Справа № 527/819/23
провадження № 1-кп/527/27/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження строку тримання під вартою

17 квітня 2024 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Глобине кримінальне провадження №0000504 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.10.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.1,6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України,-

УСТАНОВИВ :

В провадженні Глобинського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.1,6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Клопотання обґрунтоване тим, що у ході досудового розслідування для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , встановлено наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України. Зокрема, обвинувачений може мати намір переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, може вчинити інше кримінальне правопорушення, може знищити або сховати будь-яку із речей які мають істотне значення для справи.

На даний час вище вказані ризики, на думку прокурора, не зменшилися, а тому враховуючи викладені обставини, що підтверджують наявність зазначених ризиків вважає за необхідне обрати винятковий запобіжний захід тримання під вартою, так як застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам.

Разом з тим прокурором у клопотанні зазначено, що інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 з таких причин:

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів та може продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення;

- особиста порука неможливо застосувати у зв`язку з тим, що на адресу слідчого чи прокурора не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_6 ;

- застава недоцільно застосовувати оскільки останній вчинив злочин, що пов`язаний з насильством;

- домашній арешт - неможливо застосувати у зв`язку з тим, що обвинувачений підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

Крім цього, прокурор у клопотанні зазначав про недоцільність визначати розмір застави у кримінальному провадженні враховуючи те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів із застосуванням насильства.

Обвинувачений та його захисник заперечили щодо задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд, вислухавши думку учасників судового засідання встановив наступне.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно п.1, п. 3, п.4, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки обвинуваченого.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування (Бекчиєв проти Молдови §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти (Ідалов проти Росії , Гарицьки проти Польщі , Храїді проти Німеччини , Ілійков проти Болгарії ).

Суд вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі Ілійков проти Болгарії № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів.

Відносно обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строк якого закінчується 28 квітня 2024 року.

До зазначеного часу судовий розгляд у даному кримінальному провадженні закінчений не буде. У зв`язку із цим у судовому засіданні виникло питання про доцільність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , суд бере до уваги те, що на час розгляду клопотання продовжують існувати ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також переховуватись від суду.

З врахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчинені яких обвинувачується ОСОБА_6 , подальше існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, та які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою, відпала, - не встановлено.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно продовжити строком на шістдесят днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 183, 194, 196, 197, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 15 червня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3