Справа №766/5196/24
н/п 1-кс/766/2830/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_6 про застосування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

встановила:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Обґрунтування клопотання:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000322 від 07.04.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: що ОСОБА_4 підозрюється, проходячи військову службу за контрактом на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії-гранатометника 2 відділення інспекторів прикордонної служби НОМЕР_1 прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України, у військовому званні молодший штаб-сержант, 06 квітня 2024 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, перебуваючи у місці тимчасової дислокації свого підрозділу за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 30, 127, 128 Статуту, переслідуючи прямий умисел, направлений на протиправне позбавлення життя людини з неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді смерті людини, під час конфлікту зі своїм командиром начальником 1 прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України майором ОСОБА_7 , взяв до рук закріплену за ним зброю, а саме автомат Калашникова АК-74 № НОМЕР_3 , дослав патрон до патронника, після цього здійснив один постріл у свого командира майора ОСОБА_7 . Таким чином, штаб-сержант ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для вбивства майора ОСОБА_7 , однак свій злочинний намір у вигляді настання смерті останнього не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_7 вчасно скоротив дистанцію відбив передпліччям лівої руки ствол автомата вправо від себе, в результаті куля пройшла поруч майора ОСОБА_7 не завдавши йому тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України - замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, не доведений до кінця з причин, що не залежали від волі особи, яка виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

07.04.2024 о 15.06 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано у порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

08.04.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 вищевказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні належними та допустимими доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 07.04.2024: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколами слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, має місце наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким злочином, за яке передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. З цього приводу Європейський суд з прав людини по справі «Свершов проти України» вказав, що тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення для тримання особи під вартою.

Слідство вважає, що наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування підозрюваного задля уникнення кримінальної відповідальності. Так, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і передбачене покарання за їх вчинення, після отримання повідомлення про підозру, ОСОБА_4 може умисно ухилятися від явки до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі. Що підтверджується тим, що ОСОБА_4 здійснив втечу під час його доставляння до медичного закладу 06.04.2024 року, вискочивши з автомобіля на ходу в АДРЕСА_2 та вжитими заходами був розшуканий лише наступного дня 07.04.2024 року.

- п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - ОСОБА_4 знищить, сховає або спотворить будь-яку із речей, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Тобто, перебуваючи на волі ОСОБА_4 володіючи обставинами вчиненого ним кримінального правопорушення може продовжити свою злочинну діяльність направлену на знищення речей, предметів на яких могли залишились сліди злочину.

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - можливість незаконного впливу підозрюваного на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, у зв`язку з тим, що він обізнаний про місце перебування останніх. Свідки та потерпілі у кримінальному провадженні є військовослужбовці, які проходять службу у складі одного підрозділу військової частини та проживали разом з ОСОБА_4 , особисто були присутні під час вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, що вказує на те, що залишаючись на свободі ОСОБА_4 , матиме змогу незаконно впливати на свідків та потерпілих, з метою зміни ними своїх показів. Тобто, перебуваючи на волі ОСОБА_4 може узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, у тому числі, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході судового розгляду. При цьому, в разі обрання щодо підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, він зобов`язаний буде повернутись до військової частини, в якій проходить службу разом із свідками.

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення з огляду на вчинення злочинів в неадекватному стані, можливо сп`яніння, який неодноразово притягнувся до відповідальності за вживання спиртних напоїв під час несення військової служби. Вказане свідчить, також, про наявність соціальної небезпеки підозрюваного для оточуючих.

Виходячи із вищезазначеного, з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого, уникнення настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи сторін у судовому засіданні:

Прокурор в судовому засіданні просила клопотання задовольнити за підставами, викладеними у клопотанні.

Захисник заперечила проти задоволення клопотання. На обґрунтування своїх заперечень послалася на те, що прокурором не надано належних доказів існування ризиків, зазначених у клопотанні. Повідомила, що ховатися від слідства у її підзахисного немає наміру, тим більше військовому, який проходить службу, втекти набагато складніше, ніж цивільному, закордонного паспорту він не має. Крім того, виходячи із обставин правопорушення, захисник вважає необґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_4 , оскільки відсутні докази умислу на вбивство, а наявність у військового зброї під час проходження служби є природним. Захисник вважає, що слідчим навмисно завищено тяжкість злочину, тому що невідомо від чого було здійснено постріл з автомату, який був у підозрюваного, чи від того, що ОСОБА_4 сам вистрілив, чи від того, що зброю вихватив потерпілий і вказане можна кваліфікувати як необережне поводження із зброєю, а не замах на вбивство, тим більше, що прямих свідків події у кримінальному провадженні немає, оскільки підозрюваний з потерпілим знаходились наодинці у приміщенні.

Підозрюваний погодився із думкою свого захисника, пояснив, що тривалий час проходить військову службу, вже давно мав отримати відпустку, особливо після контузії, в той день, коли сталася подія, у нього був день народження і він просився у командира надати йому невелику відпустку, а той посміхаючись йому відмовив, і сказав, що відпустка це як «нагорода», яку треба заслужити, вони посварилися і під час сварки стався постріл. Нікого вбивати він збирався і близько не мав такої думки. Також зазначив, що ховатися від слідства він не збирається, просив застосувати до нього запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Мотивація суду:

Заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідка, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з вимогами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді триманні під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який за законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Слідчим суддею встановлено, що другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000322 від 07.04.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді підстави дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.115 КК України.

Для визначення причетності ОСОБА_4 до кримінального правопорушення слідчим суддею досліджені докази, надані сторонами, зокрема: протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколи слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; протоколи допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; інші матеріали кримінального провадження.

Оцінивши вказані докази в їх сукупності з доводами клопотання та учасників судового засідання, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри на даному етапі досудового розслідування у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Щодо ризиків, то прокурором зазначено про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ст.177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що ризик переховування від слідства та суду з урахуванням громадянської позиції підозрюваного є вкрай мінімальним, оскільки підозрюваний не має ні матеріальних, ні фізичних можливостей для організації переховування. Крім того, ОСОБА_4 є військовозобов`язаним та має певні обов`язки, злочин, який він вчинив не відноситься до таких, що пов`язані із проходженням служби. Тяжкість покарання, яке може бути призначене у разі доведеності вини ОСОБА_4 , не може слугувати підставою для обґрунтування зазначеного ризику.

Щодо ризику знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя прийшов до висновку відсутності обґрунтованості ризику. В обґрунтування існування зазначеного ризику слідчий обмежився цитуванням відповідної норми КПК України, яка визначає поняття даного ризику, що вказує на відсутність даного ризику, - «знищить, сховає або спотворить будь-яку із речей, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення», а також «може продовжити свою злочинну діяльність направлену на знищення речей, предметів на яких могли залишились сліди злочину». Прокурором не доведено у судовому засіданні які саме речі чи документи можуть бути знищені підозрюваним, та в який спосіб. Характер кримінального правопорушення не передбачає його фіксування у документах, а всі речі, які мають значення у кримінальному провадженні, вилучені під час огляду місця події.

Щодо впливу на свідків, то вказаний ризик прокурором не обґрунтований і в судовому засіданні даний ризик не знайшов свого підтвердження. У клопотанні узагальнено зазначено, що може впливати «на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, у зв`язку з тим, що він обізнаний про місце перебування останніх». Але при цьому прокурор не зазначив на кого конкретно із свідків може впливати підозрюваний, в чому цей вплив може полягати та які наслідки це матиме для кримінального провадження, особливо враховуючи, що згідно обставин правопорушення, у приміщенні, де сталася подія, крім підозрюваного та потерпілого нікого не було, тому прямих свідків правопорушення у слідства немає. На переконання слідчого судді освітній рівень підозрюваного, відсутність знань в галузі права не надає йому можливості орієнтуватися у змісті показань свідків, значимості їх показань, а відповідно і тиску з метою якось змінити ці покази, щоб вони перестали бути доказами у кримінальному провадженні. До того ж всі свідки та потерпілий є військовослужбовці, а потерпілий взагалі є старшим за званням відносно підозрюваного, і вкрай сумнівно, щоб вони піддалися умовлянням на зміну показань.

Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, то він, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, у клопотанні зазначено, що «вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення з огляду на вчинення злочинів в неадекватному стані, можливо сп`яніння, який неодноразово притягнувся до відповідальності за вживання спиртних напоїв під час несення військової служби». Зазначене твердження не узгоджується з матеріалами, долученими до клопотання. Так, в матеріалах міститься висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху від 07.04.2024 (день події), відповідно до якого у ОСОБА_4 ознак сп`яніння не виявлено. Інших належних доказів щодо «неадекватності» поведінки підозрюваного або його «неодноразового» притягнення до відповідальності за вживання спиртних напоїв під час несення військової служби слідчому судді не надано.

На переконання слідчого судді існує ризик, визначений п.4 ч.1 ст.177 КК України, - перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, який полягає в тому, що підозрюваний не зміг пояснити логічність своїх дій під час пострілу саме ввіреної йому зброї, не зазначив він і яким чином і з яких причин цей постріл відбувся. Таке нерозуміння наслідків застосування бойової зброї, може вказувати на непередбачуваність його поведінки у подальшому, враховуючи також те, що раніше підозрюваний отримав контузію. Вказані обставини вказують на те, що підозрюваний не повною мірою може контролювати свою поведінку, може не розуміти необхідність явки до слідчого, значимість проведення слідчих дій, що може перешкоджати кримінальному провадженню.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, судом встановлений ризик, передбачений п. 4 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, що підозрюваному ОСОБА_4 має бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі, характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується ОСОБА_4 .

Наведені обставини свідчать, що заявлений ризик та суспільна небезпека підозрюваного існують, тому відсутні передумови для застосування підозрюваному менш суворого виду запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи обставини вчиненого правопорушення, поведінку підозрюваного, його ставлення до скоєного, слідчий суддя вважає за можливе визначити розмір застави, а саме 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн., і з урахуванням особи підозрюваного, його майнового стану, доходу та місця працевлаштування є співмірною для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного у випадку її внесення.

Керуючись ст.ст.132, 177, 178, 179, 183, 184, 194, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07 червня 2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

-не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

-прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити до 07 червня 2024 року.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави, у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій особі Миколаївського слідчого ізолятора Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документу, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Миколаївського слідчого ізолятора негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_4 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1