Справа № 301/1089/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"04" квітня 2024 р. м. Іршава
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубрівка, Іршавського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, громадянина України, раніше не судимого, розлученого, на утриманні 4 неповнолітніх дітей, не працюючого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст. 122 ч.1 та 296 ч.2 КК України,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Дубрівка, Іршавського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_2 , з середньою освітою, громадянина України, раніше не судимого, не працюючого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч.2 КК України,
ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Дубрівка, Іршавського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_3 , з середньою спеціальною освітою, громадянина України, раніше не судимого, не працюючого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч.2 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в :
12 лютого 2024 року близько 03:42 години ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, перебуваючи біля входу в приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що в АДРЕСА_4 , діючи спільно, в присутності інших осіб, з хуліганських спонукань, умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, усвідомлюючи, що вони перебувають у громадському місці, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі і поведінки, бажаючи самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, вчинили конфлікт з потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яким нанесли побої за таких обставин.
ОСОБА_3 , перебуваючи біля входу в приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що в АДРЕСА_4 , де знаходилася також компанія незнайомих йому чоловіків серед яких були потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , маючи єдиний умисел на грубе порушення громадського порядку та умисне спричинення тілесних ушкоджень, безпричинно спровокував конфлікт з потерпілим ОСОБА_7 , в ході якого наніс йому один удар рукою в обличчя. Побачивши дії ОСОБА_3 , обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, маючи єдиний умисел на грубе порушення громадського порядку та умисне спричинення тілесних ушкоджень, спільно почали наносити спочатку потерпілому ОСОБА_7 удари кулаками рук по обличчю та тілу, а також удари ногами по тілу, чим завдали потерпілому ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження та легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. А коли в бік потерпілого ОСОБА_7 почав рухатися потерпілий ОСОБА_8 , обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, маючи єдиний умисел на грубе порушення громадського порядку та умисне спричинення тілесних ушкоджень, нанесли потерпілому ОСОБА_11 декілька ударів кулаками рук по обличчю та тілу, а також декілька ударів ногами по тілу, чим завдали потерпілому ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження. Продовжуючи свої протиправні хуліганські дії, обвинувачений ОСОБА_3 умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс лежачому на землі потерпілому ОСОБА_8 один удар ногою в область ліктьового суглобу, чим спричинив останньому середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження, що призвело до тривалого розладу здоров`я більше як 21 день.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, фактичні обставини справи не оспорював та показав, що 12.02.2024 року біля 3 години ночі приїхав на автомашині до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що в АДРЕСА_5 . Разом з ним були його син та обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Він вийшов з автомашини першим і направився в бік входу до магазину, де побачив компанію хлопців, які були у стані сп`яніння. Спочатку він думав, що знайомий з одним із хлопців, але потім зрозумів, що обізнався, після чого між ними виник конфлікт. В ході конфлікту він без причини першим ударив ОСОБА_14 рукою в обличчя. Обвинувачені, які йшли позаду, вважаючи, що на нього напали та бажаючи його захистити, почали також наносити ОСОБА_15 удари по різним частинам тіла. В цей час, він побачив, що потерпілий ОСОБА_10 , який стояв поруч, почав виливати з пляшки пиво. Вважаючи, що ОСОБА_10 хоче напасти на них порожньою пляшкою, ОСОБА_12 та ОСОБА_16 почали наносити йому побої. Коли потерпілий ОСОБА_10 впав на землю, він наніс йому удар ногою в руку. Після нанесених кількох ударів обом потерпілим конфлікт закінчився.Ствердив, що раніше з потерпілими знайомий не був та ніяких причин для конфлікту та нанесення побоїв не було. У вчиненому щиро покаявся, обіцяв більше не порушувати закон, просив суворо не карати.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, фактичні обставини справи не оспорював та показав, що 12.02.2024 року біля 3 години ночі приїхав на автомашині до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що в АДРЕСА_5 . Разом з ним були ОСОБА_17 , його син та обвинувачений ОСОБА_18 вийшов з автомашини та направився в бік магазину ОСОБА_19 . Всі інші на деякій відстані йшли слідом за ним. Коли він підійшов до магазину, почув, що між ОСОБА_20 та чоловіками, з якими він не був раніше знайомий і які стояли перед магазином, виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_17 наніс ОСОБА_15 удар в обличчя. Вважаючи, що на ОСОБА_3 напали, він також наніс ОСОБА_21 удар по тілу. В цей час вони побачили, що потерпілий ОСОБА_10 почав виливати з пляшки пиво, а ОСОБА_17 наніс йому удар. Коли той впав, ОСОБА_12 також наніс ОСОБА_11 2-3 удари ногою в область тіла. ОСОБА_16 також наносив потерпілим побої. Ствердив, що конфлікт розпочав ОСОБА_17 , а він приєднався до нанесення побоїв. У вчиненому щиро покаявся, обіцяв більше не порушувати закон, просив суворо не карати.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, фактичні обставини справи не оспорював та показав, що 12.02.2024 року біля 3 години ночі приїхав на автомашині до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що в АДРЕСА_5 . Разом з ним були ОСОБА_17 , його син та обвинувачений ОСОБА_22 вийшов з автомашини та направився в бік магазину ОСОБА_19 . Всі інші на деякій відстані йшли слідом за ним. Коли він підійшов до магазину, почув сварку між ОСОБА_20 та чоловіками, які стояли перед магазином. Потім побачив, що ОСОБА_17 наніс ОСОБА_15 удар в обличчя. Між компаніями виник конфлікт, в ході якого він також наніс ОСОБА_21 біля двох ударів по тулубу, а коли той впав, ОСОБА_12 також наносив йому побої. Потім він та ОСОБА_12 почали наносити удари ногами в область ніг лежачому на землі ОСОБА_23 . Ствердив, що з потерпілими знайомими не були, конфлікт розпочав ОСОБА_17 , а він з ОСОБА_12 приєдналися до нанесення побоїв. У вчиненому щиро покаявся, обіцяв більше не порушувати закон, просив суворо не карати.
Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були належним чином повідомлені, подали до суду заяви, в яких просили провести розгляд справи по суті без їх участі, призначення покарання обвинуваченим залишили на розсуд суду.
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. Учасникам судового провадження було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Заслухавши покази обвинувачених, суд прийшов до висновку, що вина:
- обвинуваченого ОСОБА_3 доведена в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я та у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, та дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України та ч.2 ст.296 КК України;
- обвинуваченого ОСОБА_4 доведена у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, та дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.2 ст.296 КК України;
- обвинуваченого ОСОБА_5 доведена у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, та дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.2 ст.296 КК України.
Обираючи обвинуваченим покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Те, що обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винними себе визнали повністю, у вчиненому щиро покаялися, суд враховує як обставини, що пом`якшують їхнє покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по справі не встановлено.
Обираючи обвинуваченим покарання, суд враховує особи обвинувачених, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили нетяжкий злочин, раніше не судимі, за місцем проживання характеризуються позитивно, на обліку у нарколога не перебувають, вину у скоєному визнали та щиро покаялися, обвинувачений ОСОБА_17 має на утриманні 4 неповнолітніх дітей, а також конкретні обставини справи та роль кожного з обвинувачених у скоєнні злочину, що ініціатором хуліганських дій був ОСОБА_3 .
Враховуючи, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можливе без їх ізоляції від суспільства.
На думку суду, призначення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі на строк, наближений до мінімального, що передбачений санкцією ст. 296 ч.2 КК України, із застосуванням ст.75 КК України з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням на них обов`язків, визначених ч.1 ст.76 КК України, буде достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів. Застосування до обвинувачених більш суворого покарання суд вважає недоцільним.
На думку суду, призначення ОСОБА_3 покарання за ст.122 ч.1 та ст.296 ч.2 КК України у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст.70 КК України та ст.75 КК України з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, визначених ч.1 ст.76 КК України, буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Застосування до обвинуваченого більш суворого покарання суд вважає недоцільним.
Цивільний позов потерпілими не заявлено.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не обирався.
Керуючись ст. 368-370, 374, 615 ч.15 КПК України,
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122 КК України та ч.2 ст.296 КК України.
Призначити ОСОБА_3 за ч.1 ст.122 КК України покарання у вигляді 1 (один) року позбавлення волі, за ч.2 ст.296 КК України призначити покарання у виді 3 (три) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 3 (три) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього на підставі ч.1 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та призначити покарання у вигляді 2 (два) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього на підставі ч.1 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та призначити покарання у вигляді 2 (два) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього на підставі ч.1 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд.

Копія вироку суду після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченим та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілим.

Головуюча: ОСОБА_1