Справа № 308/2807/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000923 від 26.12.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні №0000923, розпочатого за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.12.2023 про накладення арешту на майно.

В обгрунтування вимог клопотання прокурор посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 26.12.2023 близько 12:00 год., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у міжнародному пункті пропуску через державний кордон України для залізничного сполучення «Чоп (Дружба)», пасажирський напрямок, 94 ПЗ, що розташований за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, місто Чоп, вулиця Героїв Майдану №3, надала інспектору прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 ) неправомірну вигоду у розмірі 6000 гривень за сприяння безперешкодному перетині державного кордону на виїзд з України свого співмешканця ОСОБА_5 без відмітки про зняття з військового обліку та підстав, що дозволять виїзд з України чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, у період дії правового режиму воєнного стану. В діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Відомості про згадану подію внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000923 від 26 грудня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

26.12.2023 року під час огляду місця події, який проводився за адресою: АДРЕСА_1 , а саме міжнародний пункт пропуску через державний кордон України для залізничного сполучення «Чоп (Дружба пасажирський напрямок)», в службовому кабінеті адміністративної будівлі, знаходиться група осіб: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканці АДРЕСА_2 . Під час огляду, на столі у вище вказаному службовому приміщенні прикордонного наряду виявлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 01.08.2022 року, в якому виявлено грошові кошти в сумі 6 000 (шість тисяч) гривень. Грошові кошти: 6 (шість) купюр номіналом по «1000» кожна із наступними серійними номерами: АП 9050296, АП 9050300, АП 9050297, АП 9050298, АП 9050301 та АП 9050299. Вказані грошові кошти в присутності понятих вилучено та упаковано до спецпакету НПУ WAR 0003295.

Прокурор зазначає, що предметом злочину передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України є неправомірна вигода під якою слід розуміти грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які пропонують, обіцяють, надають або одержують без законних на те підстав.

З огляду на вищезазначене для потреб досудового розслідування вкрай необхідно забезпечити наявність тимчасово вилучених речей, а саме: грошових коштів - 6 000 (шість тисяч) гривень (6 купюр номіналом 1000 гривень кожна із наступними серійними номерами: АП 9050296, АП 9050300, АП 9050297, АП 9050298, АП 9050301 та АП 9050299, які вилучено та упаковано до спецпакету НПУ WAR 0003295.

Прокурор зазначає, що вказане клопотання подається з метою забезпечення збереження речових доказів, що відповідає положенням кримінального процесуального закону (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Прокурор зазначає, що вилучені речі, на думку сторони обвинувачення, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі можуть бути предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій та засобом. 26 грудня 2023 року слідчим, яким здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, винесено постанову про визнання речовими доказами.

Враховуючи викладене, сторона обвинувачення вважає, що вилучені речі, а саме: грошові кошти - 6 000 (шість тисяч) гривень (6 купюр номіналом 1000 гривень кожна із наступними серійними номерами: АП 9050296, АП 9050300, АП 9050297, АП 9050298, АП 9050301 та АП 9050299, які вилучено та упаковано до спецпакету НПУ WAR 0003295, є речовими доказами у цьому кримінальному провадженні, є тими процесуальними джерелами доказів, які забезпечують реальну змогу встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, а також можуть бути використані в судовому провадженні.

Прокурор зазначає, що незастосування арешту на майно може призвести до зникнення, втрати, знищення, передачі чи використання вказаного майна.

На даний час існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказані предмети є доказами у кримінальному провадженні, адже вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (вони є матеріальні об`єкти, які могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження). У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів.

В судове засідання прокурор не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву згідно якої просив розглянути подане клопотння без його участі за наявними у справі матеріалами.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав суду рапорт згідно якого повідомив суд про те, що ним повідомлено всіх учасників справи про розгляд клопотання.

Власник вилученого майна в судове засідання не зявився, будучи повідомлений про дату, час і місце розгляду клопотання, що стверджується рапортом слідчого .

У відповідності до ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 26.12.2023 року внесені до ЄРДР за №0000923, попередня правова кваліфікація ч. 1 ст. 369 КК України.

26.12.2023 під час огляду місця події за адресою: м. Чоп, пл.. Героїв Майдану,3 Ужгородського району, Закарпатської області в службовому приміщенні працівників прикордонної служби вилучено грошові кошти в сумі - 6 000 (шість тисяч) гривень (6 купюр номіналом 1000 гривень кожна із наступними серійними номерами: АП 9050296, АП9050300, АП 9050297, АП 9050298, АП 9050301 та АП 9050299, які ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у міжнародному пункті пропуску через державний кордон України для залізничного сполучення «Чоп (Дружба)», пасажирський напрямок, 94 ПЗ, що розташований за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, місто Чоп, вулиця Героїв Майдану №3, надала інспектору прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 ) як неправомірну вигоду за сприяння безперешкодному перетині державного кордону на виїзд з України свого співмешканця ОСОБА_5 , які в подальшому за участі понятих було упаковано до спец.пакету НПУ WAR 0003295.

Постановою старшого слідчого СВ ВП №1Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 26.12.2023 року ОСОБА_8 , який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, грошові кошти - 6 000 (шість тисяч) гривень (6 купюр номіналом 1000 гривень кожна із наступними серійними номерами: АП 9050296, АП9050300, АП 9050297, АП 9050298, АП 9050301 та АП 9050299, які упаковано до спецпакету НПУ WAR 0003295, та які були виявлені та вилучені 26.12.2023 р., під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до частини 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Таким чином арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів ( в тому числі цінних паперів , грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.

Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст.173 КПК України).

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна, вилученого 26.12.2023 в ході огляду місця події за адресою: м м. Чоп, пл.. Героїв Майдану,3 Ужгородського району, Закарпатської області, з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання підлягає до задоволення.

Метою накладення арешту на це майно, слідчим суддею є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.

Одночасно, слідчий суддя вважає, що прокурором дотримано вимог ст.ст. 170,171 КПК України і в клопотанні прокурора наявне обґрунтування необхідності арешту грошових коштів виявлених та вилучених 26.12.2023 в ході огляду місця події за адресою: м. Чоп, пл.. Героїв Майдану,3 Ужгородського району, Закарпатської області та конкретизовано підстави та мета накладення на них арешту.

Слідчим суддею встановлено, клопотанням та матеріалами доданими до клопотання доведено, що вилучені 26.12.2023 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 грошові кошти згідно п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України є предметом кримінального правопорушення, а тому у відповідності до ст. 98 КПК України, вони мають значення у кримінальному провадженні як речовий доказ.

Слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки у разі його не застосуванні може призвести до зникнення та навіть втрати слідів, предметів як речових доказів, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, окрім того вилучення майна проведено згідно встановленої процедури, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст.1 Протоколу №1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів не втручання в право власності, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, тому слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване й підлягає до задоволення з підстав та мотивів викладених вище.

Незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а тому наявні правові підстави для арешту майна шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування .

За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає.

Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, у тому числі і арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, обов`язковою ж умовою для такого втручання має бути встановлення обставин, які б не допустили до порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Розяснити, що згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Керуючись ст.ст.170-173,309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000923 від 26.12.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на :

- грошові кошти 6000,00 гривень (6 купюр номіналом 1000 гривень кожна із наступними серійними номерами: АП9050296, АП9050300, АП9050297, АП9050298, АП9050301 та АП9050299, які вилучено та упаковано до спец пакету НПУ WAR0003295, шляхом заборони користування, відчужування та розпорядження.

Копію ухвали вручити прокурору, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала про накладення арешту виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Дата оголошення повного тексту ухвали- 01.03.2024 року о 13 год. 30 хв.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1