Справа № 344/1472/24
Провадження № 11-сс/4808/38/24
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу начальника відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 січня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) у кримінальному провадженні № 0000706 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11 ,

перекладача ОСОБА_12

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 січня 2024 року клопотання слідчого задоволено, застосовано щодо ОСОБА_13 ( ОСОБА_9 ), запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 23 березня 2024 року включно, в межах строку досудового розслідування з визначенням розміру застави у розмірі 908 400 грн.

З огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України та доведеності наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) та застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави як альтернативного запобіжного заходу.

Зазначає. що погоджується із застосуванням до ОСОБА_13 ( ОСОБА_9 ) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає, що ухвала слідчого судді Івано-Франківського міського від 26 січня 2024 року підлягає скасуванню в частині визначення застави як альтернативного запобіжного заходу та покладення обов`язків у разі її внесення. Приймаючи рішення про задоволення клопотання стосовно запобіжного заходу ОСОБА_13 ( ОСОБА_9 ) слідчий суддя фактично погодився з обґрунтованістю його підозри у вчиненні особливо тяжких злочинів, доведеністю передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. і ст. 177 КПК України ризиків, а також із неможливістю запобігти їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Однак, в порушення вимог ст. 370 КПК України, слідчий суддя належно не вмотивував своє рішення та в супереч п. 2 ч. 1 ст. 411 КПК України не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Наголошує, що процесуальна позиція ОСОБА_13 ( ОСОБА_9 ) дає підстави вважати, що він усвідомлює про можливе застосування до нього покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, бажає уникнути кримінальної відповідальності за вчинене та намагається перешкодити кримінальному провадженню. На даний час проведеним розслідуванням всіх фактичних обставин не встановлено та всіх причетних до вчинення злочинів осіб не викрито.

Упродовж 2021-2024 років ОСОБА_14 ( ОСОБА_9 ) автомобілем «Toyota Avensis», номерний знак НОМЕР_1 , 30 разів в`їжджав на територію України, де перебував в основному до 10 годин, після чого повертався в Республіку Молдова. Жодного разу інших осіб з ним в автомобілі не було, ввезення та вивезення товарів ним не декларувалось. Вказані обставини дають обґрунтовані підстави вважати про можливу причетність ОСОБА_13 ( ОСОБА_9 ) до щонайменше 30 інших особливо тяжких злочинів - незаконного придбання, зберігання та перевезення психотропних речовин з метою збуту, а також їх контрабанди, а вилучення в нього значної кількості поліетиленових пакетів із замками «zip-lock» підтверджує корисливу мету його діяльності та готування до подальшого розфасування придбаних психотропних речовин з метою збуту.

Вказує, що зазначені обставини свідчать про високі статки підозрюваного та його спільників, яких ще не викрито, підвищену суспільну небезпеку та значний резонанс вчиненого, а відповідно - про суспільний інтерес у результатах повного та неупередженого розслідування, судового розгляду та настання суворого покарання для винних.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- підозрюваний ОСОБА_14 ( ОСОБА_9 ) та його захисник ОСОБА_11 просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора;

- прокурор просив задовольнити апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити з наступних підстав.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_13 ( ОСОБА_9 ) запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою та вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання є обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про : наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_14 ( ОСОБА_9 ) у кримінальному провадженні № 0000706 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України.

За вчинення кримінально правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, встановлено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, таке згідно з ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 24 січня 2024 року (а.п. 1-3), протоколом обшуку від 23 січня 2024 року (а.п. 5-8), протоколом затримання особи. Підозрюваної у вчиненні злочину від 24 січня 2024 року (а.п. 10-11), протоколом за результатами проведення негласної слідчої дії «спостереження за річчю» від 24 січня 2024 року (а.п. 12-16), висновком експерта № CE-19/109-24/1111-НЗПРАП від 24 січня 2024 року (а.п. 17-20), постановою про залучення перекладача від 24 січня 2024 року (а.п. 22), повідомленням про підозру від 24 січня 2024 року (а.п. 35-36) та іншими доказами, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_15 ( ОСОБА_9 ) кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконливого висновку про обґрунтованість підозри, оскільки вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу.

При цьому, досудове розслідування триває, встановлюються обставини, які мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Також, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів належним чином врахував в сукупності всі обставини згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, в тому числі характеризуючи дані на особу підозрюваного ОСОБА_13 ( ОСОБА_9 ).

Наведене слідчим у клопотанні обґрунтування існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які мають місце в даному випадку, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст.1 77 КПК України, є реальним, оскільки, ОСОБА_14 ( ОСОБА_9 ), враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, зокрема має реальні підстави виїхати за межі України;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Даний ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, є реальним, оскільки підозрюваний ОСОБА_14 перебуваючи на волі, може приховувати докази його злочинних дій, не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення. Даний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальним, оскільки ОСОБА_14 ( ОСОБА_9 )перебуваючи на волі може продовжити вчиняти злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для судового провадження подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного необхідно вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Стороною захисту не спростовано обставин, які вказують на наявність заявлених стороною обвинувачення ризиків, запобігання спробам яких є метою та підставами застосування запобіжних заходів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що під час розгляду клопотання слідчим суддею доведено неможливість запобігання відповідним ризикам у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_13 ( ОСОБА_9 ) більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. При застосуванні іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно нього існує значна ймовірність того, що він порушуватиме покладені на неї процесуальні обов`язки.

Колегія судді погоджується з висновком суду першої інстанції, що обрання ОСОБА_13 ( ОСОБА_9 ) більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, оскільки такий перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В ухвалі слідчого судді зазначено належне мотивування про неможливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, проаналізовано доводи сторони захисту.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя, враховуючи положення ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, ч. 1 ст. 29 Конституції України, вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, оцінив в сукупності всі обставини, наведені сторонами кримінального провадження, та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_13 ( ОСОБА_9 ), що відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, - забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та запобігання виникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді про те, що надання підозрюваним в судовому засіданні пояснень, за якими він визнає вчинення дій, що вказані в повідомленні про підозру, є підставою визначення розміру застави.

Під час апеляційного розгляду підозрюваний відмовився, відповідно до ст. 63 Конституції України, відповідати на запитання щодо змісту підозри.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, якою передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

ОСОБА_14 ( ОСОБА_9 ) підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень вчинених щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Вказана обставина належним чином не врахована слідчим суддею при вирішенні питання щодо можливості визначення застави як альтернативного запобіжного заходу.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у ОСОБА_13 ( ОСОБА_9 ) є постійне джерело доходу та власні кошти, наявні особи, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Разом з тим не доведено, що визначення розміру застави ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) є тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у нього бажання ухилитися від органів досудового розслідування та суду та виконання процесуальних рішень.

Колегія суддів вважає, що визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні не буде сприяти досягненню цілей кримінального правосуддя.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) із визначенням застави у розмірі 908 400 грн. у кримінальному провадженні № 0000706 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України та постановлення нової ухвали, якою застосувати відносно ОСОБА_13 ( ОСОБА_9 ) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави як альтернативного запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419, 422 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу начальника відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 січня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) у кримінальному провадженні № 0000706 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_13 ( ОСОБА_9 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком - 60 днів, до 23 березня 2024 року включно, в межах строку досудового розслідування, без визначення застави як альтернативного запобіжного заходу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5