УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року

м. Київ

справа № 204/1929/22

провадження № 51-1400ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2024 року про закриття апеляційного провадження щодо ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и в:

5 березня 2022 року постановою прокурора ОСОБА_6 , в порядку ч. 4 ст. 615 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), кримінальне провадження № 0000032, застосовано щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 258-3 Кримінального кодексу України (далі - КК), запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 30 днів, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 7 листопада 2023 року відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову прокурора ОСОБА_6 від 5 березня 2022 року.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 18 січня 2024 року закрив апеляційне провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 7 листопада 2023 року.

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає, висновки апеляційного суду про закриття апеляційного провадження суперечить загальним засадам кримінального провадження та перешкоджають доступу до правосуддя і оскарженню неправомірного рішення слідчого судді.

Суть доводів захисника, зокрема, зводиться до того, що він наполягає на незаконності постанови прокурора про застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу. Також покликається на те, що ухвала слідчого судді винесена без оцінки та перевірки його доводів, зокрема, про перевищення повноважень прокурором, а незаконність цих рішень є безумовною підставою для їх перегляду в апеляційному порядку.

Суд, перевіривши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, дійшов висновку про те, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно КПК постанова прокурора прийнята в порядку ч. 4 ст. 615 та ухвала слідчого судді по результатах розгляду скарг на неї не є предметом касаційного розгляду, а тому вони не підлягають дослідженню на предмет законності прийнятих рішень.

Предметом розгляду суду касаційної інстанції є ухвала апеляційного суду, якою не переглянуто по суті ухвалу слідчого судді та не прийнято остаточного рішення.

За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні.

Право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

За таких обставин наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ст. 24 і ч. 3 ст. 392 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом, аналогічним чином гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня, зокрема, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Зазначені норми кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано параграфом 2 глави 26 КПК.

Вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування визначено положеннями частинами 1 і 2 ст. 309 КПК, серед яких у п. 2 ч. 1 цієї статті передбачено можливість оскарження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні. Рішення ж слідчого судді про відмову в задоволенні скарги на постанову прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ст. 615 КПК в зазначеному переліку відсутнє, тобто його оскарження в апеляційному порядку під час досудового розслідування у даній конкретній справі кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Отже, апеляційний суд, дотримуючись вимог ст. 309, ч. 4 ст. 399 КПК, правильно встановив, що оспорювана ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в порядку апеляційної процедури, та обґрунтовано закрив апеляційне провадження, належним чином умотивувавши своє рішення.

Вказане питання вже було предметом дослідження Верховного Суду (постанова від 22 грудня 2022 року у справі №367/1349/22, провадження № 51-2741км22), колегія суддів не знаходить підстав для того, щоб ініціювати питання про відступ від уже сформованої позиції.

Колегія суддів також бере до уваги те, що у випадку встановлення, після відкриття апеляційного провадження, що воно відкрите за апеляційною скаргою на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження. Верховний Суд визнав правильними такі рішення апеляційних судів (ухвала Верховного Суду від 19 березня 2018 року у справі № 439/1271/17; постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 180/210/17).

Цей висновок ґрунтується на тому, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Саме тому апеляційна скарга на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, не може бути розглянута по суті, а відкрите (розпочате) апеляційне провадження за такою скаргою підлягає закриттю з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК.

Така позиція висловлювалась у висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року (провадження № 51-598кмо19).

Аналогічний підхід був застосований Великою Палатою Верховного Суду, яка вважала за необхідне закрити касаційне провадження, відкрите за скаргою на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (постанова від 23 січня 2019 року у справі № 738/1482/16-к).

За правилами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2024 року про закриття апеляційного провадження щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3