Справа № 357/1274/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.02.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005431 від 19.11.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Біла Церква Київської області, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовця, призваного під час мобілізації, моториста експлуатаційно-технічного відділення взводу забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України,

з укладеною 29.02.2024 між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 угодою про визнання винуватості,-

У С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

19.11.2023, близько 03 год. 09 хв., поліцейські ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , під час здійснення патрулювання м. Біла Церква Київської області, неподалік буд. 73 по проспекту Незалежності, за порушення ч. 1 ст. 121-3 КУпАП: «Керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака», а також в період дії комендантської години, що запроваджена відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», зупинили автомобіль марки «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 .

Поліцейський ОСОБА_8 представився та повідомив водія ОСОБА_4 про причину його зупинки, висунув вимогу пред`явити документи на право керування транспортним засобом, реєстраційні документи на автомобіль.

У ході розмови, працівниками поліції у водія ОСОБА_4 за зовнішніми ознаками було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано останньому пройти обстеження на місці за допомогою алкотестера «Drager» або проїхати до медичного закладу для проходження медичного обстеження для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Від проходження медичного обстеження для визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_4 відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 та введених в дію з 01.01.2002, відповідно до якого водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Після цього, поліцейські повідомили водію ОСОБА_4 про те, що за вчинення ним адміністративного правопорушення буде проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення та складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У подальшому, поліцейські ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а також водій ОСОБА_4 підійшли та сіли до службового автомобіля марки «Skoda Rapid», д.н.з. на синьому фоні НОМЕР_4 , для проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення.

У цей час у ОСОБА_4 , який усвідомлював, що вчинив дії, за які передбачена адміністративна відповідальність, з метою уникнення настання негативних правових наслідків для себе, з метою не притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, виник злочинний умисел, спрямований на пропозицію надання поліцейським полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області ДПП ОСОБА_8 та ОСОБА_9 неправомірної вигоди за невчинення службовими особами дій в його інтересах з використанням службового становища.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на надання працівникам поліції неправомірної вигоди, ОСОБА_4 , перебуваючи на задньому сидінні службового автомобіля марки «Skoda Rapid», д.н.з. на синьому фоні НОМЕР_4 , що знаходився неподалік буд. 73 по проспекту Незалежності у м. Біла Церква Київської області, знаючи, що поліцейські ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є службовими особами органів Національної поліції України, оскільки ті перебували в однострої, представилися та мали при собі нагрудні жетони, в посадові обов`язки яких входить робота пов`язана із застосуванням до порушників заходів адміністративного впливу, 19.11.2023, у період часу з 03 год.19 хв. по 03 год. 25 хв., у ході спілкування неодноразово висловлював словесну пропозицію службовим особам ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надати їм неправомірну вигоду в розмірі 2000 гривень за невчинення ними в його інтересах дій з використанням наданого їм службового становища, а саме не складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.369 КК України, без кваліфікуючих ознак, а саме як пропозицію службовій особі надати неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

ІІ. Відомості про укладення угоди сторонами кримінального провадження та позиції сторін щодо можливості її затвердження.

29.02.2024 між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, яку подано у підготовчому судовому засіданні.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладені даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, просив призначити обвинуваченому покарання, визначене угодою сторін кримінального провадження.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, щиро розкаявся та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди.

Захисник обвинуваченого просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити покарання, визначене в угоді, підтримавши позицію обвинуваченого.

ІІІ. Мотиви суду щодо затвердження угоди про визнання винуватості та призначення покарання.

Розглядаючи питання в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Частиною 3 ст. 474 КПК України передбачено, що якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно з ч.ч. 1,4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, злочинів внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до п.п.1-6 ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане провадження відповідно до положень ст.473 КПК України.

Так, згідно з умовами угоди про визнання винуватості обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленого обвинувачення у судовому провадженні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дійшов висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст. ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив умисне кримінальне правопорушення у сфері службової діяльності, є військовослужбовцем, призваним під час мобілізації, моторист експлуатаційно-технічного відділення взводу забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є інвалідом з дитинства, раніше не судимий. Згідно з медичною довідкою КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 4» № 187 від 08.02.2024 обвинувачений медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не отримує. З матеріалів кримінального провадження також не вбачається, що обвинувачений належить до осіб з інвалідністю.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 369 КК України як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, яке, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, враховуючи данні про особу винного, його відношення до вчиненого, наявність на утриманні малолітнього сина та дитини з інвалідністю, приймаючи до уваги наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжучих покарання обставин, відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному провадженні, а оскільки інкримінованим ОСОБА_4 злочином шкоду завдано лише суспільним інтересам, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання у виді штрафу, оскільки призначення такого покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

IV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні відносно обвинуваченого запобіжні заходи не застосовувались.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.369 КК України, ст.ст.314, 374-376, 469, 472-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 29 лютого 2024 року у кримінальному провадженні № 0005431 від 19.11.2023 про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази:

-диск для лазерних систем зчитування з відеозаписами, на яких зафіксовані факти подій 19.11.2023 з нагрудних службових бодікамер поліцейських БПП в м.Біла Церква УПП в Київській області ДПП, приєднаний відповідно до постанови про визнання речей і документів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів провадження від 12.12.2023 до матеріалів кримінального провадження залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

- обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, захиснику та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1