Справа № 285/7251/22
провадження № 1-кп/0285/188/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 ,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду у місті Звягель в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 285/7251/23 0000858, 0000667, 0000320) за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Непізнаничі, Ємільчинського району, Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України

установив:

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою на два місяці обвинуваченому, оскільки даний строк закінчується, а розгляд кримінального провадження триває, та існують ризики, які встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.

Обвинувачений заперечив проти задоволення клопотання прокурора, просить змінити запобіжний захід на домашній арест.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою який закінчується.

ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів за які передбачено покарання у виді позбавленням волі.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Суд бере до уваги, що розгляд справи триває, не допитані потерпілі та свідки, тому існує ризик впливу на них обвинуваченим, обвинувачений може переховуватися від суду, суспільну небезпечність вчинення кримінальних правопорушень, обвинувачений може вчинити повторний злочин. Суду не надано доказів наявності у обвинуваченого хвороб, які унеможливлюють тримання його під вартою.

Підстав змінити запобіжний захід обвинуваченому на запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою на час розгляду кримінального провадження - не має. Ризики, які зазначені в клопотанні існують і залишаються актуальними та вони виключають можливість зміни його на більш м`який.

Суд звертає увагу, що стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого не змінилися з часу обрання запобіжного заходу, що свідчить про відсутність зменшення ризиків в цій частині.

З огляду на наведене клопотання прокурора є таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 27, 107, 177-178, 217, 314-316, 334, 369, 371, 372, КПК України, суд

постановив:

Продовжити дію раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 07 травня 2024 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Головуючий: