереднього (минулого) судового розгляду, забезпечувало усім сторонам процесу достатні процесуальні гарантії, здатні компенсувати неможливість їх допиту під час нового судового розгляду, а тому визнання цих показань допустимим доказом не порушує права обвинувачених на справедливий судовий розгляд.

Висновки суду щодо винуватості обвинуваченого.

Відповідно до ч.2 ППВСУ «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» № 3 від 26 квітня 2002 року, при вирішенні питання, чи є незаконними носіння, виготовлення, ремонт або збут холодної зброї, судам необхідно керуватися, зокрема Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622 (z0637-98); зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 року № 292 (z0297-99 ) та іншими нормативними актами.

Частиною 11 ППВСУ «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» № 3 від 26 квітня 2002 року передбачено, що незаконним є носіння холодної, вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв є умисними, вчиненими без передбаченого законом дозволу діями по їх переміщенню, транспортуванню особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 30 березня 2018 року переніс (перемістив безпосередньо при собі) два ножі з місця проживання до автобусу у пакеті, який тримав в руках, тим самим, вчинивши злочин, передбачений ч.2 ст. 263 КК України, а саме носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Отже, оцінюючи у сукупності всі дослідженні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що зібраними доказами у кримінальному провадженні поза межами розумного сумніву підтверджується вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

З таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 263 КК України, а саме носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу

Мотиви призначення судом покарання.

Призначаючи покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини. Судом також враховуються положення ч.2 ст.50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставити у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є не тяжким злочином. Вину у його вчиненні ОСОБА_4 не визнав. Також суд приймає до уваги вік та здоров`я обвинуваченого, його суспільну небезпечність, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є інвалідом 3 групи (загальне захворювання по слуху), такі характеризуючи особистість данні як: раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрацію, має стійкі соціальні зв`язки.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання та вимоги, зазначені в абз.2 п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з метою запобігання вчиненню обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання, пов`язане з позбавленням волі, передбачене санкцією ч.2 ст.263 КК України, оскільки, на думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Водночас суд зауважує, що відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо минуло п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину.

Відповідно до обвинувального акту кримінальне правопорушення було вчинено 30 березня 2018 року, тому з дня вчинення нетяжкого злочину закінчився п`ятирічний строк давності, передбачений п.3 ч.1 ст.49 КК України.

Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України яке у відповідності до вимог ст.12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину, з моменту вчинення інкримінованого злочину минуло більше п`яти років, перебіг строку не зупинявся і не переривався, а тому відповідно вимог ст.49 КК України ОСОБА_4 підлягає звільненню від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

У кримінальному провадженні цивільний позов заявлений не був, запобіжні заходи до обвинуваченого не застосовувалися.

Судом встановлено, що постановами слідчого від 31 березня 2018 року:

- вилучені під час обшуку у обвинуваченого: мобільний телефон «Iphone Apple 6», imei: НОМЕР_4 та системний блок у корпусі чорного кольору з написом на передній панелі «Zalman» визнані речовими доказами;

- два ножі, спінений поліетилен сірого кольору, клейка стрічка, коричневий папір, прозора пакувальна плівка, непрозорий пакет сірого кольору визнані речовими доказами.

Відповідно до п.3 ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому:

- майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом передається відповідним установам або знищується. Таким чином, вилучені ножі з упаковкою підлягають знищенню, а мобільний телефон «Iphone Apple 6», imei: НОМЕР_4 та системний блок у корпусі чорного кольору з написом на передній панелі «Zalman», що були вилучені під обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , підлягають поверненню обвинуваченому.

Процесуальні витрати відповідно до обвинувального акту складають 28 845 грн. 81 коп. на залучення експертів для проведення судових експертиз.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що процесуальні витраті, зазначені в обвинувальному акті документально підтверджені матеріалами кримінального провадження, тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого зазначених витрат на користь держави.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.366-368,370-371,376,395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді 1 одного року позбавлення волі.

Відповідно до ст.49 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати в розмірі 28 845,81 грн. за проведення судових експертиз.

Речові докази:

- два ножі, спінений поліетилен сірого кольору, клейку стрічку, коричневий папір, прозору пакувальну плівку, непрозорий пакет сірого кольору, що зберігаються у камері схову УСБУ в Запорізькій області знищити.

- мобільний телефон «Iphone Apple 6», imei: НОМЕР_4 та системний блок у корпусі чорного кольору з написом на передній панелі «Zalman», що знаходяться на зберіганні у камері схову в УСБУ в Запорізькій області повернути обвинуваченому ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1