Провадження №1-кс/127/6158/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 15.03.2024 про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0001363 від 21.10.2021, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 15.03.2024 про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0001363 від 21.10.2021.

Скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 звернувся до Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області (дата подачі клопотання відсутня) з клопотанням про надання для ознайомлення матеріалів кримінального провадження №0001363 від 21.10.2021. Однак 23.04.2024 ОСОБА_3 отримав лист від 14.04.2024 вих. № В-561/200-2024 в якому зазначено, що його клопотання було зареєстровано в Журналі обліку заяв, скарг та пропозицій 14.03.2024 і приєднано до матеріалів кримінального провадження. За результатами розгляду заяви слідчим ОСОБА_4 було винесено постанову від 15.03.2024 про відмову у задоволенні заяви.

Заявник вважає, що постанова незаконна, невмотивована, а тому підлягає скасуванню.

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в скарзі зазначив про можливість розгляду справи за його відсутності. Скаргу підтримував та просив задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, однак останнім було направлено матеріали кримінального провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена зокрема бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

В судовому засіданні встановлено, що 14.03.2024 ОСОБА_3 звернувся до Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області з клопотанням про надання для ознайомлення матеріалів кримінального провадження №0001363 від 21.10.2021. Однак 23.04.2024 ОСОБА_3 отримав лист від 14.04.2024 вих. № В-561/200-2024 в якому зазначено, що його клопотання було зареєстровано в Журналі обліку заяв, скарг та пропозицій 14.03.2024 і приєднано до матеріалів кримінального провадження. За результатами розгляду заяви слідчим ОСОБА_4 було винесено постанову від 15.03.2024 про відмову у задоволенні клопотання.

Підставою для відмови у задоволенні клопотання є те, що ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні має статус свідка, який відповідно до вимог КПК України не має права на ознайомлення з матеріалами провадження.

Відповідно до норм КПК України, сторонами кримінального провадження є: з боку обвинувачення: слідчий, дізнавач, керівник органу досудового розслідування, керівник органу дізнання, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених Кримінальним процесуальним кодексом України; з боку захисту: підозрюваний, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

Статтею 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням- потерпілими може бути визнано кілька осіб.

Частиною 1 статті 60 КПК визначено, що заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

При цьому за частиною 2 статті 60 КПК, заявник має право: 1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 1-1) отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; 2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; 3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

За змістом наведених норм, КПК чітко відокремлює процесуальні статуси заявника та потерпілого із різними обсягами їх процесуальних прав, а також визначає, що безумовною підставою для набуття будь-якою особою (зокрема й юридичною) статусу потерпілого у кримінальному провадженні є факт реального та безпосереднього завдання їй шкоди кримінальним правопорушенням, що дає право вимоги відшкодування такої шкоди в порядку цивільного судочинства в межах кримінального провадження за умови доведення такого факту належними та допустимими доказами.

Частиною 1 статті 220 КПК визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Слідчий суддя зазначає, що за змістом наведеної норми КПК, процесуальне право подавати будь-які клопотання про виконання будь-яких процесуальних дій виникає у потерпілого лише після фактичного набуття ним такого статусу за умови відсутності чинної постанови слідчого або прокурора про відмову у визнанні потерпілим.

Слідчим суддею, в судовому засіданні встановлено, що Вінницьким РУП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001363 від 21.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні відсутні відомості про визнання ОСОБА_3 потерпілим. Проте, у вищевказаних матеріалах міститься протокол допиту ОСОБА_3 в статусі свідка.

За час досудового розслідування, а саме з 2021 по 2024 в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості щодо звернення ОСОБА_3 з заявою про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні або скарг на рішення чи бездіяльність у розгляді такого клопотання.

Враховуючи вищевикладене, за час досудового розслідування ОСОБА_3 не визнаний потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, а тому відповідно до вимог ст. 220, 221 КПК України на момент розгляду справи позбавлений права на подачу клопотань та ознайомлення з матеріалами справи.

Згідно ч.1 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляє ухвалу згідно з правилами цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищевказане, в судовому засіданні встановлено, що скарга подана ОСОБА_3 на бездіяльність Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області не відповідає вимогам процесуального законодавства, оскільки подана особою, яка не має статусу потерпілого або заявника у кримінальному провадженні №0001363, а отже і процесуального права подавати будь-які клопотання про виконання процесуальних дій, тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 15.03.2024 про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0001363 від 21.10.2021 - відмовити.

Ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню.

Слідчий суддя