ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №: 11-сс/818/735/24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: продовження домашнього арешту
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме самого підозрюваного чи його захисника, належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 11.06.2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000913 від 07.08.2023 за ч.2 ст.303, ч.1 ст.309 КК України, про продовження строку домашнього арешту стосовно: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, офіційно не працевлаштований, освіта середня спеціальна, зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 та підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.303 КК України.

Підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту до 11.08.2024 р. включно, заборонивши цілодобово залишати місце проживання: АДРЕСА_2 , з продовженням покладених на нього, строком до 11 серпня 2024 року, обов`язків:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

-не виїздити за межі м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання: АДРЕСА_2 ;

-здати на зберігання до ГУ ДМС України в Харківській області закордонний паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 ;

-утриматись від спілкування зі свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , підозрюваними ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на необґрунтованість судового рішення, недоведеність вказаних у клопотанні ризиків, оскільки прокурором не було доведено реальної можливості настання вказаних ризиків. Зокрема, прокурор не вказав, які дії були вчинені підозрюваним, які б свідчили про переховування, або його наміри незаконно впливати на свідків та потерпілих, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, вважає, що слідчим суддею не було надано належної правової оцінки інформації щодо особи підозрюваного, який раніше не судимий, є студентом ВНЗ денного відділення, має позитивну репутацію. Таким чином, позитивні компоненти, на переконання захисника, перевищують негативні. Крім того, вважає, що ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України є надуманим, оскільки всі речі, які були вилучені під час обшуку, знаходяться на збереженні у сторони обвинувачення, до яких не має доступу у підозрюваного. Також, на переконання захисника, не можна стверджувати про існування ризику незаконного впливу на свідків чи можливого впливу на експертів, у зв`язку зі спливом часу, а ризик перешкоджання, на думку захисника, не конкретизований, отже є припущенням. До того ж, захисник вважає, що судом не надано належної оцінки можливості застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судове засідання апеляційного суду підозрюваний, захисник та прокурор, які, відповідно до ч.1 ст. 135 КПК України, були належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги засобами телефонного зв`язку, не з`явилися. В апеляційній скарзі захисник не наполягає на його особистій участі.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю сторін, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що СУ ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000913 від 07.08.2023 за ч.2 ст.303, ч.1 ст.309 КК України.

Згідно матеріалів клопотання з`ясовано, що у ОСОБА_16 липні 2023 року виник умисел, спрямований а втягнення осіб у зайняття проституцією, з використанням їх уразливого стану, зайняття сутенерством. До своєї злочинної діяльності ОСОБА_16 залучив раніше знайомих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , та розробив спільний злочинний план, про що повідомив всіх вказаних членів групи і вони погодились на вчинення кримінальних правопорушень.

Так, згідно спільного злочинного плану ОСОБА_16 , мав підшукувати та орендувати квартири, в приміщенні яких в подальшому створювати та утримувати місця розпусти, які надавати для здійснення розпусних дій, з метою наживи, так звані «борделі»; контролювати дії ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , для ефективної діяльності створених «борделів»; отримувати частку виручених коштів від надання платних сексуальних послуг жінками яких вони втягнули у зайняття проституцією.

ОСОБА_13 мала виконувати роль адміністратора в обов`язки якої входило: у вже орендованих ОСОБА_16 , квартирах за згодою та під контролем останнього створювати та утримувати місця розпусти і надавати такі місця для здійснення розпусних дій, з метою наживи; за згодою та під контролем ОСОБА_16 підшукувати осіб жіночої статі, які перебували в уразливому стані, викликаному тяжким матеріальним становищем та втягувати їх у заняття проституцією; забезпечувати систематичне надання ними платних сексуальних послуг у приміщенні створених місць розпусти; отримувати частку виручених коштів від надання сексуальних послуг жінками яких вони втягнули у зайняття проституцією.

ОСОБА_7 згідно плану мав виконувати роль модератора в обов`язки якого входило: за згодою та під контролем ОСОБА_16 розміщувати у всесвітній мережі «Інтернет», рекламні оголошення про пошук дівчат для високооплачуваної роботи; реєструватись та розміщувати у всесвітній мережі «Інтернет» на сайтах « ІНФОРМАЦІЯ_2 », « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на інших сайтах інтимного характеру та в різних каналах месенджера «telegram», рекламні оголошення про надання дівчатами платних послуг сексуального характеру; поповнювати рахунки особистих кабінетів на вказаних сайтах з метою підвищення рейтингу оголошень; створення груп у месенджері, для координації дій вказаної групи осіб; переписка у месенджерах з клієнтами та їх онлайн супроводження за адресою створеного місця розпусти, так званого «борделю»; повідомляти адміністратору про прибуття до «борделю» клієнта; отримувати частку виручених від надання платних сексуальних послуг коштів.

ОСОБА_14 та ОСОБА_15 повинні були виконувати роль охоронців в обов`язки яких входило: представляти охорону у створених місцях розпусти, так званих «борделях»; забезпечувати охорону жінок яких вони втягнули у зайняття проституцією у випадках виникнення конфліктних ситуаціях з клієнтами, що бажали отримати платні послуги сексуального характеру; зустрічатись з ОСОБА_16 для передачі грошових коштів отриманих від надання сексуальних послуг жінками яких вони втягнули у зайняття проституцією; у разі відсутності адміністратора виконувати її роль; отримувати частку виручених коштів від надання платних сексуальних послуг жінками яких вони втягнули у зайняття проституцією.

Так, приблизно з кінця липня 2023 року до середини жовтня 2023р. ОСОБА_16 діючи в групі з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 з використанням уразливого стану, за скрути, втягли у заняття проституцією ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які за забезпечення місцем для надання сексуальних послуг охороною, доставкою до клієнтів і т.п., мали віддавати половину коштів отриманих за сексуальні послуги, на що останні погодились та у подальшому надавали сексуальні послуги клієнтам, а половину від оплати віддавали членам групи. Отримані кошти ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 розподіляли між собою.

14.03.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 303 КК України.

19.03.2024 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова до ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем мешкання, з забороною залишати кв. АДРЕСА_3 та покладенням до 14.05.2024 обов`язків, передбачених п. 1, п.2, п.3, п.4, п.8 ч.5 ст.194 КПК України.

06.05.2024 першим заступником керівника Харківської обласної прокуратури продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, а саме до 14.06.2024.

13.05.2024 ухвалою Київського районного суду м. Харкова підозрюваному продовжений строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту до 14.06.2024.

13.05.2024 ухвалою Київського районного суду м. Харкова підозрюваному продовжений строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту до 14.06.2024

11.06.2024 ухвалою Київського районного суду м. Харкова строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000913 від 07.08.2023 за ч.2 ст. 303, ч.1 ст. 309 КК України продовжений до шести місяців, тобто до 14 вересня 2024 року включно.

Звернувшись до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії раніше обраного відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу, у вигляді цілодобового домашнього арешту, прокурор посилався на тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_16 , наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4, ч.1 ст.177 КПК України, необхідність отримати висновки призначених у кримінальному провадженні судово-фоноскопічних експертиз; отримати доступ до документів згідно ухвал Київського районного суду м. Харкова про тимчасовий доступ до документів; встановити повне коло свідків та допитати їх; встановити інших осіб причетних до вчинення вказаних кримінальних правопорушень; виконати вимоги ст.ст. 290, 291 КПК України,а також вважав, що обрання стосовно ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу ніж домашній арешт, не забезпечить запобіганню переліченим в клопотанні ризикам.

Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 ,слідчий суддя суду першої інстанції вважав обґрунтованою підозру, повідомлену йому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 303 КК України,яка підтверджується: протоколами допитів свідків ОСОБА_9 від 01.03.2024, ОСОБА_10 від 29.02.2024, ОСОБА_11 від 28.12.2023, ОСОБА_12 від 15.01.2024; протоколами пред`явлення за фотознімками ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 для впізнання свідкам ОСОБА_9 від 01.03.2024, ОСОБА_10 від 29.02.2024, ОСОБА_11 від 28.12.2023, ОСОБА_12 від 15.01.2024; протоколами НСРД - аудіо відео контроль особи від 09.10.2023, 28.10.2023; протоколом НСРД - контроль особи в публічно недоступному місці від 28.10.2023; протоколами НСРД - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 05.01.2024, 26.01.2024; протоколом огляду речей від 01.03.2024.

Суд вважав доведеним стороною обвинувачення, ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідка та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні.

Також судом враховано обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, а також наявність об`єктивних обставин, що заважають завершенню досудового розслідування, а саме необхідність: отримання висновків семи судових фоноскопічних експертиз, реалізації ухвал про тимчасовий доступ до речей та документів, розсекречення клопотань про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій та відповідних ухвал Харківського апеляційного суду, виконання вимог ст.ст. 290, 291 КПК України, слідчий суддя подовжує строк домашнього арешту ОСОБА_16 в межах строку досудового розслідування.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 у межах строку досудового розслідування із продовженням застосування відповідних обов`язків.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язані оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого, його майновий стан, наявність у нього судимостей та інше.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Таким чином, законодавець залишив вирішення цього питання для суддівського розсуду, тобто можливості суддівської дискреції, а саме, право слідчого судді обирати між альтернативами, іншими більш м`якими запобіжними заходами, кожен з яких є законним, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, відомостей про особу підозрюваного, справедливості й достатності обраного запобіжного заходу.

Відповідно до ч.2 ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі, на строк не більше двох місяців, як зазначено в ч. 6 ст. 181 КПК України. У разі необхідності, відповідно до ч.6 ст.194 КПК України, цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 181, ч.3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку домашнього арешту, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують домашній арешт; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про домашній арешт.

На думку колегії суддів, клопотання прокурора, в цілому відповідає вимогам зазначеної статті та містить доводи, що підтверджують обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_7 , а також містять обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, передбачені п.п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились і обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про домашній арешт.

Апеляційний суд погоджується, що передбачені п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які були встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу на даний час в певній мірі існують, а саме того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового слідства або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, колегія суддів бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику

Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, але запобігання цим ризикам, шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, згідно чинного КПК України не виключається.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення встановлені ризики є можливими. Слід зазначити, що наявність обґрунтованої підозри та доведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є підставою для обрання стосовно підозрюваної особи певного запобіжного заходу, при цьому, застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід не є винятковим за своєю суворістю.

Вказані обставини у своїй сукупності обґрунтовують висновок слідчого судді щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги захисника з приводу недоведеності вказаних у клопотанні ризиків спростовуються наданими до клопотання доказами. При продовженні застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, дані про особу та наявні докази, про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, а також тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим та прийнято обґрунтоване рішення.

При цьому, вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать про обґрунтованість підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

З урахуванням фактичних обставин вчинення дій, згідно підозри, які інкримінуються підозрюваному, а саме втягнення особи у заняття проституцією, з використанням уразливого стану цієї особи та сутенерство, вчиненому за попередньою змовою з групою осіб, в тому числі, вчинене повторно, у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, що вказує на неможливість в цьому конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Також колегія суддів приймає до уваги обґрунтування сторони обвинувачення щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_7 у зв`язку із неможливістю завершення досудового розслідування через необхідність проведення слідчих і процесуальних дій, необхідних для повного розслідування кримінального провадження.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків досудового розслідування. Таким чином, цілодобовий домашній арешт, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України та дотримання вимог ч.2 ст.28 КПК України, щодо проведення досудового розслідування у розумні строки.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 та відсутності на цей час жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника підозрюваного.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 11.06.2024 року про продовження до підозрюваного за ч.2 ст.303 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням відповідних обов`язків, строком до 11.08.2024 року, включно, залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4