ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/1223/23 Номер провадження 11-кп/814/1181/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.5 ст. 407 КК ОСОБА_3
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6

з участю: прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

та його захисника адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000189 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 грудня 2023 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград Кіровоградської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, неодруженого, військовослужбовця за мобілізацією, бойового медика 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого:

- 01.02.2007 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- 18.06.2008 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст.185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 190, ст.ст. 70,71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці;

-14.05.2015 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 30.12.2015 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- 31.01.2018 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- 07.02.2018 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць;

- 15.03.2018 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці;

-18.07.2018року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. 25.06.2021 року звільнений по відбуттю строку покарання

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишено до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з часу взяття під варту 20 червня 2023 року.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_8 10.11.2022 року призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 13.01.2023 року № 3-РС молодшого сержанта ОСОБА_8 призначено на посаду бойового медика 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», молодший сержант ОСОБА_8 є військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації.

Молодший сержант ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді бойового медика 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів тимчасово ухилитися від проходження військової служби та небажання виконувати обов`язки військової служби, в порушення вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши відповідного дозволу командирів або начальників, за відсутності поважних причин, 25.03.2023 року приблизно о 08 год. 00 хв., точного часу судом не встановлено, самовільно залишив місце несення служби біля населеного пункту АДРЕСА_2 , при цьому час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 18 год. 30 хв. 08.05.2023.

08.05.2023 року ОСОБА_8 добровільно та з власної ініціативи повернувся до тимчасового місця розташування військової частини НОМЕР_1 , а саме в АДРЕСА_3 .

Своїми діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинені в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_8 винним себе в пред`явленому обвинуваченні визнав частково. ОСОБА_8 повідомив, що він добре обізнаний в матеріальному забезпеченні військової частини, починаючи від запчастин до медикаментів. Він добре знав чого вистачає, а чого ні. Кожен день він їздив у АДРЕСА_2 до бізнесменів, фермерів за допомогою. Оскільки сказали їхати на передову, ОСОБА_8 розумів, що вони їдуть ні з чим. 25.03.2023 року ОСОБА_8 поїхав у м. Київ до Президента України з метою комплектації та покращення матеріального забезпечення. Перебувавши на Банковій, помічник Президента України забрав звернення ОСОБА_8 . Після Банкової ОСОБА_8 вирушив до Міністерства оборони України. Про виїзд ОСОБА_8 до м. Києва ротний військової частини дізнався 27.03.2023 року. З м. Києва ОСОБА_8 поїхав до м. Кіровоград, а потім з м. Кіровоград до військової частини в АДРЕСА_2 . На той момент у військовій частині нікого не було. Протягом двох тижнів кожного дня ОСОБА_8 приходив до військової частини дізнатися, де знаходиться його підрозділ. Зв`язатися по телефону ОСОБА_8 не міг, оскільки були проблеми з телефоном, заблоковано мобільний номер. Фактично ОСОБА_8 не було лише 7 днів.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погоджуючись з рішенням суду захисник в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити та застосувати до ОСОБА_8 положення ст.75 КК України.

Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що вирок є надто суворим, та не відповідає принципам достатнього покарання для виправлення винного. Зазначає, що призначаючи покарання обвинуваченому суд не врахував те, що обвинувачений свою вину визнав, щиро кається, сприяв розкриттю злочину, що є обставиною, що пом`якшує покарання, має стійкі соціальні зв`язки, відсутні негативні характеристики, бажає повернутися на службу , стати на допомогу іншим військовослужбовцям так як є медиком достатньої кваліфікації.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та просили звільнити від відбування покарання обвинуваченого з іспитовим строком.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, позицію прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчинене військовослужбовцем в умовах воєнного стану..

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.5 ст.407 КК України судом кваліфіковано правильно.

Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюється.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та відомості про особу обвинуваченого та на думку колегії суддів прийшов до правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений скоїв тяжкий злочин.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, перебуває у військовому званні «молодший сержант», перебуває на посаді бойового медика 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , не одружений, дітей, утриманців не має, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, за місцем служби характеризується посередньо, перебував під адміністративним наглядом , притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Крім того, суд враховував, що обвинувачений не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має.

Суд бере до уваги бажання обвинуваченого й надалі проходити військову службу, однак обвинувачений вчинив інкримінований йому злочин, саме перебуваючи на військовій службі, при цьому згідно службової характеристики під час проходження служби до виконання обов`язків ставився безвідповідально, поставлені завдання виконував тільки під контролем начальника, має низькі морально -психологічні якості, не здатен оцінювати свою діяльність, займаній посаді не відповідає, що в сукупності свідчить про формальне проходження служби.

При призначенні покарання суд також врахував відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим можливо лише з призначенням йому мінімального покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на неврахування судом першої інстанції обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого щирого каяття та сприяння розкриттю злочину, не ґрунтується на матеріалах справи, оскільки ОСОБА_8 під час судового розгляду визнав вину частково, що не може розцінюватися як розкаяння у вчиненому.

Інші дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , зазначені захисником в апеляційній скарзі, в повній мірі враховані судом при призначенні покарання.

Враховуючи неведене вище, підстав для зміни судового рішення та застосування ст.75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає.

За обставин коли суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання врахував всі загальні засади призначення покарань, колегія судів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність призначення покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства під час досудового та судового слідства по даному кримінальному провадженню, які вплинули чи могли вплинути на прийняття судом першої інстанції законного та обґрунтованого судового рішення, колегія суддів не встановила, а тому відсутні підстави для скасування чи зміни судового рішення.

Водночас підлягає уточненню в резолютивній частині початок строку відбуття покарання обвинуваченим, оскільки запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 застосований ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25.05.2023 року.

Керуючись ст. ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 грудня 2023 року щодо ОСОБА_8 без змін.

У резолютивній частині вироку уточнити початок строку відбування покарання ОСОБА_8 , а саме не з 20 червня 2023 року, а з 25 травня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінальтного суду в складі Верховного Суду протягом 3-х місяців з моменту проголошення , а засудженим - у той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_5 ОСОБА_4 .