ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1266/24 Справа № 204/1861/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

(у режимі відеоконференції)

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , подану на ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 28 лютого 2024 року про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України ОСОБА_8 строком на шістдесят днів, тобто до 27 квітня 2024 року включно із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень,

встановила:

В провадженні Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0001415 від 27 грудня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Матеріалами справи встановлено, що 27 грудня 2022 року близько 18 години 17 хвилин, неповнолітній ОСОБА_8 , будучи раніше засудженим за вчинення умисного, корисливого злочину, перебуваючи поблизу приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що на території України діє режим воєнного стану, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що його дії є відкритими для оточуючих шляхом ривка висмикнув з рук потерпілого кофту лонгслів чорного кольору Type O Negative із зеленими вставками, яка знаходилась у поліетиленовому пакеті. Після чого, покинув місце вчинення кримінального правопорушення розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріального збитку на суму 600 гривень 33 копійки.

Умисні дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.4 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Під час судового засідання ухвалою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 28 лютого 2024 року продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України ОСОБА_8 строком на шістдесят днів, тобто до 27 квітня 2024 року включно із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень.

Суд мотивував свої висновки тим, що сукупність обставин і наслідки інкримінованого ОСОБА_8 умисного злочину, віднесеного ст. 12 КК України до особливо тяжкого, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 8 до 15 років, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретних осіб, а й для суспільства в цілому, дають підстави вважати, що ризики, передбачені п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати та є реальними, у зв`язку з чим клопотання прокурора є обґрунтованим. Також судом взято до уваги відомості про особу обвинуваченого, який є раніше судимим, його вік, стан здоров`я, а також відсутність підстав, які б унеможливлювали продовження строку застосування до неповнолітнього обвинуваченого раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, враховуючи обставини кримінального правопорушення, вік обвинуваченого, майновий стан, дані про його особу, ризики кримінального провадження, суд вважав за доцільне визначити розмір застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 грн., яка буде достатньою для забезпечення процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 ..

Не погодившись із рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, відповідно до доводів якої просить ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 28 лютого 2024 року скасувати, як таку, що ухвалена з явним порушенням прав обвинуваченого ОСОБА_8 на захист.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що підготовче судове засідання у вказаній справі було призначено на 14:00 годину 28 лютого 2024 року. Після перерви судове засідання у справі призначено на 20:00 годину цього ж дня, тобто у нічний час доби, який, згідно до розкладу роботи Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська є не робочим часом та під час якого у місті Дніпро було оголошено повітряну тривогу.

Захисник стверджує, що після початку даного підготовчого судового засідання ним було заявлено клопотання про відкладення судового розгляду на інший час, у зв`язку із небезпекою для життя та здоров`я учасників судового засідання через можливість ракетно-бомбової атаки з боку Російської Федерації, нічним часом доби, а також у зв`язку із поганим самопочуттям неповнолітнього ОСОБА_8 .. Суд, не відреагувавши на заявлене клопотання сторони захисту видалився із зали судових засідань, у зв`язку з чим підготовче засідання у справі припинилось. Інформації про поновлення підготовчого судового засідання захиснику не надходило, повідомлень про повторний виклик до зали судових засідань на адресу захисника 28.02.2024 року не надходило.

Окремо зазначає, що під час судового засідання 28.02.2024 року за його участі питання про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 судом не вирішувалось.

Під час ознайомлення з матеріалами справи 01.03.2024 року захиснику ОСОБА_9 стало відомо, що 28.02.2024 року судом без зазначення підстав щодо необхідності проведення невідкладної процесуальної дії за участю захисника, без отримання згоди обвинуваченого на надання йому будь-якого іншого захисника, крім обраного договором, в порушення вимог ст.ст. 49, 53, 135 КПК України винесено ухвалу про доручення Регіональному центру з надання вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області призначити обвинуваченому ОСОБА_8 захисника для здійснення захисту під час проведення окремої процесуальної дії. Дана ухвала, на переконання сторони захисту, є незаконною та такою, що суттєво порушує процесуальні права обвинуваченого ОСОБА_8 на захист.

У зв`язку з вищенаведеними діями, судом в порушення вимог чинного КПК України було постановлено ухвалу про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України ОСОБА_8 строком на шістдесят днів, тобто до 27 квітня 2024 року включно. Крім того, судом без будь-яких обґрунтувань збільшено попередній розмір застави з 100 000 гривень до 121 120 гривень.

Під час апеляційного перегляду:

-обвинувачений ОСОБА_8 , його законний представник ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_9 підтримали доводи поданої апеляційної скарги у повному обсязі, просили про скасування ухвали суду першої інстанції;

-прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За приписами ч.3 ст.331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.2 ст.331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Мотивуючи своє рішення щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК є особливо тяжким злочином, а також продовження існування, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК ризиків того, що обвинувачений може переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.

З такими висновками місцевого суду, які стали підставою для задоволення клопотання прокурора ОСОБА_6 , погоджується й суд апеляційної інстанції, а тому доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо незаконності ухвали Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 28 лютого 2024 року є безпідставними.

Із матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, врахував те, що ОСОБА_8 обвинувачується, у вчинені умисного особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України і усвідомлює, що у разі доведеності вини йому загрожує реальне покарання.

Суд першої інстанції встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшився і не припинив існувати, й дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність процесуальної можливості застосування щодо останнього менш суворого виду запобіжного заходу. Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді довготривалого позбавлення волі, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду. Крім того, ОСОБА_8 є раніше судимою особою, офіційно не працевлаштований, легального джерела доходу не має, вчинив умисний, злочин про власності.

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження продовження існування ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні воєнного стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на застосуванні якого наполягає захисник.

Крім того, доведено продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні. В разі здійснення на них впливу з боку обвинуваченого ОСОБА_8 останні можуть змінити свої покази, чим ввести орган досудового розслідування в оману та перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд наголошує, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом. Тому обвинувачений ОСОБА_8 може здійснювати на них незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, шляхом вмовлянь або погроз, з метою зміни їх показів задля уникнення кримінальної відповідальності.

Колегією суддів не встановлено переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду стороною захисту не доведені.

Доводи захисника про те, що судом всупереч вимогам КПК України було призначено іншого захисника ОСОБА_8 є такими, що спростовуються матеріалами справи.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 28 лютого 2024 року Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області доручено призначити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, захисника для здійснення захисту під час проведення окремої процесуальної дії та забезпечити його прибуття у судове засідання, яке відбудеться о 20:30 годині 28 лютого 2024 року в приміщенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, за адресою: м. Дніпро, пр. Леся Українки, 77-Б. Підставою для винесення ухвали стало те, що захисник обвинуваченого ОСОБА_9 під час вирішення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, пішов з зали судових засідань, без пояснення причин.

Частиною 1 статті 53 Кримінального процесуального кодексу України закріплено можливість слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду залучити захисника для проведення окремої процесуальної дії в порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, якою врегульовано залучення захисника для здійснення захисту за призначенням. При цьому залучення захисника для проведення окремої процесуальної дії здійснюється виключно у невідкладних випадках, коли є потреба у проведенні невідкладної процесуальної дії за участю захисника, а завчасно повідомлений захисник не може прибути для участі у проведенні процесуальної дії чи забезпечити участь іншого захисника або якщо підозрюваний, обвинувачений виявив бажання, але ще не встиг залучити захисника або прибуття обраного захисника неможливе. Окрім того, в частині 2 ст. 53 КПК України визначено, що запросити захисника до участі в окремій процесуальній дії має право і сам підозрюваний, обвинувачений. Якщо потреби у проведенні невідкладних процесуальних дій за участю захисника немає і коли неможливе прибуття захисника, обраного підозрюваним, обвинуваченим, протягом двадцяти чотирьох годин, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд мають право запропонувати підозрюваному, обвинуваченому залучити іншого захисника.

Відповідно до положень частини першої статті 52 Кримінального процесуального кодексу України участь захисника у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів є обов`язковою.

Враховуючи обставину того, що до обвинуваченого ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, термін дії якого спливав 28.02.2024 року і в судовому засіданні мало бути вирішено питання про дії раніше обраного запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , керуючись ч.1 ст.52 КПК України вбачається, що участь захисника є обов`язковою. У зв`язку з чим, судом законно та обґрунтовано залучено захисника на окрему процесуальну дію для здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_8 за призначенням через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішені питання про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, продовження існування яких в даному випадку було беззаперечно встановлено.

З огляду на викладене колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, який з дотриманням вимог ст.ст.197,199 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження доказів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення щодо необхідності продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України ОСОБА_8 строком на шістдесят днів, тобто до 27 квітня 2024 року, включно. На переконання апеляційного суду вищенаведені обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою та відсутні підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Щодо доводів сторони захисту в частині неправомірного збільшення розміру альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави щодо обвинуваченого ОСОБА_8 суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою.

Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Цих вимог закону судом першої інстанції не було виконано, внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку про можливість визначення обвинуваченому ОСОБА_8 застави у розмірі 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 гривень, не обгрунтувавши підстави збільшення визначеного раніше розміру застави, встановленого ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 29 грудня 2023 року та ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 21 лютого 2024 року.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до змісту клопотання прокурора про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що питання про визначення розміру застави залишено на розсуд суду.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки ОСОБА_8 обвинувачується за ч.4 ст.186 КК України, що є тяжким злочином, є студентом, не одружений, на утриманні нікого не має, має постійне місце проживання, колегія суддів вважає, що застава у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 грн., на цьому етапі досудового розслідування, буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для обвинуваченого, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 слід задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 28 лютого 2024 року скасувати на підставі п.3 ч.1 ст.409 та п.4 ч.1 ст.411 КПК, у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу щодо обвинуваченого за ч.4 ст.186 КК України ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27 квітня 2024 року включно та визначенням застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 28 лютого 2024 року, якою продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч.4 ст.186 КК України ОСОБА_8 строком на шістдесят днів, тобто до 27 квітня 2024 року включно із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень - скасувати.

Постановити нову ухвалу якою продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу щодо обвинуваченого за ч.4 ст.186 КК України ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27 квітня 2024 року включно.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 гривень.

На підставі ч.5 ст.194 КПК у разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні, крім проведення слідчих та процесуальних дій;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

У разі внесення застави ОСОБА_8 підлягає негайному звільненню з-під варти та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_8 що у разі невиконання ним покладених на нього цією ухвалою обов`язків, застава звертається у дохід держави.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4