Справа № 521/7370/20
Номер провадження:1-кп/521/452/22
УХВАЛА

8 листопада 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, в режимі відеоконференції, кримінального провадження № 521/7370/20 по обвинуваченню: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , кожного окремо, у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 294, ст. 392 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В ході судового розгляду зазначеного кримінального провадження, судом, в порядку ст. 331 КПК України, були розглянуті клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_13 , який спливає, оскільки завершити судовий розгляд зазначеного кримінального провадження до визначеного строку з постановленням кінцевого рішення по справі не вбачається за можливе з об`єктивних причин, оскільки по справі не допитано велику кількість свідків, не досліджені письмові докази сторін кримінального провадження, не допитані обвинувачені.

Також в ході судового засідання прокурором були подані письмові клопотання щодо продовження у відношенні ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та обов`язків, покладених на обвинувачених в порядку ч. 5 ст. 194 КПК України.

В ході судового засідання прокурор підтримала подане нею клопотання та просила суд продовжити дію запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_13 , на 60 діб посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК та на обставини, які на думку прокурора свідчать про їх обґрунтованість тяжкість інкримінованих злочинів, негативні дані щодо про осіб обвинувачених, значну матеріальну шкоду, завдану злочинами, наявність великої кількості потерпілих осіб та свідків, які не були допитані в ході судового розгляду, тощо.

Клопотання щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 про продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та обов`язків, покладених на обвинувачених в порядку ч. 5 ст. 194 КПК України, також підтримала у повному обсязі з мотивів викладених у клопотаннях.

Захисник ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора, у зв`язку з тим що обвинувачений ОСОБА_13 відбуває покарання за вироком.

Захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 не заперечували щодо продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, обраних у відношенні їх підзахисних.

Обвинувачені, кожен окремо, підтримали позицію своїх захисників.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, надані прокурором характеризуючі матеріали на особи обвинувачених, вислухавши думку учасників судового провадження, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 обвинувачуються у скоєнні злочинів, які, в тому числі, відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, за скоєння яких, за сукупністю злочинів, обвинуваченим у разі доведення їх вини загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років.

Разом з цим, судом враховується, що тяжкість обвинувачення сама по собі, з урахуванням позиції ЄСПЛ не може бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою.

При цьому, з рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» вбачається, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами. Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи «за» і «проти» звільнення з-під варти не повинні бути «загальними й абстрактними».

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою у відношенні кожного з обвинувачених суд також враховує вимоги ст. ст. 5, 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» (далі Конвенція) та положення, встановлені у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою. При цьому, суд не встановлює зволікань з боку сторони обвинувачення в надані доказів, оскільки прокурором належним чином забезпечується хід судового процесу та виконання обов`язків прокурора з підтримки публічного обвинувачення у даному провадженні.

При цьому суд вважає за необхідне відмітити, що з урахуванням обставин даної справи, її суспільного резонансу, тривалість тримання обвинувачених під вартою, з урахуванням особливостей розгляду даного кримінального провадження, його складності, наявності великої кількості потерпілих та інших учасників, є розумною та виправданою, що у даному випадку свідчить про те, що інтерес суспільства, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтерес забезпечення права обвинувачених на свободу.

Зазначене свідчить про те, що тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченим, може свідчити на користь того, що ризик переховування обвинувачених від суду на теперішній час не зменшився (п.1 ч.1 ст. 177 КПК).

Крім того, суд встановлює наявність іншого ризику скоєння іншого кримінального правопорушення (п.5 ч.1 ст. 177 КПК).

Вказаний ризик підтверджується наявністю судимостей у кожного з обвинувачених за умисні тяжкі злочини. Крім того, на користь обґрунтованості даного висновку свідчить те, що злочини, в яких обвинувачуються ОСОБА_15 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , у разі доведеності їх вини, були скоєні ними під час фактичного відбування покарання за попередніми вироками суду які набрали законної сили.

Вирішуючи питання про наявність вказаного ризику стосовно всіх обвинувачених і кожного окремо, слід зазначити, що кожен з обвинувачених раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у більшості випадків за скоєння тяжких злочинів, що свідчить про стійкий та систематичний характер їх протиправної поведінки.

Крім цього судом також враховуються надані прокурором характеристики обвинувачених з місць відбування покарання та попереднього ув`язнення, згідно яких, по кожному з обвинувачених окремо, існує реальна можливість для висновків стороннього спостерігача про те, що обвинувачені негативно характеризуються, оскільки, кожен з них, має значну кількість стягнень, у тому числі непогашених, накладених за грубі порушення умов утримання.

Зазначені довідки щодо обвинувачених були отриманні на останній запит прокурора від 05.10.2021 року, № 09/2/2-1820вих-21.

З наведених даних також вбачається, що кожен з обвинувачених, на протязі 2020-2021 років, тобто за час перебування під вартою в умовах попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню, багаторазово притягувалися за грубі порушення умов утримання.

Дані обставини, з урахуванням наявних у кожного обвинуваченого судимостей та інших даних про їх особи, у своїй сукупності, належним чином свідчать про небажання стати на шлях виправлення і перевиховання, та стійку спрямованість особистості кожного на нехтування встановленими правилами поведінки при утриманні під вартою.

Зазначені висновки суду, також у повній мірі співвідносяться з виключно негативною поведінкою обвинувачених під час розгляду даного кримінального провадження у суді, а саме: агресивними діями щодо сторін кримінального провадження, нецензурною лайкою в залі суду, заподіянням собі тілесних ушкоджень та пошкодженням майна суду, непідкоренням розпорядженням головуючого, за вчинення чого, в подальшому, обвинувачені були видалені з зали судових засідань. Описана деструктивна поведінка обвинувачених, явним чином свідчить про направленість їх дій на не встановлення істини по справі, а на вчинення штучних перешкод при розгляді даного кримінального провадження в розумні строки у спосіб і за процедурою передбаченою КПК.

Також, при прийнятті рішення про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим, суд враховує і інші обставини відносно них, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан їх здоров`я; ступень міцності соціальних зв`язків; майновий стан; наявність постійного місця проживання чи його відсутність; значний розмір майнової шкоди завданий злочинами, характеристики особи.

Вищезазначене, у своїй сукупності, свідчить про доцільність продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_13 та обмеження його конституційних прав, що у даному випадку, є виправданим і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ та інтересам суспільства.

Обставин, передбачених ст. 183 ч. 2 КПК України, які є перешкодою для продовження строків тримання під вартою у відношенні кожного з обвинувачених, судом не встановлено.

Отже, приймаючи до уваги викладене та виходячи із визначених в обвинувальному акті обставин, тяжкості та суспільного резонансу інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_13 злочинів, а також зважаючи на заперечення його захисника, враховуючи відсутність належним чином доведених суттєвих обставин, які б перешкоджали можливості тримання зазначених осіб під вартою, суд дійшов висновку, що на даному етапі провадження жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання процесуальних обов`язків обвинуваченими та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а відтак, суд вважає що на даний час існують підстави для подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_13 .

Щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та обов`язків, покладених на обвинувачених в порядку ч. 5 ст. 194 КПК України відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 суд вважає його обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню, оскільки обвинувачені після зміни у відношенні них запобіжних заходів з тримання під вартою на особисте зобов`язання, жодного разу не порушили покладені на них обмеження та обов`язки, в порядку ч. 5 ст. 194 КПК України, що свідчить про сумлінну поведінку обвинувачених та дієвість обраного запобіжного заходу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 183,194, 331, 369-372, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 06 січня 2023 року.

Продовжити у відношенні ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожного окремо, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та дію обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК строком на 60 (днів) тобто до 06.01.2023 року, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду;

2) не відлучатися ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 . з Одеської області, ОСОБА_16 за погодженням з судом з Житомирської області, без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

4) утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками по кримінальному провадженню.

Роз`яснити обвинуваченим, що в разі невиконання покладених обов`язків до них може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також може бути накладено грошове стягнення.

Копії ухвали направити для виконання до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та вручення обвинуваченим.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя: ОСОБА_1