Провадження №11-кп/801/473/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2024 року у об`єднаному кримінальному провадженні, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0001065 від 11.05.2020, № 0000490 від 11.05.2020 по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28.11.2006 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 09.01.2009 Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 1 ст. 186 КК України до 4 років 10 місяців позбавлення волі;

- 11.03.2011 Піщанським районним судом Вінницької області за ст. 391, ст. 15 ч. 2 ст. 309 КК України, на підставі ст. 71 КК України до 2 років 10 місяців позбавлення волі;

- 14.07.2015 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 10.08.2015 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 03.02.2016 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 162 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 15.04.2020 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 16.04.2021 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 09.11.2021 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, на підставі ст. 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

- 06.07.2022 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

- 17.05.2023 Лановецьким районним судом Тернопільської області за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 4 ст. 185 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_10 ,

обвинуваченого: ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 -захисника: ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, проник через хвіртку на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де через незачинені вхідні двері, які знаходяться з тильної сторони будинку, проник до будинку. Реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, переконавшись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого збагачення та заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 зайшов на першому поверсі до спальної кімнати та відкривши другу верхню шухляду комоду, викрав грошові кошти, які належать ОСОБА_7 , а саме: 20000 грн. (купюрами номіналом по 200 грн.), 700 польських злотих (номіналом 2 купюри по 200, 3 купюри по 100), що станом на 10.05.2020, згідно з офіційним курсом НБУ, еквівалентно 4454,38 грн., 7800 доларів США (номіналом 60 купюр по 100 та 36 купюр по 50), що станом на 10.05.2020, згідно з офіційним курсом НБУ, еквівалентно 209184,3 грн. та 8800 євро (3 купюри номіналом по 200, 32 купюри по 100 та 100 купюр по 50), що станом на 10.05.2020, згідно з офіційним курсом НБУ, еквівалентно 254422,96 грн.

Далі ОСОБА_8 з вищевказаними викраденими грошовими коштами з місця злочину зник та розпорядився ними на власний розсуд.

Внаслідок вищевказаних дій ОСОБА_8 заподіяно матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму 488061,64 гривень, що в понад 464 рази перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та відповідно до п. 3 примітки до ст. 185 КК України становить великі розміри.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_8 , маючи умисел на надання неправомірної вигоди службовій особі, переслідуючи мету уникнути відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 126, 130 КУпАП, 11.05.2020 близько 03:46 год., перебуваючи біля ТЦ «Фуршет», що за адресою: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 145Б, неодноразово висловив пропозиції службовій особі - поліцейському взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області, рядовому поліції ОСОБА_11 про надання неправомірної вигоди за непритягнення його (тобто ОСОБА_8 ) до адміністративної відповідальності за наступних обставин.

Так, інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області рядовим поліції ОСОБА_11 та поліцейським взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області рядовим поліції ОСОБА_12 , які згідно з п. 2 примітки до ст. 368 КК України є службовими особами, та посади яких згідно з п. 3 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну службу» відносяться до посад категорії «В», відповідно до Дислокації сил та засобів роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області в складі автопатруля «Юнкер - 252», на службовому 4 автомобілі марки «Skoda» моделі «Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювалося патрулювання по маршруту патрулювання Хмельницька автодорога М 12.

В ході патрулювання 11.05.2020 о 03:30 год., ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі ст.ст. 31, 35 Закону України «Про Національну поліцію» зупинено автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «S 320», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням громадянина ОСОБА_8 , який допустив порушення правил дорожнього руху.

У подальшому, перебуваючи неподалік ТЦ «Фуршет», що за адресою: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 145Б, 11.05.2020 о 03:46 год. під час складання відповідних матеріалів ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що працівник поліції є службовою особою, яка згідно зі ст. 222 КУпАП уповноважена на розгляд справи за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладення стягнення шляхом винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а також складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, розуміючи незаконність своїх дій, достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, не звертаючи уваги на попередження лейтенанта поліції ОСОБА_11 про кримінальну відповідальність за висловлення пропозиції та надання неправомірної вигоди службовій особі, у ході діалогу, діючи умисно, неодноразово, запропонував працівнику поліції грошові кошти в сумі 1000 гривень, тим самим висловивши пропозицію про надання неправомірної вигоди з метою уникнення відповідальності та невинесення відносно нього постанови за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2024 року визнано винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Визнано винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Лановецького районного суду Тернопільської області від 17.05.2023, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

У строк відбуття покарання повністю зараховано частково відбуте покарання за вироком Лановецького районного суду Тернопільської області від 17.05.2023.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня проголошення вироку.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 488 061 (чотириста вісімдесят вісім тисяч шістдесят одна) грн. 64 коп.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення Вінницьким НДЕКЦ МВС України судової біологічної експертизи № 296 від 29.05.2020 в сумі 1651 (одна тисяча шістсот п`ятдесят одна) грн. 69 коп.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2020 на грошові кошти в сумі 2000 євро купюрами номіналом по 100 євро (UD; UС; UА; UА; UС; UС; UС; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 ; N5; N6; N7; N7; N8; N6; Х8; Х7; N9); Грошові кошти в сумі 400 доларів США (КВ55678827R; DВ31359402А; КВ57784910J; НЕ83852591С); Грошові кошти в сумі 200 грн. (ТД8759502); пара чоловічих черевиків скасовано.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2020 на автомобіль марки «Mercedes-Benz» сірого кольору на іноземній реєстрації н.з. НОМЕР_2 - залишено без змін до виконання вироку суду, в частині цивільного позову ОСОБА_7 .

Вирішено долю речових доказів.

Представник потерпілої ОСОБА_7 -захисник ОСОБА_6 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2024 щодо ОСОБА_8 за ч.4 ст.185, ч.1 ст.369 КК України в частині призначення покарання скасувати та постановити в цій частині новий вирок, зокрема: призначити ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі; за ч.1 ст.369 КК України покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Лановецького районного суду Тернопільської області від 17.05.2023, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 7 (семи) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

У строк відбуття покарання повністю зарахувати частково відбуте покарання за вироком Лановецького районного суду Тернопільської області від 17.05.2023.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня проголошення вироку.

В решті вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги представника потерпілої -захисника ОСОБА_6 мотивовано тим, що суд першої інстанції повною мірою не врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Захисник вказує на те, що ОСОБА_8 є особою неодноразово судимою саме за майнові злочини, в тому числі крадіжки вчинені з проникненням у приміщення/житло.

Крім того, після попередніх неодноразових засуджень ОСОБА_8 не став на шлях виправлення, та не зробив для себе відповідних висновків, натомість повторно вчинив крадіжку з проникненням у приміщення/житло, що вказує на відсутність висновків відносно вчинених злочинів та робить обвинуваченого небезпечною особою для суспільства.

ОСОБА_8 за весь час здійснення судового розгляду не вибачився перед потерпілою, не здійснив спроби відшкодувати матеріальну шкоду, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 , надаючи показання не в повній мірі розповідав про всі відомі йому обставини вчиненого злочину за ч.4 ст. 185 КК України, вказувавши, що певні обставини не пам`ятає ,що об`єктивно не підтверджує його щире каяття.

За таких обставин відсутнє щире каяття, як обставина, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 .

Тому, слід виключити з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 вказівку на наявність таких пом`якшуючих покарання обставин, як повне визнання винуватості та щире каяття.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_9 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, представника потерпілої-захисника ОСОБА_6 , який просив задоволити апеляційну скаргу, захисника обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 , які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини, кваліфікацію дій ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 369 КК України в апеляційній скарзі представника потерпілої-захисника ОСОБА_6 не оспорюються.

З урахуванням доводів викладених у апеляційній скарзі представника потерпілої-захисника ОСОБА_6 щодо наявності підстав для призначення більш суворого покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , які належним чином обгрунтовані, суд апеляційної інстанції вважає, що наявні підстави для скасування вироку суду в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .

Згідно ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Потерпіла сторона порушила питання про скасування вироку через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України та особі обвинуваченого ОСОБА_8 через м`якість.

Вимоги щодо доцільності призначеного покарання за ч. 4 ст. 185 КК України суд апеляційної інстанції вважає слушними.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в суді першої інстанції прокурор просив призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

Перевіривши рішення суду з урахуванням доводів апеляційної скарги в частині покарання, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду щодо доцільності призначення покарання у виді позбавлення волі. При цьому з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, думки потерпілої щодо призначення більш суворого покарання, особи ОСОБА_8 , який неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності з проникненням у житло, суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, суд апеляційної інстанції вважає, що призначене судом першої інстанції покарання за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.

Невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є відповідно до ст. 409 КПК України підставою для скасування вироку суду.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Доводи представника потерпілої -захисника ОСОБА_6 про те, що при призначенні покарання судом першої інстанції безпідставно визнано обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 щире каяття є обгрунтованими.

Щире каяття характеризується суб`єктивним ставленням винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона повністю визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася, дає своїй поведінці належну оцінку і дійсно готова нести передбачену законом відповідальність.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора, суд апеляційної інстанції приймає до уваги роз`яснення Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у викладені у постанові від 18.09.2019 у справі №166/1065/18, де зазначено, що розкаяння передбачає, крім визнання особою факту скоєння злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини в скоєному злочині, щирий жаль із приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинне виражатись у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки скоєного. Факт щирого каяття особи в скоєнні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Поведінка обвинуваченого ОСОБА_13 під час досудового розслідування та судового розгляду не вказувала на те, що обвинувачений у вчиненому розкаявся, зробив для себе відповідні висновки, оцінив негативні наслідки своїх дій для потерпілої.

Несплата обвинуваченим матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_7 істотно негативно вплинула на її законні права та інтереси щодо достатнього рівня матеріального забезпечення життєво важливих потреб.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те,що під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості не вчиняв.

За таких обставин підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку вказівка про наявність обставини, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України щире каяття.

З урахуванням викладеного, наявні підстави для задоволення апеляційної скарги представника потерпілої -захисника ОСОБА_6 .

Відповідно до вимог ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитись проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст. ст. , 405, 407, 409,414,420, 615 КПК України, суд апеляційної інстанції ,

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_7 -захисника ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2024 щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст. 369, ч.4 ст. 185 КК України скасувати в частині призначення покарання через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_8

-за ч.4 ст.185 КК України покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі;

-за ч.1 ст.369 КК України покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_8 покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Лановецького районного суду Тернопільської області від 17.05.2023, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 7 (семи) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

У строк відбуття покарання повністю зарахувати частково відбуте покарання за вироком Лановецького районного суду Тернопільської області від 17.05.2023.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня проголошення вироку.

В решті вирок залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3