Справа № 454/247/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 31 січня 2023 року про обвинувачення останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим: за ч. 1 ст. 358 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.; за ч. 4 ст. 358 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., та покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік підлягають до самостійного виконання.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді 1 року обмеження волі з випробуванням та встановлено йому іспитовий строк в 1 рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України, покладено на засудженого ОСОБА_7 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Перебіг іспитового строку засудженому вирішено обчислювати з моменту проголошення вироку.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 у невстановлений органом досудового розслідування час та у невстановленому органом досудового розслідування місці надав свої анкетні дані невстановленій органом досудового розслідування особі (особам), яка із внесенням реквізитів « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Міністерства оборони України, в невстановлений органом досудового розслідування час та місці, за допомогою комп`ютерної техніки та інших засобів, виготовила підроблені офіційні документи: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 29.03.2022р. на ім`я « ОСОБА_7 », внісши до такого завідомо недостовірні відомості про непридатність обвинуваченого до військової служби з виключенням обвинуваченого з військового обліку; довідку військово-лікарської комісії №1600 від 29.03.2022р. на ім`я « ОСОБА_7 », на яку нанесла печатку з написом « ІНФОРМАЦІЯ_3 » « ІНФОРМАЦІЯ_4 », внісши до такої завідомо недостовірні відомості про непридатність останнього до військової служби з виключенням його з військового обліку. В той же час, ОСОБА_7 до вказаної установи не звертався і такі документи йому не видавалися.

Також, 12.01.2023р. в с.Угринів Червоноградського району Львівської області ОСОБА_7 під час проходження прикордонного контролю в міжнародному пункті пропуску для пішохідного переходу «Угринів - Долгобичув», умисно з метою уникнення від призову на військову службу за загальною мобілізацією у зв`язку з введення на території України воєнного стану, будучи особою, яка підлягає загальній мобілізації, надав працівнику ДПСУ ОСОБА_9 завідомо підроблені документи: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 29.03.2022р. на ім`я « ОСОБА_7 » та довідку військово-лікарської комісії №1600 від 29.03.2022р. на ім`я « ОСОБА_7 », які обвинуваченому не видавалися та не посвідчувалися зазначеною установою.

Таким чином, обвинувачений використав завідомо підроблені документи.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати вирок Сокальського районного суду Львівської області від 31 січня 2023 року щодо ОСОБА_7 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на те, що оскаржений вирок є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та допущенням судом істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, вирок Сокальського районного суду Львівської області від 31 січня 2023 року не відповідає вимогам статей 94, 370 та п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України. Як зазначає адвокат, хоча суд першої інстанції і дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_7 складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, однак у вироку не сформульоване обвинувачення, яке визнано судом доведеним, а наявне лише покликання на обставини, встановлені під час досудового розслідування згідно з обвинувальним актом. Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України не ґрунтуються на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достатності.

Також апелянт вказує, що викладені у вироку фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, певною мірою відрізняються від обставин, зазначених в обвинувальному акті, зокрема, судом вказано іншу мету вчинення цього проступку.

Звертає увагу захисник і на те, що приписи ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК України передбачають відповідальність, зокрема, за підроблення документів, тобто часткову або повну заміну змісту дійсного документу. При цьому, щоб довести факт підробки необхідно було провести відповідну криміналістичну експертизу.

Як зазначає апелянт, суд на підставі ч. 3 ст. 382 КПК України має право призначити розгляд обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку у судовому засіданні та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне. Втім, суд взяв до уваги письмову заяву обвинуваченого про визнання винуватості та кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглянув у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду та виклику учасників кримінального провадження.

На переконання сторони захисту, судом порушено право ОСОБА_7 на захист, оскільки йому не роз`яснювали наслідки спрощеного розгляду справи, такої згоди він свідомо не давав, адже він не є фахівцем у галузі права та не усвідомлював наслідків своїх дій.

З огляду на викладене, захисник просить задовольнити його апеляційну скаргу.

8 січня 2024 року обвинувачений ОСОБА_7 подав додаткові пояснення до апеляційної скарги на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 31 січня 2023 року, у яких зазначає, що йому адвокатом ОСОБА_10 була надана неналежна та непрофесійна правова допомога. Вважає, що суд першої інстанції здійснив неправильну юридичну оцінку фактичних даних, оскільки кваліфікував його дії за сукупністю злочинів: ч. 1 ст. 358 КК та ч. 4 ст. 358 КК, не дослідивши всі матеріали справи, оскільки не було доказів вчинення ним інкримінованого пособництва у підробленні документів. Звертає увагу на відсутність у нього наміру та прямого умислу на вчинення пособництва виконавцю у підробленні документів. Визнавши його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінувалося, а також установивши іншу мету вчинення проступку, ніж та, яку пред`явив орган досудового розслідування, місцевий суд провів судовий розгляд з порушенням вимог процесуального закону. Відтак оскаржений вирок суду підлягає скасуванню.

У судове засідання обвинувачений ОСОБА_7 , будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду, не з`явився. 24 січня 2024 року на адресу суду надійшло його клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Прокурор ОСОБА_8 у судовому засіданні частково підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, позицію прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Частинами 1, 2 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Розгляд таких справ у суді здійснюється в порядку статей 381-382 КПК України.

Суд має право призначити розгляд обвинувального акта у судовому засіданні та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне або суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

В останньому випадку розгляд проводиться у порядку спрощеного провадження, яке має на меті прискорення кримінального провадження, усунення необґрунтованої тяганини при розгляді кримінальних справ і дозволяє забезпечити вирішення завдань кримінального провадження при процесуальній та ресурсній економії.

Підставою для розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні є встановлення прокурором під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду. В такому випадку прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

При цьому положеннями ст. 382 КПК України передбачено, що вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Отже, за умови згоди всіх учасників судового провадження щодо обставин скоєного кримінального правопорушення, суд зазначає у вироку ті обставини, які були встановлені органом досудового розслідування. Тому їх виклад у вироку не може відрізнятися від того, як зазначено в обвинувальному акті.

Згідно з оскарженим вироком, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, з застосуванням ч. 3 ст. 72, ст. 75 КК України. Тобто ОСОБА_7 визнано винним за ч. 1 ст. 358 КК України, яка стороною обвинувачення йому не інкримінувалася.

Крім того, з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, зокрема, вбачається, що ОСОБА_7 умисно, з метою уникнення від призову на військову службу за загальною мобілізацією у зв`язку з введенням на території України воєнного стану, будучи особою, яка підлягає загальній мобілізації, надав працівнику ДПСУ ОСОБА_9 завідомо підроблені документи.

Водночас, в обвинувальному акті сторона обвинувачення зазначала, що ОСОБА_7 , діючи умисно з метою перетину кордону, надав працівнику ДПСУ ОСОБА_9 завідомо підроблене тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 29.03.2022 на ім`я ОСОБА_7 з завідомо недостовірними відомостями.

З наведеного слідує, що суд в оскарженому вироку виклав фактичні обставини кримінальних правопорушень інакше, ніж це встановила сторона обвинувачення.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 374 КПК у мотивувальній частині обвинувального вироку, у разі визнання особи винуватою зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання.

Частиною 2 ст. 382 КПК України передбачено, що вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченій. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Натомість суд першої інстанції, виклавши формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, за ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України, визнав ОСОБА_7 винним за ч. 1 ст. 358 КК України, тобто у вчиненні кримінального проступку, який йому не інкримінувався. Крім цього, суд в оскарженому вироку виклав фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, інакше, ніж це встановила сторона обвинувачення, самовільно змінивши мету вчинення ОСОБА_7 зазначеного кримінального проступку.

Такими своїми діями місцевий допустив суперечності між мотивувальною та резолютивною частиною вироку, а також зміну фактичних обставин інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, що призвело до невідповідності вироку вимогам статей 374, 370 КПК України.

Вказана невідповідність вироку вимогам ст. 374 КПК України, в тому числі, є порушенням прав обвинуваченого, які регламентовані ст. 42 КПК, що в силу положень ст. 412 КПК України також є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Колегія суддів враховує, що аналогічна правова позиція щодо неприпустимості спрощення формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, неодноразово висловлювалась у рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема, в постановах Верховного Суду від 1 березня 2018 року у справі №466/9158/14-к, від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к .

Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції, є істотними та такими, що перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Зазначені протиріччя за результатами апеляційного розгляду усунути неможливо.

Таким чином, встановлені апеляційним судом порушення вимог кримінального процесуального закону при ухвалені вироку, з урахуванням положень статей 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК України, є істотними і тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду суду першої інстанції необхідно звернути увагу на встановлені під час апеляційного розгляду та зазначені в ухвалі суду факти порушення вимог кримінального процесуального закону, провести судове провадження у відповідності до вимог КПК України та прийняти за його результатами законне і обґрунтоване рішення, яке буде відповідати вимогам закону, та забезпечить неухильне виконання положень статей 2, 7-9, 370, 374, 381-382 КПК України.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Сокальського районного суду Львівської області від 31 січня 2023 року щодо ОСОБА_7 - скасувати.

Призначити у Сокальському районному суді Львівської області новий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, в іншому складі суду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4