Провадження № 1-кс/947/4107/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , її представника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000053 від 28.09.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.2 ст.204, ч.3 ст.209, ч.3 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, детективами Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ в Одеській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000053 від 28.09.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 204, ч.2 ст.28 ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.2 ст.204, ч.3 ст.209, ч.3 ст.358 КК України.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється детективами Територіального управління БЕБ у Одеській області.

Відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 199,

ч. 1 ст. 204 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленнями 25 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України за №№ 955, 956 від 27.09.2021, згідно яких жителі Білгород Дністровського, Татарбунарського, Болградського районів Одеської області за участі інших залучених ними осіб, здійснюють незаконне виготовлення, зберігання, транспортування з метою збуту та збут підакцизних товарів з використанням підроблених марок акцизного податку.

Крім того, у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження детективами Підрозділу детективів (на правах самостійного управління) Територіального управління БЕБ в Одеській області встановлено інформацію щодо осіб та місць незаконного зберігання та збуту контрафактних підакцизних товарів.

Під час досудового розслідування в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено мобільний телефон Iphone 14 Pro, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , що перебував у користуванні ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 .

У ході огляду мобільного телефону, вилученого під час проведення обшуку встановлено, що громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його племінник ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , організували та координують діяльність незаконної мережі, яка складається приблизно з 50 точок із реалізації контрафактних тютюнових виробів без марок акцизного податку на території Одеської областей. Також, для зберігання, транспортування та для реалізації тютюнових виробів без марок акцизного податку вищевказаними особами створено групи у месенджерах «Whatsapp» та «Telegram», а саме: «Безопасность», «Штат Одесса», «Расходы Одесса», «Заказ акциза».

Так, встановлено громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який здійснює незаконне зберігання з метою збуту контрафактних підакцизних товарів без марок акцизного податку за адресою: АДРЕСА_2 .

19 березня 2024 року, у період з 06:45 по 10:10 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси проведено обшук за адресою:

АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено:

1. Грошові кошти:

банкноти США номіналом 100 доларів 52 од.;

банкноти США номіналом 20 доларів 2 од.;

банкноти США номіналом 10 доларів 1 од.;

банкноти Національного банку України номіналом 1000 гривень 16 од.

2. Мобільні термінали систем зв`язку:

ZTE Blade A51, S/N 23 із розбитим основним дисплеєм, без паролю логічного захисту, з коробкою;

iPhone 12 Pro Max, S/N НОМЕР_4 , із паролем логічного захисту у вигляді PIN паролю 1 4 0 7 6 3, наданого власником добровільно.

3. Ноутбуки:

Toshiba, S/N 5B240379K, без блоку живлення та у вимкненому стані;

НР, S/N VT351EA#ACB без блоку живлення;

Lenovo ThinkPad T480s, S/N 1S20L8S1JH00DC0WT6LH з блоком живлення.

4. Поштові відправлення:

Порожня коробка ТОВ «Нова Пошта» у якій зберігались документи та наліпкою № НОМЕР_5 від 20.12.2023; відправник: ОСОБА_9 , м. Житомир, відділення № НОМЕР_6 , н.т. НОМЕР_7 ; одержувач: ОСОБА_10 , м. Одеса, відділення № НОМЕР_8 , н.т. НОМЕР_9 ;

Конверт ТОВ «Нова Пошта» із наліпкою № НОМЕР_10 від 18.03.2024, відправник ОСОБА_9 , м. Житомир, відділення № НОМЕР_6 , н.т. НОМЕР_7 ; одержувач: ОСОБА_10 , м. Одеса, поштомат № НОМЕР_11 з документами щодо переобліку тютюнових виробів на точках збуту з підписами на 8 аркушах;

Пакет ТОВ «Нова Пошта» із наліпкою № НОМЕР_12 від 18.03.2024, відправник ОСОБА_11 , м. Олевськ, відділення № НОМЕР_13 , н.т. НОМЕР_14 ; одержувач: ОСОБА_10 , м. Одеса, поштомат № НОМЕР_11 з документами щодо переобліку тютюнових виробів на точках збуту з підписами на 3 аркушах та чеком ТОВ «Нова Пей» № АТ402006509 від 11.03.2024.

5. Чорнові записи, документи щодо переобліку торгових точок на 171 аркуші.

6. Печатка приватної фірми «Трейском2000», .

В подальшому, вищевказані речі, грошові кошти та документи було визнано речовими доказами та винесено відповідну постанову від 19.03.2024.

Посилаючись на обставини, викладені в клопотанні процесуальний керівник звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених письмово.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання. Пояснив, що вилученіпід час обшуку грошові кошти належать не ОСОБА_8 , а є накопиченнями та заощадженнями його матері ОСОБА_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та бабусі ОСОБА_12 , яка тяжко хворіє. Просив клопотання прокурора залишити без задоволення та повернути вилучене майно його власникам.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак, з матеріалів, доданих з клопотанням вбачається, що прокурором під час складання вищевказаного клопотання не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України.

Так, на думку слідчого судді клопотання про арешт майна не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, з огляду на таке.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається з поданого клопотання та долучених в його обґрунтування матеріалів, слідчим під час складання клопотання не було дотримано вимог ч.2 ст.171 КПК України, що позбавляє можливості слідчого суддю розглянути таке клопотання по суті.

Так, в порушення вимог ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна належним чином не обґрунтовано наявність підстав та необхідності в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Зокрема, згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З поданого клопотання вбачається, що досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.2 ст.204, ч.3 ст.209, ч.3 ст.358 КК України.

В даному клопотанні прокурор зазначає, що вилучене майно, має доказове значення для даного злочину та має значення для обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Разом з тим, будь-яке обґрунтування, на підставі якого слідчий суддя міг би вирішити питання обґрунтованості вказаних доводів сторони обвинувачення, зокрема перевірити факт відповідності майна категоріям речових доказів (ч.1 ст.98 КПК України), отже дане клопотання такого обґрунтування не містить.

Так, на думку слідчого судді клопотання про арешт майна не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, з огляду на таке: прокурором в клопотанні не було наведено походження та власника вилучених грошових коштів, а саме: банкнот США номіналом 100 доларів 52 од.; банкнот США номіналом 20 доларів 2 од.; банкнот США номіналом 10 доларів 1 од.; банкнот Національного банку України номіналом 1000 гривень 16 од.; не зазначено їх індивідуально визначених ознак.

Крім того клопотання не містить відповідного обґрунтування причетності вилученого під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 майна до кримінального провадження №0000053 від 28.09.2021 за фактом незаконного зберігання та збуту контрафактних підакцизних товарів та, як наслідок, його відповідності критеріям, передбаченим ч.1 ст.98 КПК України для речових доказів.

За наявних недоліків клопотання та долучених до нього матеріалів слідчий суддя позбавлений можливості повно, всебічно та об`єктивно розглянути його.

Відтак, оскільки за винятком викладених у даному клопотанні фактичних обставин даного кримінального провадження таке клопотання містить відповідні норми законодавства, якими регламентується порядок та підстави накладення арешту майна, між тим останнє не містить належного обґрунтування, яке б давало підстави для висновку про відповідність вилученого майна категорії речових доказів, а також яке б свідчило про наявність необхідності в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що вказане клопотання підлягає поверненню прокурору.

За таких обставин та враховуючи викладене, керуючись ст.ст.171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000053 від 28.09.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.2 ст.204, ч.3 ст.209, ч.3 ст.358 КК України - повернути прокурору для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години з моменту отримання повного тексту ухвали.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1