Справа №718/1122/24
Провадження №1-кп/718/57/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2024 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області в cкладі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження № 0000318 від 30.11.2023 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Лужани Кіцманського району Чернівецької області, українки за національністю, громадянки України, із вищою освітою, одруженої, виконуючої обов`язки директора КЗ «Інституту післядипломної педагогічної освіти Чернівецької області», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України,

з участю учасників провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачена ОСОБА_3 ,

представник потерпілого ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

ОСОБА_3 в червні 2012 року на території земельної ділянки із кадастровим номером :02:002:0929 площею 0,15 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , діючи всупереч вимогам ст. ст. 112, 116-126 Земельного кодексу України, що регламентують набуття і реалізацію прав на землю, за відсутності рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу її у власність чи надання у користування земельної ділянки, самовільно зайняла сусідню земельну ділянку площею 0,0194 га, яка є частиною земельної ділянки із кадастровим номером :02:001:0370 та перебуває у власності держави і знаходиться у користуванні Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного Товариства «Українська залізниця» і за цільовим призначенням відноситься до земель для розміщення та експлуатації будівель та споруд залізничного транспорту шляхом розміщення бетонної огорожі.

Крім того, на самовільно зайнятій земельній ділянці ОСОБА_3 в червні 2012 року здійснила будівництво прибудови площею 24 м 2 розмірами 8,0 м. х 3,0 м. до приміщення сараю шляхом розміщення залізобетонного фундаменту, огородженого несучими кам`яними стінами та колонами.

Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи №СЕ-19/126-24/176-БТ від 18.01.2024 об`єкт дослідження відноситься до категорії «будівля».

Згідно інформації Виробничого структурного підрозділу «Івано-Франківська дистанція електропостачання», на земельній ділянці із кадастровим номером :02:001:0370 розміщена повітряна лінія напругою 10 кВ. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2022 №1455 «Про затвердження Правил охорони електричних мереж», вздовж повітряної лінії встановлюється охоронна зона, територія якої складає 10 м по обидві сторони від крайніх проводів повітряної лінії.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.197-1 КК України, тобто самовільно збудувала будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці в охоронній зоні.

Позиція учасників судового провадження.

Обвинувачена ОСОБА_3 заявила клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0000318 від 30.11.2023 відносно неї за ч.4 ст. 197-1 КК України просить закрити. Клопотання мотивує тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.197-1 КК України, у вчиненні якого обвинувачують її відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів. Враховуючи, що з дня його вчинення (2012 рік) пройшло більше 11 років, є підстави для її звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України. Крім того, просила врахувати суд, що вона щиро кається у вчиненому, шкоду завдану державі в сумі 1788 грн. сплатила.

Представник потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання, закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження з цих підстав

Мотиви, з яких виходить суд при постановленні ухвали, і положення закону, якими керується.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло, зокрема: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.197-1 КК України є нетяжким злочином, а санкція ч.4 ст.197-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від одного до трьох років.

За змістом положень ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачена ОСОБА_3 подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 197-1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності , на підставі ст. 49 КК України.

Суд встановив, що обвинувачена щиро розкаялася у скоєному, вину визнала повністю, сприяла у розкритті кримінального правопорушення, відшкодувала завдані збитки державі, з дня вчинення нею нетяжкого злочину (2012 рік) минуло більше п`яти років, а тому є підстави клопотання задоволити, звільнити ОСОБА_3 на підставі ст. 49 КК від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 197-1 КК України та закрити кримінальне провадження згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Щодо стягнення процесуальних витрат

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Як було вище зазначено, суд дійшов висновку, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 слід закрити на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Таким чином, очевидно, що звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд має вирішити питання й розподілу процесуальних витрат.

В ході досудового слідства по справі експертами Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України судових проведено будівельно-технічну експертизу 18.01.2024 №СЕ -19/126-24/176-БТ, витрати на яку склали 6058,24 грн. (а.с.м.к.п.64)

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 49 КК України, п.1-1 ч.2 та пункту 3-1ч.1 ст. 284 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 0000318 внесене до ЄРДР 30.11.2023, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.4 ст. 197-1 КК України, закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи від 18.01.2024 року у сумі 6058 (шість тисяч п`ятдесят вісім) гривень 24 копійки.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом семи днів з дня її проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд.

Суддя: ОСОБА_1