Провадження № 1-в/592/337/24
УХВАЛА

01 липня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого ОСОБА_1 , розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_2 про заміну невідбутої частини більш м`яким м,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений, перебуваючи у ДУ «Сумський слідчий ізолятор», звернувся до Ковпаківського районного суду м.Суми та просив замінити невідбуту частину покарання на більш м`яке.

Для вирішення питання про розгляд такої заяви необхідно звернути на наступне.

За загальними засадами кримінального провадження не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених КПК України, за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних чи інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, громадянства, освіти, роду занять, а також за мовними або іншими ознаками. У випадках і порядку, передбачених цим Кодексом, певні категорії осіб (неповнолітні, іноземці, особи з розумовими і фізичними вадами тощо) під час кримінального провадження користуються додатковими гарантіями.(ст.10 КПК України)

Кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.(ч.1 ст. 21 КПК України)

Процесуальний закон визначає, що судочинство здійснюється судом згідно правил визначеним КПК України (ч.1 ст. 30 КПК України). Поряд з цим закон визначає поняття територіальної, інстанціїної та предметної підсудності судів при розгляді кримінальних проваджень (ст.ст.32 - 33-1 КПК України). Також закон передбачає, дії суду для направлення кримінальних проваджень за підсудністю (ст. 34 КПК України).

Згідно з ч. 1 і ч. 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Наведені положення закону вказують на те, що сторони кримінального провадження мають звертатися до компетентного суду у спосіб визначений законом. Суд відповідно має право вирішувати лише ті питання які віднесені до його повноважень, зокрема розглядати справи або вирішувати інші питання з урахуванням підсудності.

Законом передбачено вирішення судом питань у порядку виконання вироків які набрали законної сили.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Такі положення закону, також відображено у іншому законі.

Згідно з ч. 2 ст. 154 КВК України передбачено, що стосовно засудженого орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.

Аналізуючи наведений зміст положень закону вбачається, що на стадії виконання вироку саме суд за місцем відбування покарання має право вирішувати клопотання установи виконання покарань про заміну покарання на більш м`яке. З наведеного слід зробити висновок, що засуджений не має прав подавати клопотання про заміну покарання до будь-якого суду на його розсуд. Засуджений має дотримуватися наведених положень законів щодо територіальної підсудності.

Наведені висновки узгоджується з загальними засадами судочинства.

Окрім того при призначенні справи до розгляду суд має переконатися у тому, що поданий процесуальний документ належить до територіальної юрисдикції суду.

З наведених норм також вбачається, що законом визначено суд який має повноваження розглядати такі подання. Тобто повноваження для розгляду зазначених подань віднесено не до усіх судів, а лише до суду до територіальної юрисдикції якого належить місце де засуджений відбуває покарання.

При цьому закон визначає, що визначення місця відбування покарання у виді позбавлення волі врегульовано ст. 86 КВК України. Так згідно з положеннями ст. 86 КВК України засуджені до позбавлення волі відбувають покарання у колоніях.

Натомість згідно з положеннями ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчий ізолятор є установою попереднього ув`язнення. Метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку та видачі особи (екстрадиції) або її транзитного перевезення. (ст. 2 Закону)

Аналізуючи зміст наведених положень законів вбачається, що слідчий ізолятор не є установою де засуджений відбуває покарання. Належним місцем відбування покарання є відповідна установа виконання покарання (колонія). У зв`язку з цим для засудженого не можна вважати, що він відбуває покарання у слідчому ізоляторі.

Відповідно до повноважень Ковпаківського районного суду м.Суми не належить розгляд питань про заміну покарання, щодо осіб які тимчасово перебувають у слідчому ізоляторі.

З наведеного у сукупності вбачається, що до територіальної підсудності Ковпаківського районного суду м.Суми не належить розгляд питання про заміну покарання на більш м`яке, щодо засудженого який тимчасово перебуває у слідчому ізоляторі.

На стадії виконання судового рішення не передбачено передачу заяв чи клопотань які надійшли з порушенням правил підсудності, а також дій суду у разі звернення неналежною особою.

Узагальнюючи наведене вбачається, що заява засудженого не належить до розгляду Ковпаківським районним судом м.Суми. Засуджений не має прав на подачу клопотання про заміну невідбутої частини більш м`яким. Таким чином вбачається, що заява засудженого не відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України. Відтак заяву засудженого слід повернути для подачі належному суду.

Таке повернення заяви не перешкоджає зверненню до належного суду після усунення зазначених порушень.

Згідно з положеннями ст. 392, ч. 6 ст. 539 КПК України ухвала про повернення заяви оскарженню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 533, 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Повернути заяву засудженого ОСОБА_2 про заміну невідбутої частини більш м`яким.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1