Справа № 385/586/24
Провадження № 1-кп/385/73/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.2024 року м. Гайворон

Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гайворон кримінальне провадження №0000017 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданове Ульяновського району Кіровоградської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, який не має на утриманні малолітніх осіб та осіб похилого віку, працездатного, який не працює та не навчається, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 18.03.2016 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 04.04.2016 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24.01.2017 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 18.05.2021 за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту строком 3 місяці. Покарання відбуто,

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

22 січня 2024 року близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_4 , за добровільної згоди власника ОСОБА_5 , перебував у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . У цей час ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю потерпілої ОСОБА_6 , керуючись злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення грошових коштів з банківської картки ОСОБА_6 , у сумці потерпілої виявив банківську картку ПрАТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 ,видану на ім`я ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що банківська картка є офіційним документом, діючи невідкладно, повторно,перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння банківською карткою, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом крадіжки заволодів офіційним документом банківською карткою ПрАТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , виданою на ім`я ОСОБА_6 .

Одержавши можливість користуватися банківською карткою ПрАТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , виданою на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 о 20.33 год. та 20.39 год., ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, керуючись єдиним корисливим умислом, спрямованим на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , повторно, таємно викрав грошові кошти з банківської картки ПрАТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , належної ОСОБА_6 в загальній сумі 20000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім того 22 січня 2024 року близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_4 , за добровільної згоди власника ОСОБА_5 , перебував у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . У цей час у ОСОБА_4 , виник повторний корисливий умисел направлений на таємне викрадення грошових коштів з банківської картки ОСОБА_6 .

Діючи невідкладно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час дії правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, який неодноразово продовжено, востаннє до 14 лютого 2024 року, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів з банківської картки ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом крадіжки заволодів офіційним документом банківською карткою ПрАТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , виданою на ім`я ОСОБА_6 .

Продовжуючи свій єдиний корисливий умисел направлений на повторне, таємне викрадення грошових коштів з банківської картки ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , 22.01.2024 о 20.33 год., шляхом зняття готівки в банкоматі «BRANCH 10010-0162 GAJVORON», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 в сумі 10 000 грн. та 22.01.2024 о 20.39 год.,шляхом зняття готівки в банкоматі «Приватбанк»,що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 в сумі 10 000 грн. таємно повторно викрав грошові кошти в загальній сумі 20 000 грн., належних ОСОБА_6

Одержавши можливість вільно розпоряджатися викраденими грошовими коштами на власний розсуд ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 20 000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, детально розповів про мотиви та обставини його вчинення, вказавши, що 22 січня 2024 року близько 20 години 00 хвилин він, перебував у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , скориставшись відсутністю потерпілої ОСОБА_6 , у сумці потерпілої виявив банківську картку ПрАТ «Приватбанк»,видану на ім`я ОСОБА_6 , зняв готівкові кошти, за адресою: АДРЕСА_4 сумі 10 000 грн. та зняття готівки в банкоматі за адресою: АДРЕСА_5 в сумі 10 000 грн. таємно повторно викрав грошові кошти в загальній сумі 20 000 грн. Пояснив, що щиро розкаюється у скоєному, обіцяє виправитись та більше не вчиняти такого. Просив не позбавляти волі, зазначив, що має намір мобілізуватись в ЗСУ.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості.

Прокурор просила застосувати до ОСОБА_4 остаточне покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК у вигляді позбавлення волі строком на 5 років із застосування іспитового строку згідно ст. 75 КК України на 2 роки, з покладенням обов`язків згідно ст. 76 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, будучи повідомленою про дату, час та місце проведення такого, подала письмову заяву, в якій зокрема зазначила, що претензій до обвинуваченого не має, додатково вказала, що просить притягнути ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, вид та міру покарання залишає на розсуд суду.

На підставі вимог ст. 325 КПК України, за погодженням із сторонами кримінального провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілої.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів у даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах та як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, передбачених 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до кримінального проступку та тяжкого злочину, відповідно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує роз`яснення п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, де вказано, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п. 3 - визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Обвинувачений ОСОБА_4 офіційно непрацевлаштований, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має непогашені судимості.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

За положенням ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, спосіб вчинення кримінальних правопорушень і їх мотиви, те, що завдана шкода відвернута, потерпіла претензій майнового чи морального характеру до обвинуваченого не має. Також суд враховує особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та позицію потерпілої щодо притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

При обранні покарання суд також враховує висновки досудової доповіді Гайворонського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області щодо обвинуваченого, за яким виправлення та перевиховання останнього можливе буз ізоляції його від суспільства.

Підсумовуючи наведене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 357 у виді обмеження волі та ч. 4 ст. 185 КК України покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції відповідної частини статті на мінімальний строк, що, на думку суду, має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючі дані особи винного, який на час розгляду справи повністю визнав свою вину, а, отже, готовий нести кримінальну відповідальність, з урахуванням пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, беручи до уваги відсутність тяжких наслідків, заподіяних кримінальним правопорушенням, часткового відшкодування потерпілій шкоди, яка після цього претензій до обвинуваченого не має, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання й вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням максимального іспитового строку з покладенням обов`язків, визначених в ст. 76 КК України.

Саме такий вид покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних проступків та за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, та є обґрунтованим і буде відповідати цілям покарання.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Клопотань про застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили прокурор не заявляла та суд не вбачає необхідності застосовувати такі.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 368, 371, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та призначити покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначити остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Речові докази:

-DVD-R диск з відеофайлом залишити при матеріалах кримінального провадження,

- банківську картку Приватбанку № НОМЕР_2 , яку передано на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили, залишити їй як власниці.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Роз`яснити обвинуваченому, потерпілій право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_7

Дата документу 13.05.2024