Справа № 738/1742/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/235/24
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 08 грудня 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою засудженому ОСОБА_8 відмовлено в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання.

В обґрунтування ухваленого рішення місцевим судом зазначено, що під час відбування покарання засуджений ОСОБА_8 характеризується посередньо і негативно, за весь період відбування покарання не має жодного заохочення, та має чотири стягнення, одне з яких є діючим, тому суд не вбачає в поведінці засудженого динаміки, яка б свідчила про його виправлення та перевиховання, а саме: активної участі в суспільному житті, сумлінного виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарної поведінки в побуті та прагнення своєю працею та діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а тому прийшов до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_8 подано передчасно і задоволенню не підлягає.

Не погодившись із рішенням суду, захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити клопотання по суті, замінивши його підзахисному невідбуту частину покарання більш м`яким. Зазначає, що ОСОБА_8 на даний час працює на швейній дільниці ДУ «Менська виправна колонія(№91)», бере участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження», кається у вчиненому.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить відмовити в її задоволенні, а ухвалу суду залишити без змін. При цьому, звертає увагу суду на те, що члени комісії установи висловили думку про те, що засуджений ОСОБА_8 не заслуговує на застосування до нього ст. 82 КК України.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав наведених у ній, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив її залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 82 КК України особам, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (далі Пленум) умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Крім того, відповідно до роз`яснень (п.17) постанови Пленуму судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці тощо.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону, на думку колегії суддів, дотримався.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що ОСОБА_8 відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія № 91» за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2020 року, яким його засуджено за ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі. У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, із застосуванням ч. 1 ст. 72 КК України остаточно визначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 19.07.2016 року та остаточно визначено покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислюється з 07 листопада 2020 року.

З характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі знаходиться з 07 листопада 2020 року.

За час перебування в ДУ «Дніпровська УВП №4» ОСОБА_8 характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, не заохочувався.

Відбуваючи покарання в ДУ «Менська ВК №91» в період з 20.04.2021 року по 18.05.2021 року засуджений ОСОБА_8 характеризувався посередньо: під контролем дотримувався норм, що визначають порядок відбування покарання, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, розпорядку дня дотримувався, до роботи не залучався. 18.05.2021 року був етапований до Дніпровської УВП № 4, де характеризувався негативно, порушував режим утримання, за що тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності.

27.04.2022 року засуджений ОСОБА_8 прибув до ДУ «Менська виправна колонія (№91), де характеризується негативно, має діюче стягнення.

На підставі договорів цивільно-правового характеру був працевлаштований робітником швейної дільниці підприємства установи виконання покарань, де продовжує і надалі працювати, до поставлених завдань та покладених на нього обов`язків відноситься посередньо, заходи заохочення не застосовувались.

Відвідує культурно-масові та виховні заходи, які проводяться в установі та відділенні, реагує на них позитивно. Залучений до програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», заходи програми намагається виконувати.

З довідки про стягнення та заохочення, вбачається, що засуджений ОСОБА_8 отримав чотири стягнення, а саме: 30.06.2021 року за зберігання заборонених предметів у вигляді попередження, 30.07.2021 року за встановлення між камерного зв`язку у вигляді попередження, 29.10.2021 року за встановлення між камерного зв`язку у вигляді догани, 20.07.2023 року за невиконання законних вимог адміністрації установи у вигляді попередження.

Рішенням комісії Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» (протокол №12 від 31 травня 2023 року) засудженому ОСОБА_8 відмовлено в застосуванні до нього ст.82 КК України, оскільки останній не став на шлях виправлення.

Крім того, колегією суддів проаналізовано постанову Спостережної комісії Менської міської ради № 74 від 05 грудня 2023 року, якою було розглянуто клопотання засудженого ОСОБА_8 щодо можливості застосування до нього пільги у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, за результатами якого прийнято рішення про передчасність застосування до засудженого ОСОБА_8 такої пільги.

З огляду на встановлене, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що хоча ОСОБА_8 і відбув 1/2 частини призначеного судом покарання, проте проаналізовані у сукупності всі обставини свідчать про те, що поведінка засудженого за весь час відбування покарання не завжди була законослухняною, а відбутий ним строк покарання хоч формально і узгоджується з вимогами ст. 82 КК України, проте в даному випадку не дає підстави для висновку, що він довів виправлення, а тому правильно відмовив в задоволенні клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, з чим також погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Доводи апеляційної скарги захисника про позитивні зміни в поведінці його підзахисного були враховані судом, з урахування чого і наведено відповідні мотиви прийнятого рішення.

Сукупність вказаних даних була прийнята до уваги судом першої інстанції. Їм дана належна оцінка, тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що засуджений не повною мірою довів своє виправлення та його поведінка не є достатньо сумлінною, а отже, його повне виправлення на теперішній час ще не доведено.

Доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам являються безпідставними, як і твердження, що суд не в повній мірі врахував обставини справи. Судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по справі законного і обґрунтованого рішення.

За таких обставин, підстав до задоволення апеляційної скарги захисника та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, колегія суддів наразі не вбачає.

Ухвала суду є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які можуть бути підставою для скасування ухвали суду, під час розгляду апеляційного розгляду провадження не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 08 грудня 2023 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, обмеженням волі - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3