УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року

м. Київ

справа № 140/2250/18

провадження № 51-2088 ск 24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянула касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 29 січня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 4 квітня 2024 року і

встановила:

Як убачається зі змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, за вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 29 січня 2024 року,з урахуванням змін, унесених 4 квітня 2024 року Вінницьким апеляційним судом, ОСОБА_5 було засуджено за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань за вироками вказаного суду від 7 травня та 12 липня 2019 року більш суворим покаранням за цим вироком ОСОБА_5 остаточно призначено захід примусу у виді позбавлення волі на строк 6 років. У строк покарання зараховано частину відбутого за попередніми вироками від 7 травня та 12 липня 2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 286 грн процесуальних витрат за проведення судової експертизи.

Суд визнав ОСОБА_5 винним у вчиненні за обставин, детально викладених у вироку, крадіжки, поєднаної з проникненням у житло.

Як установив суд, 11 травня 2018 року близько 10:00 ОСОБА_7 запросила ОСОБА_5 для обкопування дерев на належній їй присадибній ділянці на АДРЕСА_1 . Надалі, скориставшись тим, що ОСОБА_7 залишила домогосподарство, ОСОБА_8 проник через вікно до житлового будинку і звідти викрав золотий перстень вартістю 9 216 грн, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

У касаційній скарзі захисник просить скасувати на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) згадані судові рішення стосовно ОСОБА_5 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Суть доводів скаржника зводиться до того, що винуватості ОСОБА_5 не доведено, жоден зі свідків не був очевидцем крадіжки, при оцінці доказів місцевий суд не додержав приписів ст. 94 КПК й ухвалив незаконний обвинувальний вирок.На думку захисника, суд апеляційної інстанції не зважив на допущені порушення і постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 419 вказаного Кодексу.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.

За змістом вироку, суд належним чином обґрунтував своє рішення про винуватість ОСОБА_5 у кримінальному правопорушенні проти власності.

Такого висновку суд дійшов на підставі аналізу зібраних доказів: показань допитаних упродовж судового слідства ОСОБА_5 , як обвинуваченого, потерпілої ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_9 ; фактичних даних, що містяться в документах, зокрема у протоколі прийняття заяви від 21 травня 2018 року, протоколах оглядів від 21, 23 травня 2018 року, пред`явлення особи та речей для впізнання від 11 липня 2018 року, у повідомленні ПТ «ЛОМБАРД ПАРТНЕР "ВІВЕНКО І КОМПАНІЯ"» № 792/18ю від 6 червня 2018 року, а також у товарознавчій експертизі № 3812/18-21 від 2 серпня 2018 року.

Крім того, суд з`ясував позицію ОСОБА_5 , котрий не визнав своєї провини, однак не заперечував факту перебування на території домоволодіння ОСОБА_7 . Висунута обвинуваченим на свій захист версія про непричетність до крадіжки перстня та невідвідування ломбарду не залишилась без оцінки суду. Перевіривши таку версію, суд умотивовано, з посиланням на конкретні докази спростував її у вироку.

Так, за показаннями потерпілої ОСОБА_10 щодо обставин подій, вона виявила крадіжку свого перстня з кімнати будинку через декілька днів після виконання засудженим робіт на території домогосподарства, а підставою для перевірки наявності прикраси слугувало повідомлення місцевих жителів про розмови ОСОБА_5 щодо крадіжки майна.

Згідно з відображеними у вироку показаннями свідка ОСОБА_9 , яка працювала в ломбарді, до цього закладу перстень здав ОСОБА_5 .

Відвідування засудженим ломбарду також підтверджується наданою ПТ «ЛОМБАРД ПАРТНЕР "ВІВЕНКО І КОМПАНІЯ"» інформацією про отримання 11 травня 2018 року ОСОБА_5 кредиту в розмірі 3 692 грн під заставу каблучки із золота 585 проби загальною вагою 6,67 г.

Наведені докази узгоджуються з даними у протоколах огляду предмета від 23 травня 2018 року, пред`явлення особи і речей для впізнання від 11 липня 2018 року, з яких убачається, що ОСОБА_5 11 травня 2018 року здав до ломбарду золоту каблучку, належну потерпілій ОСОБА_7 .

Дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні фактичні дані, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості й достовірності, місцевий суд обґрунтовано вирішив, що вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_5 . Вагомих аргументів щодо порушення судом закріплених у статтях 84-86, 94 КПК правил оцінки доказів, покладених в основу вироку, у поданій касаційній скарзі немає.

Доводи скаржника про непричетність ОСОБА_5 до крадіжкиє неспроможними, адже вони спростовуються відображеними у вироку фактичними даними, джерела яких передбачені ч. 2 ст. 84 вказаного Кодексу.

Конкретних заперечень щодо кваліфікації діяння за ч. 3 ст. 185 КК та призначеного ОСОБА_5 покарання у касаційній скарзі не зазначено.

Усупереч твердженням захисника вирок стосовно ОСОБА_5 було ухвалено з додержанням статей 370, 374 КПК.

Крім того, аналогічні доводи сторони захисту були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який належно розглянув апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 і вмотивовано відмовив у її задоволенні. За змістом копії ухвали апеляційного суду від 4 квітня 2024 року, у ній із посиланням на докази в матеріалах кримінального провадження та норми права надано вичерпні відповіді на всі аргументи скаржника. Оспорювана ухвала відповідає положенням ст. 419 КПК.

У касаційній скарзі не міститься достатніх та переконливих аргументів, які би доводили істотні порушення судами норм права, котрі зумовлюють скасування вироку й ухвали на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, про що йдеться у скарзі. А отже, немає необхідності в перевірці матеріалів кримінального провадження.

З огляду на викладене й на те, що зі скарги та копій судових рішень не вбачається підстав для її задоволення, у відкритті касаційного провадження за нею слід відмовити згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

постановила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 29 січня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 4 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3