Справа № 674/1598/23
Провадження № 1-кп/674/30/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 рокум.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

законного представника потерпілої ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000032 від 18 лютого 2023 року про обвинувачення,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дзержинськ Донецької області, українця, громадянина України, не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимого 13.10.2021 Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст.317, ч.2 ст.309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки із іспитовим строком 2 роки,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.3 ст.152 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:

18.02.2023 близько 15 год. ОСОБА_11 , перебуваючи в м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області по проспекту Грушевського на автобусній зупинці, що розташована поряд із кільцевим роз`їздом, неподалік від смітникового баку виявив п`ять з половиною таблеток метадону після чого прийняв рішення про незаконне придбання, перевезення та зберігання вказаних наркотичних засобів без мети збуту. Тоді ж, реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання, перевезення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, ОСОБА_11 , перебуваючи у вищевказаному місці, в порушення вимог ч.2 ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», згідно якої діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 на території України забороняється, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, для власних потреб, без мети збуту, привласнив як знайдене, таким чином незаконно придбав наркотичний засіб-метадон (фенадон), загальною масою 0,1220 грам (в перерахунку на висушену речовину), розмір якого становить величину між верхньою межею невеликих розмірів і нижньою межею великих розмірів, зазначених у Таблиці 1 невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу». Одразу ж після цього того ж дня, ОСОБА_11 , в порушення вимог вищевказаних нормативно-правових актів, заховавши в кишеню штанів вказаний наркотичний засіб - метадон (фенадон) загальною масою 0,1220 грам (в перерахунку на висушену речовину), на невстановленому досудовим розслідуванням маршрутному транспортному засобі умисно, незаконно перевіз вказаний наркотичний засіб в АДРЕСА_1 . Окрім цього, ОСОБА_11 , в порушення вимог вищевказаних нормативно-правових актів, після незаконного придбання о 15 год. 18.02.2023 наркотичного засобу - метадону (фенадону) загальною масою 0,1220 грам (в перерахунку на висушену речовину), поклав його до кишені штанів та розпочав умисно, незаконно зберігати його для власних потреб без мети збуту до 16 год. 18.02.2023 до виявлення та вилучення працівниками поліції в ході проведення поверхневого огляду ОСОБА_11 в приміщенні магазину з кафетерієм « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_2 .

Крім того, 23.02.2023 близько 23 год. 00 хв., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кімнаті житлового будинку, який за усною домовленістю із власником являється місцем тимчасового проживання останнього і неповнолітньої ОСОБА_6 та розташований за адресою: АДРЕСА_1 вирішив вчинити дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тоді ж, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння - посягання на статеву недоторканність іншої людини, усвідомлюючи, що ОСОБА_6 є неповнолітньою особою, пройшов у кімнату зали вищевказаного житлового будинку, де в цей час спала неповнолітня та приліг біля неї на ліжко. В подальшому ОСОБА_11 проти волі неповнолітньої ОСОБА_6 із застосуванням фізичної сили, що виразилось в притисканні лівою рукою правої руки останньої до подушки над головою, правою рукою здійснив непристойні дотики до її грудей, статевих органів та поцілунки у губи, які викликають статеві збудження, схилянні неповнолітньої до вчинення сексуальних дій відносно нього. Далі ОСОБА_11 , перебуваючи з оголеним своїм статевим органом, приспустив шорти піжами неповнолітньої ОСОБА_6 , всупереч її волі, тобто без її добровільної згоди, ліг на неї зверху та вступив із нею у статеві зносини природним (гетеросексуальним) способом.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненому визнав частково. Визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України. Щодо обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, вину не визнає, зазначає, що він цього не робив, а прокурор його винуватість не довів. Пояснив, що з сім`єю потерпілої проживали з 2022 року. 23.02.2023 прокинувся зранку, пішов за горілкою, купив 1,5 л горілки, яку вживали вчотирьох разом з ОСОБА_7 , її чоловіком ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , біля 10 год. ще докупили випивки, після чого всі лягли спати. Прокинувся десь о 18 год., пішов до сусіда, ще купили горілки, випили. Прийшов додому після 11 год. ночі, всі спали, він постукав у двері та ОСОБА_12 його впустив, роздягнувся та ліг спати. На запитання учасників судового провадження відповів, що йому було відомо, що ОСОБА_6 неповнолітня, з нею він не цілувався, не торкався її та не говорив, що вона йому подобається. На той час в будинку проживало 9 людей, в кімнаті з ОСОБА_14 було ще двоє дітей. Також вказав, що з показами свідків не згідний, вони є родичами, нічого по суті не сказали та не бачили, а розповідають лише зі слів один від одного. Свідок ОСОБА_13 казав неправду, його викликали в прокуратуру, дали листочок і сказали вивчити, бо інакше «буде сидіти». Щодо порізів про які говорила потерпіла вказав, що це не правда, коли у нього в ресторані вилучали метадон, порізи вже були, співробітник поліції запитував, що в нього на шиї, на що відповів, що «я суїцидник». Щодо першої експертизи, то зазначає, що заява про згвалтування написана потерпілою через чотири місці, на вирішення експертизи не представлено жодних мазків, ДНК, а те, що виявив лікар могло бути від тканини чи інших чинників. Також незрозуміло з яких причин проводили повторну експертизу через два місяці після першої. Вказав, що сестра потерпілої йому погрожувала і сказала, що посадить його.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, його вина у їх вчиненні підтверджується зібраними в ході досудового слідства та дослідженими судом у судовому засіданні наступними доказами.

Щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні надав покази, що він є поліцейським, 18.02.2023 в с.Шатава зайшли в магазин «Маркет», зустріли обвинуваченого, який йшов з магазину з пляшкою до столика, де була дівчина та ще один чоловік. У нього не було документів, запитали в чоловіка чи є заборонені речі, той сказав, що немає. При огляді було виявлено 5,5 таблеток метадону, викликали «102», очікували оперативну групу.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні надав покази, що він є поліцейським, в лютому 2023 року зайшли в магазин, побачили чоловіка, який вів себе підозріло. Запитали чи немає у нього заборонених речей. Під час перевірки виявили підписані таблетки. ОСОБА_11 говорив, що це знеболюючі, з ним була ще молода дівчина та чоловік. Також за клопотанням обвинуваченого було повторно допитано свідка ОСОБА_16 , який у судовому засіданні пояснив, що коли зайшли в магазин, побачили обвинуваченого, колеги запитали чи є щось у нього протизаконне, бо він був у нетверезому стані, поводив себе підозріло, у зв`язку із чим провели поверхневий огляд. Під час огляду ОСОБА_11 сам діставав вміст кишень, були виявлені таблетки, протокол затримання не писав. Чи показував обвинувачений тілесні ушкодження не пам`ятає, можливо були якісь подряпини, однак такі деталі не пам`ятає.

Крім показань обвинуваченого, свідків, винуватість ОСОБА_11 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 18.02.2023 з DVD-R диском (том 1, а.к.п.5-7), приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено на столі, який розташований в правому ближньому куті від входу приміщення кафетерію чорну шапку, пачку із цигарками марки «Стронг», запальничка жовтого кольору, гроші різними купюрами в загальній сумі 2821 грн., п`ять запакованих та половина розпакованої таблетки із надписом «Метадон», які поміщено в сейф-пакет НПУ СУ №FPS 5001337;

- висновком експерта №СЕ-19/123-23/2025-НЗПРАП від 23.02.2023, згідно якого надана на експертизу речовина у вигляді таблеток, яка знаходилась у сейф-пакеті НПУ СУ №FPS 5001337 містить у своєму складі наркотичний засіб метадон (фенадон), обіг якого обмежено. Маса метадону (фенадону) становить 0,1220 г (том 1, а.к.п.20-23);

- протоколом огляду та перегляду відеозапису від 21.02.2023 року з DVD-R диском, згідно якого було проведено огляд трьох дисків із відеозаписами з камер відео спостереження в приміщенні магазину з кафетерієм « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований в АДРЕСА_3 , які добровільно надав власник магазину ОСОБА_17 (том 1, а.к.п.42-44; 45, 47);

- протоколом огляду та перегляду відеозапису від 15.03.2023 року з DVD-R диском згідно якого було проведено огляд двох дисків із відеозаписами з бодікамери працівників поліції за 18.02.2023 року, коли в приміщенні магазину з кафетерієм « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований в АДРЕСА_3 було виявлено ОСОБА_11 , який зберігав при собі наркотичні речовини (том 1, а.к.п.64-67; 69).

Також досліджені документи:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000032 від 18.02.2023 року, згідно якого до вказаного реєстру внесені відомості за ч.1 ст.309 КК України (том 1, а.к.п.1);

- заяву ОСОБА_17 від 18.02.2023 про надання добровільної згоди працівникам поліції на проведення огляду приміщення магазину (том 1, а.к.п.4);

- висновок №93 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.02.2023 згідно якого ознак сп`яніння у ОСОБА_11 не виявлено (том 1, а.к.п.10);

- постанови про визнання та передачу на зберігання речових доказів від 21.02.2023, від 03.03.2023 (том 1, а.к.п.23-1-23-2, 46, 68),

- довідка про вартість експертизи на суму 755,12 грн. (том. 1, а.к.п. 20).

Щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні надала покази, що проживали сім`єю в в квітні 2022 року до них приїхав ОСОБА_11 , у лютому 2023 року - ОСОБА_13 З обвинуваченим були стосунки як з другом вітчима, дружніх стосунків не було. ОСОБА_11 не проявляв до неї особливої уваги, не фліртував, не обіймав та не торкався, деколи пригощав її та сестер цукерками, гуляли в присутності сестер та його друзів. Чула як ОСОБА_11 говорив її вітчиму ОСОБА_12 про те, що вона йому подобається, на що вітчим відповів обвинуваченому, що коли доньці виповниться 18 років, вона саме все вирішуватиме. Також одного разу їздила з ОСОБА_11 закуплятися в магазин, він запропонував їй та сестрам щось купити, там його зупинила поліція, обшукували, знайшли якість таблетки. 23.02.2023 після 21 год. вже всі спали, прокинулась від дотиків на грудях, поряд лежав ОСОБА_11 . Не зрозуміла, що відбувається, спитала його, що він робить та сказала, що кричатиме. Далі він почав насильно її цілувати, закрив рот рукою, щоб не кричала, спустився вниз. Завів руку за голову, вона намагалася вириватися, але він сильніший, утримував її, ногою сильно давив на її ногу. Після чого обвинувачений відсунув її шорти, почав лізти своїм статевим органом до її статевого органу, був статевий акт, вона відчула біль нижче живота всередині. Вона не давала згоду на такі дії. Потім ОСОБА_11 вийшов з кімнати. В її кімнаті ще спали дві молодших сестри. Наступного дня близько 13 год. була в кімнаті, до неї зайшов ОСОБА_11 та просив щоб нікому не розказувала про те, що відбулось вчора. Далі побачила як він витяг ніж і почав різати руку, пішла за перекисом та бинтом, коли повернулась, то побачила, що він порізав шию, обробила рани та сказала, що нікому не розповість. Вказала, що у неї не було статевих актів ні до того випадку, ні після. В подальшому з обвинуваченим більше не спілкувалися, в червні 2023 року він подзвонив, почула його голос, відключила телефон і заблокувала його. Розповіла про все сестрі ОСОБА_18 , та розповіла сестрі ОСОБА_19 , а вона вже мамі. Після вчиненого обвинуваченим є образа на нього, їй неприємно, бо те, що він зробив є поганим поступком, відчуває недовіру до оточуючих.

Свідок ОСОБА_7 , яка являється матір`ю та відповідно законним представником потерпілої у судовому засіданні надала покази, що у 2022 році по причині війни приїхали на Хмельниччину, проживають в с. Маків, де їм дали будинок для проживання. Чоловік запропонував ОСОБА_11 жити з ними. В будинку проживали: в одній кімнаті вона з чоловіком, в другій (кухні) ОСОБА_11 , в іншій її батьки (мама, тато), в ще одній діти ( ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ). В кінці березня 2023 їй подзвонив чоловік та сказав, що він говорив із ОСОБА_13 , який сказав, що ОСОБА_11 мав статеві стосунки з ОСОБА_14 . Від старших дочок дізналася, що 23.02.2023, коли ОСОБА_14 спала до неї прийшов ОСОБА_11 , ліг біля неї, торкався грудей, тримав її за руку, цілував, не давав кричати. Вона виривалася, намагалась кричати, він підняв шорти піжами і ввів свій статевий орган. Дочка боялася сказати, не знала як зреагую, спочатку розказала старшій дочці. Казала дочці, щоб піти до гінеколога і тоді вона все розповіла. Пояснила, що раніше були знайомі з ОСОБА_11 близько трьох років до переїзду на Хмельниччину, він знав, що ОСОБА_14 неповнолітня.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні надав покази, що 18.04.2022 приїхав в с.Маків разом з ОСОБА_11 , з яким раніше товаришував та допомагав вивезти лежачих батьків. Запропонував обвинуваченому тимчасово з ними жити, потім знайти житло. ОСОБА_11 говорив, що йому подобається ОСОБА_14 , відповів, що ніяких стосунків до 18 років не може бути. 27.05.2023 був із ОСОБА_13 біля вокзалу, мали їхати на роботу та останній сказав, що ходять слухи, що ОСОБА_11 домагався ОСОБА_14 та 23.02.2023 після застілля мав з нею статеві стосунки. Подзвонив дружині і розповів про це. Вказав, що 23.02.2023 з сім`єю святкували, швидко сп`янів, лягли спати, ніяких звуків не чули. Після того випадку з обвинуваченим не спілкувалися, заявили в поліцію. Були випадки, що ОСОБА_11 вживав наркотики, після чого може не засипати, бути активним, вживає алкоголь. Донька ОСОБА_6 симпатії до ОСОБА_11 не проявляла.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні надав покази, що 13.02.2023 приїхав з м. Торецька по запрошенню ОСОБА_7 , проживав в одній кімнаті з обвинуваченим. 23.02.2023 сиділи на кухні вчотирьох: він, ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , десь о 20-21 год. розійшлися спати, були п`яні. Прокинувся близько 23 год. від тупоту, світло було ввімкнуте, побачив, що ОСОБА_11 бігав по кімнаті «як угорілий» повністю голий з оголеним статевим органом та надітим контрацептивом. Запитав, що з ним, той відповів, що нічого та побіг на вулицю, це було близько 23 год., ОСОБА_11 був в стані алкогольного сп`яніння, неадекватний. Обвинувачений ліг спати біля нього, коли прокинувся, то побачив, що той був одітий. Після 23 лютого 2023 року ОСОБА_11 розказував, що був у відносинах з потерпілою ОСОБА_14 та казав, що все було «по обоюдному». Також вказав, що ОСОБА_11 лягав до нього в ліжко, приставав до нього, відповів йому, що «не з таких». Зустрічалися з ОСОБА_12 в кафе у м. Кам`янець-Подільський та розповів йому, що ОСОБА_11 говорив, що мав статеві зносини з ОСОБА_14 . З моменту затримання ОСОБА_11 йому дзвонив, просив йому допомогти, мова була про показання, підтвердив, що тиску на нього з жодної сторони не було та змінювати показання не буде.

Також свідок ОСОБА_13 був повторно допитаний за клопотанням сторони захисту, про що зазначено нижче у цьому вироку.

Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні надала покази, що 27.05.2023 її сестра ОСОБА_6 в телефонній розмові сказала, що її згвалтували, а саме що ОСОБА_11 прийшов до неї в кімнату і сталося згвалтування. Вказала, що сестра добра, домашня, їй довіряє, тому подзвонила саме їй. Зі слів сестри знає, що все відбувалось 23.02.2023, в кімнаті спали молодші сестри на сусідньому ліжку, ОСОБА_6 була налякана, тому не кликала на допомогу.

Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні надала покази, що в кінці травня 2023 року їй подзвонила старша сестра та розповіла про інцидент, розказала мамі. Подзвонила Мирославі, вона розповіла, що ОСОБА_11 ліг до неї в ліжко, закрив рот рукою, їй було боляче, страшно, не могла кричати. Подробиць не розпитувала, щоб не травмувати. Наступного дня приїхала до них і сестра розповіла, що ОСОБА_11 давив на неї морально, пробував різати руку собі, говорив, що повіситься.

Свідок ОСОБА_24 у судовому засіданні надала покази, що вона працює лікарем, акушер-гінекологом в Кам`янець-Подільському перинатальному центрі, до неї на прийом звернулася дівчина ОСОБА_14 з матір`ю і психологом. Під час розмови дівчина повідомила, що 23.02.2023 було згвалтування, перед цим у неї були місячні, але після зґвалтування відчула іншого роду болі, можна припустити, що це було внаслідок втручання. Потерпіла скаржилась на біль, зуд та виділення, до 23.02.2023 такого не було. Було проведено огляд, взято мазок та виявлено запальний процес. Вказала, що однією з причин могло бути порушення мікрофлори при торканні до статевого органу, однак причини такого можуть бути різними, при застосування контрацептива такі проблеми теж можуть бути.

Свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні надала покази, що вона є психологом, практика 6 років. Вона була присутня в липні 2023 року при зверненні потерпілої до гінеколога, потерпіла пояснювала, що вкінці лютого 2023 року обвинувачений вчинив дії сексуального характеру, на другий день хотів вчинити собі шкоду, залякав дитину. При спілкуванні з ОСОБА_6 виявила, що у неї психіка ще не сформована, дитина замкнута, тривожна, перебуває в стресі, у неї були дружні стосунки з обвинуваченим як з товаришем, боялась зробити йому погано, не хотіла нікому зашкодити. Щодо інциденту, то пояснила, що потерпіла могла навіть не зрозуміти відразу, що відбувається, дитина спала, прокинулась від дій обвинуваченого, який лежав біля неї, цілував її та торкався. Дитина не кричала, бо дня неї це був страх, паніка, жах. На її думку не могло бути, щоб потерпіла придумала зазначені події, виходячи із спілкування потерпіла сама б не розказала про це, психічних відхилень в неї не виявлено, дитина сильно ображена та для неї це болюча тема.

Свідок ОСОБА_26 у судовому засіданні надала покази, що обвинувачений є батьком її дітей, 24-25 квітня 2023 року переїхала в гуртожиток в с. Зіньківці, сім`я ОСОБА_27 переїхала в гуртожиток більше місяця після неї, не спілкувалися між собою. ОСОБА_23 подзвонила її племінниці ОСОБА_28 та сказала щоб не обговорювали між собою щодо написаної заяви про згвалтування, бо їм буде погано. Після роботи близько 00:50 год. подзвонила до ОСОБА_29 , остання почала її залякувати. ОСОБА_23 сказала племінниці ОСОБА_28 , що між ОСОБА_30 та потерпілою нічого не було, заява написана спеціально. Дзвінок був тоді, коли сім`я ОСОБА_27 вже проживала в гуртожитку, десь на початку червня. Більше з ними не спілкувались.

Крім показань потерпілої та свідків, винуватість ОСОБА_11 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується також дослідженими у судовому засіданні документами та висновками експертів, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 06.06.2023 з ілюстративною таблицею (том 1, а.к.п.143-151), яким оглянуто домогосподарство з відповідними кімнатами та предметами вжитку;

- висновком судово-психіатричного експерта №394, згідно якого неповнолітня потерпіла ОСОБА_6 не схильна до підвищеного фантазування та перекручування фактів об`єктивної дійсності та може вірно сприймати об`єктивну дійсність. Здатна правильно сприймати обставини, що мають значення у кримінальному провадженні і давати відповідні відповіді (том 2, а.к.п.5-7);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.06.2023 року з DVD-R диском, за участю потерпілої, її законного представника, спеціаліста, педагога згідно якого потерпіла розповіла та продемонструвала місце, де відбувались інкриміновані обвинуваченому події 23.02.2023 (том 2, а.к.п.19-21);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.06.2023 року з DVD-R диском, за участю свідка ОСОБА_13 , який розповів про події 23.02.2023, показав місце, де він був та дії обвинуваченого (том 2, а.к.п.23-25);

- висновком експерта №470 згідно якого у ОСОБА_6 станом на 03.08.2023 виявлено старі розриви дівочої пліви на 15 год. та 19 год. умовного циферблату годинника, які могли утворитися від дії тупого предмету, яким міг бути статевий член в стані ерекції. Встановити давність утворення розривів дівочої пліви через загоєння останніх не представляється можливим. Будь-яких тілесних ушкоджень навколо зовнішніх статевих органів та анального отвору на момент освідування ОСОБА_6 03.08.2023 не виявлено (том 2 а.к.п. 37-38). В судовому засіданні була допитаний експерт ОСОБА_31 , яка пояснила, що проводила експертизу ОСОБА_6 , брала участь разом із лікарем-гінекологом у проведенні огляду останньої, також огляд проводився у присутності матері. На виконання експертизи було надано постанову слідчого, матеріали і була потерпіла. Медична картка не направлялася, під час проведення експертизи бралися до уваги дані з амбулаторної картки на підставі зафіксованих даних огляду лікаря-гінеколога, запис про що був внесений лікарем того ж дня. Також пояснила, що під час обстеження лікарем гінекологом заводиться амбулаторна картка, в яку лікар все записує протягом обстеження. Обстеження проводилося за її направленням, до огляду залучали дитячого лікаря-гінеколога з перинатального центру, оригінал картки повернули в архів, копії з неї не роблять, лише передруковують чи переписують встановлені дані. Вказала, що є випадки, коли статевий акт відбувається без розриву дівочої пліви, розтяжимість якої у потерпілої помірно еластична, добре розтягується, тому така можливість могла бути;

- висновком судово-психіатричного експерта №596 згідно якого ОСОБА_11 хронічно протікаючим душевним захворюванням не страждає, а виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання опіатів та канабіоїдів, синдром залежності, виявляв такі й на період вчинення інкримінованого йому злочину, що не позбавляло та не позбавляє його на теперішній час можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує (том 2 а.к.п.67-69).

Також стороною обвинувачення в обґрунтування винуватості надано й досліджено в судовому засіданні висновок експерта №96, згідноякого у ОСОБА_6 будь-яких тілесних ушкоджень на тілі та в області зовнішніх статевих органів або ушкоджень, які б були характерні для самооборони, не встановлено (том 2, а.к.п.2-3). В судовому засіданні був допитаний експерт ОСОБА_32 , який пояснив, що з урахуванням еластичності дівочої пліви неповнолітньої, її м`ясистості діаметром 0,6 см, допускається входження статевого органу в тіло потерпілої без розривів пліви. Подія відбулася задовго до проведення обстеження, під час якого не було встановлено пошкоджень пліви, не виключено, що пліва могла не розірватися.

За правилами ст. 85 КПК України даний висновок експерта не може бути визнаний належним доказом, оскільки він ні прямо, ні непрямо не підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження. Оцінка даного доказу з урахуванням позиції сторони захисту надана нижче у цьому вироку.

В судовому засіданні досліджені також й інші документи:

- постанова про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 27.09.2023, згідно якої матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях за №0000032 від 18.02.2023 за ч.1 ст.309 КК України та №0000867 від05.06.2023 за ч.3 ст.152 КК України об`єднано в одне провадження під №0000032 (том 1, а.к.п.99);

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000032 від 18.02.2023 про внесення відомостей на підставі заяви (повідомлення) ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України (том 1, а.к.п.102-103);

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 05.06.2023 (том 1 а.к.п.115);

- заяви ОСОБА_33 від 06.06.2023 та 23.06.2023 про надання дозволу працівникам поліції на проведення огляду домогосподарства та слідчих дій (том 1 а.к.п.142, том. 2, а.к.п. 18);

- протокол затримання ОСОБА_11 о 15:03 год. 24.08.2023 (том 2, а.к.п.60-63).

Суд, оцінивши наведені вище докази в їх сукупності з точки зору достатності, допустимості та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, вважає доведеною поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_11 у: незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України; вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинених щодо неповнолітньої особи, без її добровільної згоди (зґвалтуванні), його дії вірно кваліфіковані за ч.3 ст.152 КК України.

Стосовно доводів захисника та обвинуваченого на спростування винуватості ОСОБА_11 за ч.3 ст.152 КК України зазначається наступне.

Обвинувачений стверджував, що свідок ОСОБА_13 обманює, в поліції йому дали покази та сказали вивчити їх, а прокурор погрожував цьому свідку.

Щодо зазначених обставин судом за клопотанням обвинуваченого повторно допитано свідка ОСОБА_13 , який будучи попередженим про кримінальну відповідальність під присягою підтвердив попередні покази. Дав покази, що 23.02.2023 вживали алкогольні напої разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 . В той день вони були п`яні, лягли спати, прокинувся від тупоту, ОСОБА_11 бігав по кімнаті голий та був у стані алкогольного сп`яніння, потім вибіг на вулицю. Оскільки минуло вже достатньо часу та теж був п`яний, то не пам`ятає скільки обвинувачений перебував на вулиці та коли точно ліг спати, вказує, що приблизно до 12 год ночі. Щодо обставин вказав, що помилятись не може. Десь через 2-3 місяці ОСОБА_11 казав, що мав статеві відносини з потерпілою. Також потерпіла запитувала у нього чи може людина повіситися. Пізніше була розмова із ОСОБА_11 , який телефонував із СІЗО, в ході якої останній просив змінити покази, казав допомогти йому. Сказав обвинуваченому, що прокурор погрожував спеціально щоб той відстав, бо не буде обманювати та змінювати покази, насправді прокурор йому не погрожував.

Дані показання свідка ОСОБА_13 не суперечать його попереднім показанням в судовому засіданні, узгоджуються із обставинами слідчого експерименту з його участю, показаннями потерпілої, свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та є одним з доказів на обґрунтування винуватості обвинуваченого у вчиненому. Також цей свідок повідомив, що знайомий із обвинуваченим років 5-6, були в нормальних відносинах. В свою чергу обвинуваченим не наведено достатньо обґрунтованих причин, за яких свідок міг би його оговорити.

Твердження про попередню підготовку слідчого експерименту, манекена, потерпілій пояснили, що говорити суд відхиляє, оскільки протокол слідчого експерименту від 23.06.2023 за участю потерпілої ОСОБА_6 відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема ст.ст.104, 105 КПК, а саму слідчу дію проведено за правилами, передбаченими ст.240 КПК. Під час проведення вказаної слідчої дії було здійснено перевірку й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження шляхом розповіді потерпілої ОСОБА_6 про подію, яка мала місце 23.02.2023, та відтворення потерпілою дій обвинуваченого, обстановки та обставин події.

Стосовно посилань на висновок експерта №96, як на спростування факту зґвалтування з тих підстав, що для проведення експертизи не представлено мазків, ДНК, самою експертизою спростовано, що був статевий акт між обвинуваченим, суд вважає їх безпідставними, оскільки в самому висновку зазначено, що мазки та тампони з статевих органів експертом не відбиралися в зв`язку із недоцільністю. Водночас, у будь-яких розривів, надривів, почервонінь дівочої пліви не встановлено.

Однак із змісту зазначеного висновку експерта вбачається, що в ньому не встановлено, що відносно ОСОБА_6 не здійснювались дії, пов`язані з вагінальним проникненням, а лише зазначено, що в неї не встановлено будь-яких розривів, надривів, почервонінь дівочої пліви.

При цьому суд звертає увагу на те, що проникнення (входження) статевого органу у тіло потерпілої та сам статевий акт не можуть бути тотожними поняттями. Тому вказаний висновок експерта не спростовує факту проникнення в тіло неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 (вагінальне проникнення) без її згоди.

Подібні висновки наведені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 637/965/19.

Водночас, відсутність явних пошкоджень статевого органу потерпілої, відсутність розривів пліви не спростовує того, що статевий акт у неї з обвинуваченим відбувся всупереч її волі. Крім того експерт ОСОБА_32 у судовому засіданні пояснив, що із урахуванням еластичності дівочої пліви неповнолітньої, її м`ясистості допускається входження статевого органу в тіло потерпілої без розривів пліви. Аналогічні пояснення з даного питання надала у судовому засіданні експерт ОСОБА_34 .

Доводи захисника про неповноту висновку експерта №470, а саме до проведення експертизи був запрошений лікар гінеколог, якого в справі не зафіксовано, не встановлено давність розриву пліви, під час проведення експертизи брали до уваги амбулаторну картку, яка не надавалася до справи, то необхідне зазначити про наступне.

У висновку експерта №470 зазначено причину неможливості встановити давність утворення розривів дівочої пліви, наявних у ОСОБА_6 через їх загоєння. Крім того, для проведення експертизи судовим експертом використосували дані з медичної карти амбулаторного хворого КНП «ХОЛ» ХОР, оформленої на ім`я ОСОБА_6 , заповненої після огляду останньої лікарем дитячим-гінекологом ХОЛ ОСОБА_35 .

Як пояснила у судовому засіданні експерт ОСОБА_31 щодо порядку заведення медичної картки під час обстеження лікарем заводиться амбулаторна картка, оригінал картки повернули в архів, копії з неї не роблять, а передруковують встановлені дані. Також експерт має право залучати спеціаліста, в даному випадку до огляду залучали дитячого лікаря-гінеколога з обласного перинатального центру.

Твердження про те, що родичі не можуть бути свідками, є зацікавленими особами, по суті нічого не сказали і не бачили суд відхиляє, оскільки частиною 2 статті 65 КПК України визначено перелік осіб, які не можуть бути допитані як свідки. Обмеження щодо участі у справі як свідків родичів, серед даного переліку відсутні. Показання свідка ОСОБА_26 про погрози з боку ОСОБА_23 та написання навмисно заяви оцінюються критично, оскільки, як вона повідомила, обвинувачений є батьком її дітей, вона переказує слова племінниці, сама вона не була присутня при розмові.

Щодо доводів сторони захисту, що обвинувачений ОСОБА_11 не вчиняв ніяких дії відносно потерпілої, в тому числі й насильства, факту згвалтування не було, суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Стаття 152 КК України визначає зґвалтування як вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи, передбачає обов`язкову відсутність добровільної згоди потерпілої особи, що також повинно бути доведено державою або ж потерпілою.

Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується наявністю прямого умислу у винної особи. При цьому зґвалтування визнається закінченим з моменту проникнення статевого органу чоловіка, іншого органу людини (наприклад, руки чи пальця) або певного предмета в один із природних отворів потерпілої особи незалежно від того, чи вдалося винуватому збудити та (чи) задовольнити свою статеву пристрасть. Мається на увазі проходження хоча б частиною статевого органу, іншого органу людини чи певного предмета меж тієї чи іншої природної порожнини тіла людини. Якщо зґвалтування набуло вигляду недобровільного природного статевого акту, то злочин, за загальним правилом, визнається закінченим з початку такого акту. При цьому не вимагається продовження копулятивних фрікцій (зворотно-поступальних рухів статевого органу чоловіка у піхві жінки), обов`язкової дефлорації (порушення цілісності дівочої пліви), досягнення оргазму чи еякуляції (закінчення статевого акту у фізіологічному розумінні).

Сама потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що обвинувачений закрив її рот рукою щоб не кричала, завів руку за голову, намагалася вириватися, але він утримував її, почав лізти своїм статевим органом до її статевого органу, був статевий акт, після чого відчула біль, що свідчить про те, що вагінальне проникнення у її тіло відбулося не з її волі.

У примітці до ст.152 КК України визначено, що згода вважається добровільною, якщо вона є результатом вільного волевиявлення особи, з урахуванням супутніх обставин. Йдеться не про конкретний спосіб подолання опору чи ігнорування волі потерпілої особи, а про проникнення в тіло іншої людини за відсутності такого вільного волевиявлення потерпілої особи, що недвозначно свідчить про її добровільну згоду на це (за відсутності протиправного впливу на психіку і волю потерпілої особи, нехтування її волею).

Водночас закон України про кримінальну відповідальність не містить визначення поняття «згода», як і не конкретизує змісту поняття «відсутність згоди». Відсутність такої згоди є питанням факту, вирішення якого покладено на суд в конкретному кримінальному провадженні, який оцінюється у контексті супутніх обставин.

Для інкримінування ст.152 КК України потрібно встановити, що дії сексуального характеру були вчинені за відсутності чітко вираженого, явного, переконливого, такого, щоб інша особа зрозуміла, що особа бажає сексуального проникнення в її тіло, волевиявлення, за якого кожен із партнерів упевнений у добровільній згоді іншого на конкретні дії сексуального характеру, що виражена в певній зовнішній формі (вербально, жестами, мімікою чи конклюдентними діями тощо).

Подібні висновки щодо правильності кваліфікації дій за вказаним злочином наведені у постановах Верховного Суду від 04.09.2023 у справі №149/2435/20, від 07.12.2020 у справі № 562/1629/17, від 20.10.2022 у справі № 684/289/20.

Сексуальне проникнення в тіло не може вважатись вчиненим за добровільною згодою в контексті супутніх обставин, якщо воно було здійснено внаслідок застосування фізичного насильства, погрози його застосування чи інших, подібних до них за особливостями впливу на психіку потерпілої особи способів вчинення злочину. Обґрунтування винуватості особи у вчиненні зґвалтування пов`язане з доведенням змісту суб`єктивної сторони цього злочину, який виявляється у формі прямого умислу (наміру здійснити проникнення в тіло та усвідомлення того, що на це немає згоди потерпілої особи). Виконавець злочину усвідомлює, що потерпіла особа не дає добровільної згоди, зокрема і через те, що не надавав достатнього значення встановленню факту того, дає вона свою згоду чи ні, коли зовсім не замислився над цим або якщо він, усвідомлюючи, що інша особа вірогідно не погоджується, продовжував вчиняти свої дії.

Свідки у справі не були очевидцями власне самих дій сексуального характеру обвинуваченим ОСОБА_11 щодо неповнолітньої ОСОБА_6 . Проте показання допитаних свідків і не свідчать про добровільність згоди потерпілої щодо статевого акту із обвинуваченим. Як обвинувачений, так і свідки підтвердили, що ОСОБА_11 було відомо про те, що потерпіла є неповнолітньою. Свідок ОСОБА_13 підтвердив, що бачив в той вечір (23.02.2023) оголеного ОСОБА_11 з одягнутим контрацептивом, той був у стані алкогольного сп`яніння, неадекватний, пізніше той розповідав про статеві стосунки з потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_6 заперечує добровільність свого волевиявлення на вчинення з нею обвинуваченим будь-яких дій сексуального характеру, надала суду послідовні показання щодо обставин зґвалтування, які узгоджуються із показаннями інших свідків, проведеним слідчим експериментом та висновками експертиз, підстав оговорити обвинуваченого у вчиненому не встановлено. Крім цього, з показань свідків встановлено, що обвинувачений раніше був знайомий із сім`єю ОСОБА_27 , про жодні конфлікти чи суперечки до цього учасниками судового провадження не повідомлялось.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №394 неповнолітня потерпіла ОСОБА_6 не схильна до підвищеного фантазування та перекручування фактів об`єктивної дійсності.

Щодо твердження обвинуваченого про наявність у нього порізів ще під час вилучення 18.02.2023 наркотичних засобів, з файлів відеозапису з бодікамери поліцейських вбачається, що дійсно 18.02.2023 під час поверхневого огляду ОСОБА_11 він сказав працівнику поліції, що «імунітет у мене, ви бачите я суїцидник» та показав на ділянку своєї шиї, на якій був поріз. Зазначене саме по собі не спростовує показання потерпілої ОСОБА_6 в частині того, що ОСОБА_11 пробував різати руку, порізав шию, вона обробляла рану та на його прохання сказала, що нікому не розповість. Вони збігаються із показаннями свідка ОСОБА_13 , який вказав, що потерпіла запитувала його чи може людина повіситися, свідка ОСОБА_23 , яка вказала, що зі слів сестри обвинувачений давив на неї морально, пробував різати руку собі, говорив, що повіситься.

При призначенні обвинуваченому покарання суд у відповідності до ст.65 КК України враховує сукупність обставин, при яких вчинені кримінальні правопорушення, характер і ступінь їх суспільної небезпечності: ч.1 ст.309 КК України, яке є кримінальним проступком; ч.3 ст.152 КК України, яке відноситься до особливо тяжкого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст.66 КК України не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України є: вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння (лише щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України) та рецидив злочинів.

Згідно висновку №93 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.02.2023 ознак сп`яніння у ОСОБА_11 не виявлено (том 1, а.к.п.10), інших доказів перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння того дня не надано, тому обставина вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, не може бути врахована судом як та, що обтяжує покарання у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Стосовно особи обвинуваченого ОСОБА_11 , суд враховує, що він раніше судимий вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13.10.2021 за ч.1 ст.317, ч.2 ст.309 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, судимість не знята та не погашена (том 1, а.к.п.71-73; 169-170; 180-184, 187-188), тобто вчинив нові кримінальні правопорушення під час іспитового строку, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває (том 1, а.к.п.75-76, 172, 174), попередньо переїхав до нового місця проживання, за яким зареєстрований як внутрішньо-переміщена особа та компрометуючі дані відсутні (том 1 а.к.п.78, 79, 176).

Разом з тим, суд бере до уваги, що кримінальне правопорушення за ч.3 ст.152 КК України вчинене відносно неповнолітньої особи. Суд також враховує вимоги міжнародного законодавства, закріплені в Конвенції ООН про права дитини та Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства про високу суспільну небезпечність злочинів проти статевої недоторканості неповнолітніх, яка зумовлюється шкодою, що заподіюється статевій недоторканості та нормальному фізичному та психічному розвитку неповнолітньої.

Потерпіла ОСОБА_6 та її законний представник ОСОБА_7 щодо призначення покарання покладаються на розсуд суду.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, характер вчинених діянь, суспільну небезпеку вчиненого та його наслідки, з урахуванням особи обвинуваченого суд приходить до висновку, що ОСОБА_11 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу, а за ч.3 ст.152 КК України у виді позбавлення волі, визначивши остаточне покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.

За принципами справедливості як складової принципу верховенства права, індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати мету загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до вчиненого, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, а також для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим та іншими особами, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в ізоляції від суспільства при поміщенні його до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України в даному випадку не вбачається.

Оскільки ОСОБА_11 був засуджений вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13.10.2021 року за ч.1 ст.317, ч.2 ст.309 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбудування покарання з іспитовим строком на 2 роки та вчинив нові кримінальні правопорушення в період іспитового строку, не відбувши покарання, тому суд вважає необхідним згідно ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Оскільки ОСОБА_11 призначається покарання у виді реального позбавлення волі, а існуючі ризики не зникли, з метою забезпечення виконання вироку на підставі п.2 ч.4 ст.374 КПК України суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити попередній запобіжний захід - тримання під вартою.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Витрати на залучення експерта при проведенні експертизи матеріалів, речовин і виробів №СЕ-19/123-23/2025-НЗПРАП від 23.02.2023 складають 755,12 грн. та у відповідності до ст.124 КПК України підлягають стягненню із ОСОБА_11 .

Питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-375 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_11 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.3 ст.152КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.309 КК України - у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

за ч.3 ст.152 КК України - у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13.10.2021 призначити ОСОБА_11 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.

Зарахувати ОСОБА_11 у строк відбування покарання період попереднього ув`язнення з 24.08.2023 до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_11 в дохід держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 12 (дванадцять) копійок.

Речові докази:

- 0,102 грами наркотичного засобу метадону (фенадону), які упаковано в сейф-пакет Експертної служби №2409552, вилучені 18.02.2023 під час проведення огляду місця події в АДРЕСА_3 в приміщенні магазину з кафетерієм «Маркет», які зберігав при собі та видав працівникам поліції для огляду ОСОБА_11 та зберігається в камері зберігання речових доказів Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області знищити;

- три DVD-R диски «VIDEX» об`ємом пам`яті кожен 4,7 Gb на яких розташовано дванадцять відеофайлів із відеозаписами з камер відео спостереження в приміщенні магазину з кафетерієм « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований в АДРЕСА_3 за 18.02.2023 на яких зафіксовано факт виявлення та вилучення працівниками поліції наркотичних речовин в гр. ОСОБА_11 ; два DVD-R диски «VIDEX» об`ємом пам`яті кожен 4,7 Gb на яких розташовано тринадцять відеофайлів із відеозаписами з бодікамери працівників поліції за 18.02.2023 на яких відображено факт виявлення та вилучення працівниками поліції наркотичних речовин в гр. ОСОБА_11 в приміщенні магазину з кафетерієм « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований в АДРЕСА_3 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження зберігати при них.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Дунаєвецький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1