Справа № 366/1972/24
Провадження № 1-кп/366/217/24
В И Р О К

Іменем України

28 червня 2024 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 23 квітня 2024 року за № 0000049, про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жміївка Іванківського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого, неодруженого, у вчиненні кримінальних правопорушень (кримінальних проступків), передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 вчинив пособництво в підробленні посвідчення водія офіційного документу, що видається державною установою і надає спеціальне право фізичній особі на керування транспортним засобом, з метою його подальшого особистого використання.

Так, відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

Згідно Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 року, посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, оформлений та виданий засобами Єдиного державного реєстру єдиної інформаційної системи МВС і виготовлений на бланку та/або в електронній формі, після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС.

Всупереч цьому, ОСОБА_2 , не пройшовши в установленому порядку медичний огляд, не склавши теоретичний і практичний іспити в ТСЦ МВС України, а отже не маючи права на керування транспортними засобами, вирішив придбати посвідчення водія.

У лютому 2023 року у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, перебуваючи за місцем свого проживання ОСОБА_2 , діючи умисно з метою підробки невстановленою досудовим розслідуванням особою посвідчення водія, яке згідно Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 року, є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами, через мережу Інтернет вступив у злочинну змову з невстановленою органом дізнання особою.

Остання повідомила, що за грошову винагороду у сумі 4500 гривень, зможе виготовити посвідчення на право керування транспортними засобами на ім`я ОСОБА_2 категорії «В». При цьому невстановлена особа повідомила про необхідність подання персональних даних, з метою їх розміщення на посвідченні водія, що надає право керування транспортними засобами. Продовжуючи реалізацію свого злочинного, протиправного умислу,

ОСОБА_2 надав вищевказаній невстановлений особі, персональні дані про себе та власне фотозображення в електронній формі, які були використані в подальшому для підробки у невстановленому місці та невстановлений час посвідчення водія категорії «В» серії НОМЕР_1 від 28.02.2023 року, на ім`я ОСОБА_2 територіальним сервісним центром МВС №0541 (згідно відомостей у самому документі), тобто ОСОБА_2 надав засоби та сприяв підробленню посвідчення водія, достовірно знаючи, що не вчиняв визначених законодавством дій щодо отримання посвідчення водія.

Через кілька днів невстановлена особа виготовила та надіслала поштовим зв`язком ОСОБА_2 для подальшого використання посвідчення водія серії НОМЕР_1 на право керування транспортними засобами категорії «В» на ім`я ОСОБА_2 , бланк якого не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території країни виробника України.

Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується у пособництві в підробленні посвідчення з метою його використання, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

А також 22.04.2024 року, близько 14 години 30 хвилин, ОСОБА_2 , рухаючись в напрямі с. Залишани Вишгородського району Київській області, знаходячись за кермом та користуючись транспортним засобом мопедом марки «VIPER F150» без реєстраційного номеру, був зупинений працівником сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області.

Під час складання перевірки документів ОСОБА_2 в порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України №844 «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знаку України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 16.09.2020 року, усвідомлюючи, що посвідчення водія НОМЕР_1 на його ім`я завідомо підроблене, на вимогу надати документи, що посвідчують право керування транспортним засобом, достовірно знаючи, що посвідчення водія він не отримував у встановленому законом порядку, розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, з метою підтвердження права керування транспортним засобом, пред`явив його на законну вимогу поліцейського сектору реагування патрульної поліції ВП №1 лейтенанта поліції ОСОБА_3 , тобто використав завідомо підроблений документ посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_2 , яке не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території країни виробника України.

Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відповідно до положень ст. 302 КПК України, надійшов до суду разом із заявою обвинуваченого щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні; витягом з ЄРДР від 23.04.2024 року, постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 25.06.2024 року, рапортом оперативного чергового ВП №1 Вишгородського РУП ОСОБА_4 від 22.04.2024 року про реєстрацію повідомлення про вчинення правопорушення, протоколом огляду місця події від 22.04.2024 року та додатками до нього фото таблицею і оптичним диском із відеозаписом ходу слідчої дії, допитами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 24.04.2024 року, протоколами допиту свідків ОСОБА_7 від 01.05.2024 року та ОСОБА_3 від 30.04.2024 року, матеріалами із портативного відео реєстратора поліцейських за 22.04.2024 року, висновком судово-технічної експертизи №СЕ-19/111-24/27010-ДД від 03.05.2024 року, відповіддю на запит від ГСЦ МВС 24.05.2024 року про те, що ОСОБА_2 , 14.05.2024 року посвідчення водія не отримував, а бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 згідно Єдиного державного реєстру МВС видано іншій особі, повідомленням про підозру ОСОБА_2 від 25.06.2024 року та його протоколом допиту як підозрюваного від 25.06.2024 року, іншими характеризуючими особу ОСОБА_2 документами.

Вирішуючи питання про можливість розгляду обвинувального акту в спрощеному провадженні згідно положень ст. 381, 382 КПК України суд враховує те, що обвинувачений, який був представлений захисником, беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Так, згідно заяви обвинуваченого ОСОБА_2 , яку він підписав у присутності захисника адвоката ОСОБА_8 , винність у вчиненні кримінальних проступків визнав повністю, згоден із встановленими під час досудового розслідування обставинами кримінальних проступків, викладеними в обвинувальному акті, згоден з розглядом обвинувального акта у його відсутність.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст обставин кримінального проступку, та розуміє наслідки розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні, передбачені ч. 2 ст. 302 КПК України.

Суд вважає доведеним зазначене вище обвинувачення, оскільки встановленні органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками кримінального провадження, повністю знайшли своє підтвердження наданими до суду письмовими доказами за матеріалами досудового розслідування.

Суд вважає, що надані докази отримані в передбаченому кримінальному процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи, а тому суд дійшов висновку, що події кримінальних проступків мали місце, провина обвинуваченого знайшла своє підтвердження й доведена повністю поза розумним сумнівом.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_2 винним у вчиненні вищезазначених кримінальних проступків, а його умисні дії, що виразилися у пособництві в підробленні посвідчення з метою його використання та у використані завідомо підробленого документу, вірно кваліфіковані за ч.5 ст. 27 ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, а також відношення обвинуваченого до скоєного.

Щире каяття суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведені обставини, характер вчинених кримінальних правопорушень, наслідки скоєного, особу обвинуваченого, а також його відношення до скоєного, суд вважає, що ОСОБА_2 необхідно призначити покарання, передбачене санкціями ч.1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу, що буде в даному випадку законним та справедливим, відповідатиме загальним засадам призначення покарання та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про відшкодування документально підтверджених процесуальних витрат, пов`язаних з залученням експерта при проведені експертизи по кримінальній справі, суд, враховуючи ступень вини та майновий стан обвинуваченого, вважає необхідним покласти їх на обвинуваченого ОСОБА_2 в повному обсязі.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст.100 КПК України. Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Призначити ОСОБА_2 покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисяча сімсот) гривень 00 копійок;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок

З урахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

Речові докази: посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я гр. ОСОБА_2 залишити на зберігання у матеріалах кримінального провадження №0000049 від 23.04.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судово-технічної експертизи (висновок експерта №СЕ-19/111-24/27010-ДД від 03.05.2024 року), вартість проведення якої становить 1514 грн 56 копійок (відшкодування вартості якої здійснюються на рахунки, відкриті в органах Державної казначейської служби по коду доходів 24060300 «Інші надходження» (МФО 899998)).

На вирок може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі подання апеляції після прийняття рішення Київським апеляційним судом.

Копія вироку надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1