Справа № 297/1445/23
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

08 лютого 2024 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000281 від 23 квітня 2023 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дийда Берегівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, без освіти, судимого вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 04 травня 2022 року за ч. 2 ст. 332 КК України на 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

встановив:

В провадженні Берегівського районного суду Закарпатської області перебуває обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000281 від 23 квітня 2023 року, відносно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного переправлення громадян України через державний кордон в умовах дії правового режиму воєнного стану, 22.04.2023 близько 21 години 40 хвилин, перебуваючи в ромському поселенні села Дийда Берегівського району, де в той час вже перебували громадяни України ОСОБА_7 , мешканець с. Вигода Біляївського району Одеської області та ОСОБА_8 , мешканець с. Вигода Біляївського району Одеської області, обумовивши з ОСОБА_7 умови їх незаконного перетину через державний кордон за грошову винагороду, яку у визначеній в подальшому сумі громадянин ОСОБА_7 мав передати ОСОБА_6 в місці незаконного перетину через державний кордон, здійснив посадку останніх до салону транспортного засобу марки «ВАЗ - 2108» білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого вирушив разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в напрямку села Велика Бийгань Берегівського району, з метою їх незаконного переправлення через державний кордон України.

Реалізовуючи свій злочинний намір ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прибув в с. Велика Бийгань Берегівського району, яке знаходиться в безпосередній близькості до державного кордону України, однак цього ж дня близько 22:00 години був викритий та затриманий разом з останніми прикордонним нарядом ІНФОРМАЦІЯ_2 в напрямку 220 прикордонного знаку по АДРЕСА_2 в 2000 метрах від державного кордону.

Таким чином ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України вказівками, наданням засобів, повторно, вчиненому щодо кількох осіб, з корисливих мотивів.

До початку судового засідання прокурор ОСОБА_3 подала клопотання про продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала, з підстав, зазначених в такому та пояснила, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, слідчим суддею Берегівського районного суду відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від семи до дев`яти років, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином. Разом з тим, ризики, за яких під час досудового розслідування відносно ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати. Так, на думку сторони обвинувачення, є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки такий обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення від семи до дев`яти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. Також, існує ризик, що обвинувачений ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. Разом з тим, зазначила, що 18 квітня 2023 року слідчим суддею Брегівського районного суду Закарпатської області в кримінальному провадженні №0000151 від 08.03.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, заборонивши при цьому залишати йому житло за місцем його постійного проживання у нічний час доби з 22:00 по 06:00 год., однак 22.04.2023 о 22 год. 54 хв. ОСОБА_6 був затриманий працівники прикордонної служби під час спроби переправити через Державний кордон двох мешканців Одеської області. Тим самим ОСОБА_6 порушив умови домашнього арешту та підозрюється у вчиненні аналогічного злочину. А тому існує ризик, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення. Додала, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, встановленим під час досудового розслідування. Просила клопотання задоволити.

Захисник ОСОБА_4 вважав обрання його підзахисному строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою безпідставним, та просив обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією його від суспільства оскільки вважав, що таке буде достатнім для запобігання наведеним в клопотанні ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження з приводу даного клопотання, дослідивши матеріали такого та перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.97, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом

Частиною другою статті 29 Конституції Україн передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Так, ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 25 квітня 2023 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.с. 52-57).

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, зокрема, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина 2).

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що такий обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від семи до дев`яти років, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, а також враховує тяжкість покарання, що йому загрожує.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу (частина 1).

Відповідно до п. 5 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

В ході судового розгляду клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, суд вважає, що існує ризик, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки такий обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення від семи до дев`яти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду, усвідомлюючи, що йому загрожує реальна міра покарання, і та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України, враховуючи, що він обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного з незаконним переправленням осіб через державний кордон України.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_6 ніде не працює, є не одруженим, а тому не має міцних соціальних зв`язків, що також дає підстави вважати, що такий може переховуватися від суду.

Також, як встановлено, існує ризик, що ОСОБА_6 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на свідків шляхом погрози чи тиску, з метою зміни їх показів чи відмови від надання таких в ході судового розгляду кримінального провадження.

Крім того, як встановлено, 18 квітня 2023 року слідчим суддею Брегівського районного суду Закарпатської області в кримінальному провадженні №0000151 від 08.03.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, заборонивши при цьому залишати йому житло за місцем його постійного проживання у нічний час доби з 22:00 по 06:00 год. (а.с. 58-63).

При цьому, 22.04.2023 о 22 год. 54 хв. ОСОБА_6 був затриманий працівники прикордонної служби під час спроби переправити через Державний кордон двох мешканців Одеської області. Тим самим ОСОБА_6 порушив умови домашнього арешту та підозрюється у вчиненні аналогічного злочину. А тому, існує ризик, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, на думку суду, в судовому засіданні, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п 1, п. 3 та п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, суд враховує, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження, слідчим суддею Берегівського районного суду Закарпатської області було встановлено наявність вищевказаних ризиків, у зв`язку з чим, ухвалою слідчого судді від 25.04.2023 відносно ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.с. 52-57).

Як встановлено в ході судового розгляду клопотання, вищевказані ризики не зменшилися та продовжують існувати.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював (у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, Феррарі-Браво проти Італії, Мюррей проти Сполученого Королівства), що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Таким чином, на думку суду, у даному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, з врахуванням встановлених обставин, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, те, що останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, а також те, що менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобігання вказаних ризиків, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, доведеним, таким, що підлягає задоволенню.

Разом з тим, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відсутні підстави для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з ізоляцією його від супільства, як просила сторона захисту, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам, встановленим в ході судового розгляду даного клопототання.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За наведених обставин, суд враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та враховує розмір застави, яка була визначена останньому ухвалою слідчого судді в ході досудового розслідування (а.с. 52-57), а тому, вважає визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених цим Кодексом, у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, суд вважає, що у разі внесення обвинуваченим застави, на нього слід покласти обов`язки, передбачені п. п. 1-4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів

Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату її закінчення в межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 176-178, ст. 182, 183, 194, 196, 197, 314, 315 КПК України, суд,-

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задоволити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою - продовжити на 60 (шістдесят) днів.

Строк дії ухвали закінчується о 01 год. 25 хв. 07 квітня 2024 року включно.

Залишити без змін ОСОБА_6 розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 161 040 (сто шістдесят одна тисяча сорок) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі. У разі внесення застави у визначеному розмірі ОСОБА_6 повинен бути звільнений з-під варти. З моменту звільнення ОСОБА_6 з-під варти внаслідок внесення застави, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

У разі звільнення ОСОБА_6 з-під варти внаслідок внесення застави, покласти на нього наступні обов`язки:

- прибувати за першим викликом до прокурора та суду;

- не відлучатись з території Берегівського району Закарпатської області без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та надіслати начальнику відділу ДУ "Закарпатської УВП №9" та начальнику Берегівського РВП ГУНП України в Закарпатській області для виконання.

Ухвала протягом 7 діб з дня її проголошення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1