Справа № 301/266/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

17.04.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/68/24, за апеляційною скаргою прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 16 січня 2024 року, повернуто прокурору обвинувальні акти у кримінальних провадженнях за №0000109, №0000085, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.01.2019 та 27.02.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст.191, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України, для усунення недоліків, як такі, що не відповідають вимогам КПК України.

В ухвалі суду вказується на те, що до Хустського районного суду Закарпатської області 09.04.2019 із Закарпатського апеляційного суду, згідно з ухвалою від 02.04.2019 надійшли матеріали об`єднаного кримінального провадження №0000085 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 366 КК України та №0000109 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України для судового розгляду. Вказане кримінальне провадження відповідно до положень ст. 32, 34, 372 КПК України передано для розгляду до Хустського районного суду з Іршавського районного суду Закарпатської області. У підготовчому судовому засіданні захисники обвинувачених, адвокати ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , подали до суду клопотання про повернення обвинувальних актів прокурору, посилаючись на те, що обвинувальні акти у вказаному об`єднаному кримінальному провадженні не відповідають вимогам закону. Так, у клопотаннях захисники зазначили, що при складанні обвинувального акту в кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_6 слідчим неналежно вивчена особа обвинуваченого, місце проживання якого в обвинувальному акті з самого початку вказано поверхнево та недостовірно. На початку досудового розслідування слідчий вказував адресу за якою ОСОБА_6 зареєстрований ( АДРЕСА_1 ), яка не відповідає фактичному місцю проживання обвинуваченого. Потім в обвинуваченні вказана адреса проживання обвинуваченого АДРЕСА_2 . У підготовче судове засідання починаючи з 14.05.2019 обвинувачений ОСОБА_6 на неодноразові виклики до суду не з`являється. За вказаною в обвинувальному акті адресою його реєстрації неодноразово направлялися судові повістки, які обвинувачений не отримує. Тому адвокати зазначають, що при складанні обвинувального акту недотримані вимоги п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, які унеможливлюють провести підготовче судове засідання на підставі обвинувального акту, оскільки суд позбавлений можливості викликати у встановлений законом спосіб до суду обвинуваченого ОСОБА_6 . Окрім того, на переконання захисників, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 також не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки стороною обвинувачення при кваліфікації дій цих обвинувачених неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а відтак неправильно сформульоване обвинувачення за ч. 5 ст. 191 та ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України. Так, з обвинувального акту вбачається, що у період 2016-2017 років група посадових осіб та працівників Іршавського відділення ПАТ «Закарпатгаз», зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в інтересах третіх осіб, а саме споживачів природного газу Іршавського району, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та зазначених споживачів природного газу, фактично не здійснюючи будь-яких дій з надання монопольних послуг з видачі технічних умов на підключення додаткових газових приладів їх власних домоволодінь та введення в експлуатацію цих приладів, шляхом пуску газу, звільняли цих споживачів від оплати цих послуг, а з метою приховування неправомірної діяльності вносили до програмного комплексу RGCBilling завідомо неправдиві дані щодо об`єкту газоспоживання, використовуючи підроблені акти на пуск газу датовані 2011 роком. При цьому, посадові особи та працівники Іршавського відділення ПАТ «Закарпатгаз», використовуючи всупереч інтересам ПАТ «Закарпатгаз» свої повноваження, отримували на свою користь від споживачів природного газу неправомірну вигоду. Вищеописані встановлені фактичні обставини вказують на те, що ПАТ «Закарпатгаз» вказаним в обвинувальному акті споживачам природного газу будь-яких послуг з видачі технічних умов на підключення додаткових газових приладів їх власних домоволодінь і введення в експлуатацію цих приладів, шляхом пуску газу не надавало та грошові кошти на банківські рахунки відкриті ПАТ «Закарпатгаз» за ці послуги не перераховувалися. Наведене вказує на те, що грошові кошти отримані таким чином обвинуваченими від споживачів природного газу підприємству - ПАТ «Закарпатгаз» не належали. Окрім того, адвокати вказують на те, що в обвинувальному акті вказується шкода, яка становить 145720 грн, що є меншою за двісті п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (800 грн*250=200000 грн) станом на 2017 рік (момент закінчення кримінального правопорушення). З огляду на вищенаведене, захисники просили суд повернути прокурору обвинувальні акти для усунення недоліків.

Так, судом встановлено, що обвинувальні акти в об`єднаному кримінальному провадженні №0000109, №0000085, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст.191, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України, з додатками необхідно повернути прокурору для усунення недоліків. Так, судом з`ясовано, що зазначена в обвинувальному акті адреса місця проживання обвинуваченого ОСОБА_6 , не відповідає дійсності, що позбавляє суд можливості належним чином сповістити останнього про необхідність явки у судове засідання та проведення підготовчого судового засідання з часу надходження до суду обвинувальних актів, протягом тривалого періоду. За наявності вказаних обставин у суду відсутня можливість дійти висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_6 ухилився від суду, оскільки у зв`язку з незазначенням фактичної адреси проживання обвинуваченого в обвинувальному акті, суд був позбавлений можливості належним чином повідомити ОСОБА_6 про час судового розгляду - проведення підготовчого судового засідання. В ухвалі також вказується на те, що у суду відсутні будь-які дані про те, що обвинувачений ОСОБА_6 обізнаний про направлення обвинувального акту відносно нього до суду, оскільки в його розписці йдеться лише про отримання ним обвинувального акту, що виключає можливість оголошення його в розшук. Тобто, викладені невідповідності обвинувального акту є істотними порушеннями вимог закону, що унеможливлює здійснити виклик обвинуваченого у судове засідання та відповідно призначити кримінальне провадження до судового розгляду в розумні строки, тому суд дійшов висновку про невідповідність обвинувального акту в частині обвинувачення ОСОБА_6 вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України. Стосовно обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України суд дійшов висновку про слушність доводів захисників з огляду на таке. Так, судом встановлено, що викладені стороною обвинувачення в обвинувальних актах відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 фактичні обставини кримінального провадження вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є зловживання повноваженнями, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, якщо це завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, або інтересам юридичних осіб. Шкода визначається як істотна, так як не перевищує двісті п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, визначених п.п.3, 4 примітки до ст.364 КК України. Судом встановлено, що у кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_7 не є службовою особою ПАТ «Закарпатгаз» (обіймав посаду головного інженера ДП «Фортуна» ВАТ «Іршавське «РТП») та не вчиняв будь-яких дій по підробці актів на пуск газу датованих 2011 роком. У свою чергу ОСОБА_8 , будучи працівником Іршавської філії ПАТ «Закарпатгаз» не вчиняв жодних підроблень, які за змістом обвинувального акту вказують на колишнього майстра служби з обслуговування будинкових мереж Іршавської філії ПАТ «Закарпатгаз» ОСОБА_6 . З огляду на наведене, суд також дійшов висновку про те, що дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не можуть бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 366 КК України (видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що спричинило тяжкі наслідки). Крім того, судом встановлено, що в обвинувальному акті вказується шкода, яка становить 145720 грн, що є меншою за двісті п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (800 грн*250=200000 грн) станом на 2017 рік, тобто на момент закінчення кримінального правопорушення що інкримінується обвинуваченим. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що обвинувальні акти в об`єднаному кримінальному провадженні №0000109, №0000085, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України, з додатками необхідно повернути прокурору для усунення вищезазначених недоліків.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї прокурор ОСОБА_5 вказує на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Просить ухвалу суду скасувати, а обвинувальний акт повернути до місцевого суду для розгляду по суті.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторін обвинувачення та захисту, а також представника потерпілої сторони, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що повідомлення про час та місце апеляційного розгляду вказаним сторонам кримінального провадження надіслано відповідно до вимог закону, і вони вважаються належним чином повідомленими про час та місце апеляційного розгляду; заяв про відкладення апеляційного розгляду від сторін кримінального провадження не надходило, а прокурор ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_9 подали заяви про розгляд апеляційної скарги без їхньої участі.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення підлягають задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, дізнавача, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Як убачається зі змісту обвинувального акту щодо ОСОБА_6 , такий складено слідчим та затверджено прокурором, містить дату та місце його складання та затвердження, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості обвинуваченого, прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора, виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, відомості про: цивільний позов; розмір завданої шкоди; потерпілу сторону; витрати на проведення судових експертиз; відсутність підстав для застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відсутність обставин, що пом`якшують покарання; обставини, які обтяжують покарання (т. 1, а. к. п. 1 63).

Із матеріалів кримінального провадження також вбачається, що до обвинувального акту щодо ОСОБА_6 додано передбачені ч. 4 ст. 291 КПК України додатки реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, розписки підозрюваного та захисника про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (т. 1, а. к. п. 64 78).

Окрім цього, зі змісту обвинувального акту щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вбачається, що такий складено слідчим та затверджено прокурором, містить дату та місце його складання та затвердження, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості обвинувачених, прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора, виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, відомості про: цивільний позов; розмір завданої шкоди; потерпілу сторону; витрати на проведення судових експертиз; відсутність підстав для застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відсутність обставин, що пом`якшують покарання; обставини, які обтяжують покарання (т. 2, а. к. п. 1 105).

Із матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 також вбачається, що до обвинувального акту щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 додано передбачені ч. 4 ст. 291 КПК України додатки реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, розписки підозрюваних та захисників про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (т. 2, а. к. п. 106 129).

Тому, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 та обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відповідають вимогам ст. 291 КПК України, містять виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень із посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, і до обвинувального акту додано передбачені процесуальним законом додатки, у зв`язку з чим, висновки суду першої інстанції про те, що обвинувальні акти не відповідають приписам КПК України, визнаються необґрунтованими й такими, що не призводять до висновку про неможливість призначення обвинувальних актів до судового розгляду.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту в частині обвинувачення ОСОБА_6 вимогам п.2 ч.2 ст.291 КПК України.

Твердження суду першої інстанції про те, що: зазначена в обвинувальному акті адреса місця проживання обвинуваченого ОСОБА_6 , не відповідає дійсності, що позбавляє суд можливості належним чином сповістити останнього про необхідність явки у судове засідання та проведення підготовчого судового засідання з часу надходження до суду обвинувальних актів, протягом тривалого періоду; за наявності вказаних обставин у суду відсутня можливість дійти висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_6 ухилився від суду, оскільки у зв`язку з незазначенням фактичної адреси проживання обвинуваченого в обвинувальному акті, суд був позбавлений можливості належним чином повідомити його про час судового розгляду; у суду відсутні будь-які дані про те, що обвинувачений ОСОБА_6 обізнаний про направлення обвинувального акту відносно нього до суду, оскільки в його розписці йдеться лише про отримання ним обвинувального акту, що виключає можливість оголошення його в розшук, - апеляційний суд визнає такими, що не свідчать про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_6 вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті зазначена адреса ОСОБА_6 , яка була відома слідчому та прокурору під час досудового розслідування кримінального провадження та складення обвинувального акту. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції не з`ясовувались причини не отримання обвинуваченим ОСОБА_6 повісток, причини їх повернення до суду, не вмотивовано висновок про те на підставі чого суд дійшов переконання, що прокурор, направляючи обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 до суду, зазначив неправильну адресу місця проживання цього обвинуваченого.

При оцінці висновків суду першої інстанції про те, що: викладені стороною обвинувачення в обвинувальних актах відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 фактичні обставини кримінального провадження вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є зловживання повноваженнями, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, якщо це завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, або інтересам юридичних осіб; шкода визначається як істотна, так як не перевищує двісті п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, визначених п.п.3, 4 примітки до ст.364 КК України; обвинувачений ОСОБА_7 не є службовою особою ПАТ «Закарпатгаз» (обіймав посаду головного інженера ДП «Фортуна» ВАТ «Іршавське «РТП») та не вчиняв будь-яких дій по підробці актів на пуск газу датованих 2011 роком; обвинувачений ОСОБА_8 , будучи працівником Іршавської філії ПАТ «Закарпатгаз» не вчиняв жодних підроблень, які за змістом обвинувального акту вказують на колишнього майстра служби з обслуговування будинкових мереж Іршавської філії ПАТ «Закарпатгаз» ОСОБА_6 ; дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не можуть бути кваліфіковані за ч.2 ст.366 КК України (видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що спричинило тяжкі наслідки; в обвинувальному акті вказується шкода, яка становить 145720 грн, що є меншою за двісті п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (800 грн.*250=200000 грн) станом на 2017 рік, тобто на момент закінчення кримінального правопорушення що інкримінується обвинуваченим, - апеляційний суд звертає увагу на те, що доказування фактичних обставин кримінального провадження не відноситься до стадії підготовчого судового засідання, а відноситься до стадії судового розгляду, в ході якого сторона обвинувачення доводить обставини, які викладені в обвинувальному акті шляхом дослідження доказів. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції у підготовчому судовому засіданні докази не досліджувались.

Не погоджуючись із висновками суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору із наведених в оскаржуваній ухвалі підстав, апеляційний суд також зазначає, що суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання не вправі виходити за межі повноважень, наданих ст. 314 КПК України, оскільки оцінка доказів, доведеності або недоведеності вини обвинуваченого, а також обґрунтованості пред`явленого обвинувачення неможлива на стадії підготовчого судового засідання, так як указані питання підлягають вирішенню безпосередньо під час розгляду кримінального провадження по суті.

Тому, висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувальних актів щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вимогам ст. 291 КПК України та неможливість призначення його до судового розгляду без усунення виявлених, на думку місцевого суду, недоліків, - апеляційний суд вважає необґрунтованими та спростованими матеріалами кримінального провадження.

На будь-які інші порушення закону, які би давали підстави для повернення прокурору обвинувального акта в ухвалі суду не вказується і таких апеляційним судом не встановлено.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що повернення обвинувальних актів із зазначених в ухвалі підстав, призведе до необґрунтованого затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду, що свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги і у цій частині.

Водночас, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, що є одним з основоположних принципів кримінального провадження та гарантією швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду кримінального провадження, який закріплений у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24 липня 2003 року, «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Юртаєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції істотно порушені вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення прокурору обвинувальних актів щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у зв`язку із чим, оскаржувана ухвала як незаконна та необґрунтована підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 291, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , задовольнити.

Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 16 січня 2024 року, якою повернуто прокурору обвинувальні акти у кримінальних провадженнях за №0000109, №0000085, внесених, відповідно 28.01.2019 та 27.02.2018, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст.191, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України, для усунення недоліків, скасувати, а обвинувальні акти повернути до суду першої інстанції на новий розгляд у підготовчому судовому засіданні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: