Житомирський апеляційний суд
Справа №296/5157/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/366/24
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали судового провадження №296/5157/24 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 03.06.2024,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 .

В задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання - відмовлено.

Продовжено застосування до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що полягає в забороні залишати цілодобово житло за адресою: АДРЕСА_1 , крім випадків пов`язаних з рятуванням свого життя, строком до 04.07.2024.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 , наступні процесуальні обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, за вимогою; - не відлучатися з житла за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду крім випадків пов`язаних з рятуванням свого життя; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; - утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними у кримінальному провадженні №0000057 від 01.02.2024; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; - носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали та обов`язків встановлено до 04.07.2024.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою обрати його підзахисному запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. При цьому, наголошує, що клопотання прокурора є не обґрунтованим, необхідність у застосуванні цілодобового домашнього арешту відсутня, а тому суд мав можливість застосувати до ОСОБА_8 менш обтяжливий запобіжний захід. Звертає увагу, що клопотання прокурора містить лише формальні обґрунтування необхідності застосування цілодобового домашнього арешту, і в судовому засіданні прокурор жодної причини необхідності застосування запобіжного заходу не обґрунтував та не пояснив, як і не розкрив підстав та доцільності, а лише посилався на процесуальну можливість застосування такого заходу до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 КК України. В свою чергу, суд першої інстанції неодноразово оголошував під час розгляду клопотання прокурора технічні перерви у судовому засіданні для того, щоб до клопотання сторони звинувачення були долучені копії процесуальних документів. При цьому, суд по суті встановив, що підстави для задоволення клопотання прокурора не наведені, доцільності у його задоволенні немає, на запитання суду прокурором не було надано жодної відповіді по суті заявленого клопотання, та навіть ставив під сумнів, що клопотання було підготовлено прокурором оскільки останній не орієнтувався у його змісті. Зазначає, що ОСОБА_8 дійсно підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.368 КК України, однак, станом на дату розгляду клопотання ОСОБА_8 відсторонений від посади начальника поліклініки в/ч НОМЕР_1 та голови ВЛК№1 Житомирського військового шпиталю. В свою чергу, військовий шпиталь є режимним об`єктом та має відповідний контрольно - пропускний пункт, ттже ОСОБА_8 будучи відстороненим від роботи не має можливості фізично проникнути на територію військового об`єкту з метою знищення або спотворення документів про що повідомляв прокурор, який навіть не пояснив суду, про які саме документи йдеться і в чому полягає загроза застосування до ОСОБА_8 менш обтяжливого запобіжного заходу. Крім того, прокурор не пояснив та не обґрунтував, що у слідства є будь яка інформація пов`язана із наміром підозрюваного знищити чи спотворити документи, адже довідка ВЛК за підписом ОСОБА_8 в лютому 2024 року була вилучена в ході досудового розслідування, на інші ж документи що можуть мати значення для досудового розслідування прокурор не посилався. Також, прокурор не навів доводів тому, що підозрюваний в будь який спосіб перешкоджає досудовому розслідуванню, вчиняє дії щодо ускладнення слідчих дій, навпаки, ОСОБА_8 приймає активну участь у досудовому розслідуванні, надає пояснення по суті інкримінованого правопорушення, виконує усі вказівки слідчого та вчасно прибуває до суду та для проведення процесуальних слідчих дій, відлучається з місця проживання виключно за попереднім дозволом слідчого та Дотримується часу перебування за межами свого постійного проживання. Звертає увагу, що в судовому засіданні ОСОБА_8 пояснив, що є військовослужбовцем Збройних Сил України, не має наміру покидати країну, так само не зацікавлений у переховуванні від слідства, оскільки активно приймає участь у з`ясуванні усіх фактичних обставин. Звертає увагу і на те, що останній має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживає разом з дружиною та її батьками пенсіонерами, при цьому, батько дружини є інвалідом II групи. Зазначає, що перебуваючи постійно вдома останній не має можливості фізично допомогти родині відлучитись до магазину, аптеки, тощо. Навіть не має можливості забрати дітей зі школи, оскільки це буде порушенням запобіжного заходу. Крім того, прокурор вказав на те що останній може впливати на свідків з метою зміни їх показів, разом з цим, не повідомив суд, що всі свідки по інкримінованому правопорушенню вже допитані і така підстава є надуманою. Крім того, така причина є формальною, адже свідками є працівники шпиталю, з якими ОСОБА_8 в силу робочих відносин систематично спілкується телефоном. Наголошує, що жодна особа не повідомила слідству про намір підозрюваного вплинути на нього протягом досудового розслідування. Посилаючись на зазначене, вважає, що є всі підстави для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.199 КПК України при продовженні строку міри запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний перевірити обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1 (с) Європейської Конвенції передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Слідчий суддя зазначених вимог закону та положень практики ЄСПЛ в ході вирішення даного клопотання дотримався. Предметом дослідження слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого були саме ті обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Як убачається з матеріалів судового провадження №296/5157/24, в провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000057 від 01.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

04.04.2024 в зазначеному провадженні ОСОБА_8 повідомлено про підозру в одержанні службовою особою, неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, тобто за ч.3 ст.368 КК України.

Постановою Керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону від 29.05.2024 продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира обрано запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді цілодобового домашнього арешту строком по 03.06.2024.

30.05.2024 (отримано судом 31.05.2024) прокурор Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_10 звернувся до відповідного слідчого судді з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_8 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При цьому, на думку апеляційного суду, клопотання прокурора (з доданими до нього матеріалами письмовими доказами в обгартування доводів прокурора) є відповідним вимогам ст.184 КПК України, містить всі визначені кримінальним процесуальним кодексом відомості та обставини, які враховуються при обранні міри запобіжного заходу. Істотних порушень вимог КПК України в цій частині не встановлено, апеляційні посилання сторони захисту на формальність (необґрунтованість) цього клопотання є безпідставними.

В свою чергу, при вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані прокурором, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

На переконання апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується сукупністю доказів, які були долучені до клопотання прокурора, та об`єктивно на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної останньому, і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа може бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Як вважає апеляційний суд, розглядаючи клопотання прокурора та продовжуючи строк цілодобового домашнього арешту ОСОБА_8 , слідчий суддя ретельно дослідив всі обставини, які враховуються при продовженні строку міри запобіжного заходу, та переконався в тому, що ризики, заявлені при попередньому рішенні суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному у цілодобового домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, не зменшились.

При цьому, апеляційний суд вважає, що при продовженні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_8 , як і фактичні обставини його вчинення.

Так, як убачається з матеріалів провадження, інкриміноване ОСОБА_8 , кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.368 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України є тяжким, санкція якого передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років, з конфіскацією майна. Слід взяти до увагу і те, що зазначене кримінальне правопорушення є корупційним правопорушенням, як той факт неможливості застосування інстутиту (ст.75 КК України) звільнення від відбування покарання з випробуванням та постановленням іспитового строку у випадку засудження в даному випадку.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому апеляційний суд погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. В даному випадку, апеляційні посилання сторони захисту на відповідну процесуальну поведінку підозрюваного (активну участь у досудовому розслідуванні, надання пояснень по суті, участь у проведенні відповідних процесуальних дій, явка до суду, дотримання обмежень визначених застосованим запобіжним заходом, тощо) не можуть бути безумовними обставинами, які зводять до об`єктивного мінімума вище зазначений процесуальний ризик.

В даному випадку, є висока вірогідність того, що підозрюваний ОСОБА_8 може незаконно впливати на відповідних свідків у провадженні, у тому числі й на зміст та обсяг їх показань та процесуальну поведінку; при цьому, такий вплив може здійснюватися безпосередньо чи опосередковано, що в подальшому може негативно відобразитися на встановленні об`єктивної істини по провадженню. Слід взяти до уваги і початкову стадію досудового розслідування, та той факт, що у кримінальному провадженні не встановлено на даний час усіх осіб, можливо причетних до вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, апеляційний суд знаходить високою й вірогідність наявності процесуального ризику знищити, сховати або спотворити будь-які документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, принаймні, з огляду на те, що усі речові докази в провадженні не вилучено, як те, що на даний час органом досудового розслідування не встановлено та вилучено всі грошові кошти, котрі були предметом неправомірної вигоди. Крім того, не виключено, оскільки ОСОБА_8 міг діяти в групі з іншими особами, які ще не встановлені досудовим розслідуванням, а тому з метою приховання доказів своєї протиправної діяльності, та непричетності до даного кримінального правопорушення спонукати інших осіб знищити, спотворити або сховати відповідні документи (докази).

Апеляційний суд звертає увагу, що висновки слідчого судді про існування вище зазначених процесуальних ризиків, є вірними та обґрунтованими.

На думку суду апеляційної інстанції, апеляційні посилання сторони захисту на не доведеність цих вище зазначених ризиків є непереконливими.

Не залишено поза увагою слідчого судді і дані характеризуючі особу підозрюваного, зокрема, те, що останній раніше не судимий, має місце реєстрації та проживання, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей та батька - інваліда ІІ групи, є військовослужбовцем, відповідно вік та стан здоров`я останнього, стадію досудового розслідування.

Разом з цим, навіть з урахуванням вище зазначених фактів, апеляційний суд, в даному випадку, погоджується з висновками слідчого судді про недостатність інших, більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі, й особистого зобов`язання, як то просить адвокат, запобігти вищевказаним процесуальним ризикам у даному випадку.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено доведеність органом досудового розслідування, процесуальних ризиків можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, як і впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які об`єктивно існують, підозру останнього у вчиненні кримінального правопорушення, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться, в тому числі, до притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, тому продовження запобіжного заходу до підозрюваного у виді цілодобового домашнього арешту, забезпечить та гарантуватиме належну процесуальну поведінку та буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на цій стадії.

На переконання апеляційного суду, на даний час, саме запобіжний захід у вигляді, виключно, цілодобового домашнього арешту, є цілком достатнім та дієвим для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

З огляду на об`єктивно існуючі обставини справи (провадження), характеру протиправних дій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , даних, які характеризують особу останнього, на даний час, цілодобовий домашній арешт є достатнім для запобігання ризикам, про які зазначають слідчий, прокурор.

Як вважає апеляційний суд, саме обмеження свободи пересування підозрюваного шляхом ізоляції в житлі через заборону залишати житло зможе гарантувати забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 та відповідатиме меті застосування запобіжного заходу з тим щоб орган досудового розслідування зміг виконати завдання передбачені ст.2 КПК України.

Не можуть бути безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу і доводи апеляційної скарги захисника про наявність у підозрюваного місця проживання, малолітніх дітей та батька інваліда, відсутність попередніх судимостей, як і неможливість підозрюваного надавати відповідну допомогу сім`ї у питаннях биту, оскільки такі дані були враховані слідчим суддею та не впливають в даному випадку на правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження судом першої інстанції при продовженні підозрюваному строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги на зміну запобіжного заходу не встановлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя, дав належну оцінку усім доводам викладених в клопотанні про продовження запобіжного заходу та правильно прийшов до висновку про те, що саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на нього процесуального обов`язку, передбаченого ч.5 ст.194 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі захисника не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 03.06.2024, якою продовжено застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 04.07.2024, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :