Справа № 185/5852/23
Провадження № 1-кп/185/322/24
У Х В А Л А

12 червня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області колегіально у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 ,

- ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000083 від 05 березня 2023 року за обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зазначивши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які передбачено максимальне покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі; ОСОБА_6 також обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до 15 років позбавлення волі; ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено максимальне покарання до восьми років позбавлення волі.

Так, відповідно до клопотання зазначено, що ОСОБА_5 ніде не працює. Під загрозою застосування суворого покарання у вигляді позбавлення волі у випадку визнання його винуватим ОСОБА_5 може переховуватися від суду. Також ОСОБА_5 , не маючи офіційного джерела прибутків, міцних соціальних зв`язків, може вчинити інше кримінальне правопорушення. На даний час вищезазначені ризики, на думку прокурора, продовжують існувати, тому з метою їх запобігання, досягнення дієвості даного кримінального провадження необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу - тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, зазначили, що клопотання не обґрунтоване, ризики вже втратили свою актуальність. Також захисник вказав, що на даній стадії не може прокурор подавати клопотання про запобіжний захід.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , то у клопотанні прокурора зазначено, що останній під загрозою застосування суворого покарання у вигляді позбавлення волі у випадку визнання його винуватим може переховуватися від суду. Також ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення. На даний час вищезазначені ризики, на думку прокурора, продовжують існувати, тому з метою їх запобігання, досягнення дієвості даного кримінального провадження необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу - тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, вказали про неактуальність ризиків. Також захисник вказав на не можливість прокурора подавати клопотання на стадії судових дебатів.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , у клопотанні прокурора зазначено, що останній перебуваючи під домашнім арештом, ухилявся від явки до суду, у зв`язку із чим існує ризик, що останній може переховуватися від суду.

Його захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказавши, що він буде з`являтись до суду. Обвинувачений ОСОБА_7 прохав випустити його з-під варти вказав, що він буде з`являтись.

З`ясувавши думку сторін, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного висновку.

Діючий норми КПК України, гарантують сторонам кримінального провадження на будь-якій стадії судового розгляду подавати клопотання. Будь-яка норма КПК України не містить застережень щодо неможливості звернення до суду з клопотанням про застосування запобіжних заходів на певних стадіях. Отже, доводи захисту є безпідставними.

У ст. 178 КПК України передбачений перелік обставин, що враховуються судом при вирішенні питання про запобіжний захід, серед яких вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Так, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спливає 16 червня 2024 року.

Як встановлено, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які передбачено максимальне покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі, не працює, має слабкі соціальні зв`язки. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до 15 років позбавлення волі, має слабкі соціальні зв`язки. Щодо ОСОБА_6 суд враховує, що він зареєстрований за однією адресою, а проживає за іншою адресою. ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено максимальне покарання до восьми років позбавлення волі, не працює, має слабкі соціальні зв`язки, ухилявся від явки до суду.

Тому суд вважає, що вказані обставини свідчать про наявність ризику залишення обвинуваченими свого місця проживання з метою переховування від суду.

В цьому контексті суд враховує практику ЄСПЛ в справі «Ілійков проти Болгарії», де закріплено, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування».

Також в цьому контексті суд враховує й положення національного законодавства, так згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України - при оцінці існування ризику кримінального провадження, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід враховувати, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання винним в інкримінованому злочині.

Також потерпіла безпосередньо в підготовчому засіданні висловила побоювання щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .. Те, що ОСОБА_6 проживає в іншому районі області не позбавляє його можливості впливати на потерпілих Щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 також є вірогідним ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачені неодноразово судимі за злочини проти власності.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом не встановлено. З наданої раніше захистом медичної довідки ОСОБА_6 слідує, що він має ряд хронічних захворювань, але вказані захворювання не перешкоджають його перебуванню під вартою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дані про особу обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , дані про можливість ухилення від суду, впливу на потерпілу, вчинення аналогічних злочинів разом з тяжкістю пред`явленого обвинувачення свідчать на користь позиції сторони обвинувачення. Альтернативні запобіжні заходи на даний час не попередять вказані ризики, тому з метою запобігання їм суд вважає за необхідне обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 продовжити строк тримання під вартою.

З огляду на наявність обвинувачення у вчиненні злочину із застосуванням насильства, розмір застави ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не визначати.

Щодо ОСОБА_7 , суд враховує, що він висловлювався про даремність його явки в судове засідання, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим, недотримання умов раніше застосованого запобіжного заходу, факти ухилення від явки до суду в сукупності з його позицією про те, що він самостійно не повинен з`являтись до суду, свідчать про наявність такого ризику, як ухилення від суду і в майбутньому. В той же час прокурором в судових дебатах запропоновано застосувати до обвинуваченого звільнення від призначеного покарання на підставі ст.. 75 КК України.

Відтак, суд приходить до висновку про необхідність зміни відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту.

Згідно з положеннями ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому ОСОБА_7 залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З огляду на вищенаведені обставини, з урахуванням даних стосовно особи обвинуваченого, його усвідомлення неправильної поведінки щодо неявки в судові засідання, суд переконаний, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків у суді.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 10 серпня 2024 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити до 10 серпня 2024 року.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт на строк до 10 серпня 2024 року.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 такі обов`язки:

- заборонити покидати приміщення будинку АДРЕСА_1 з 21.00 години до 07.00 години кожного дня.

Строк дії ухвали в частині продовження дії запобіжного заходу та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 10 серпня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для осіб, які перебувають під вартою, - протягом того же строку з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3