Справа № 694/1123/24 Провадження №1-кп/694/101/24
Вирок

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

23.05.2024 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi кримінальне провадження №0000047 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прибузьке Вінницького району Вінницької області, фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, на утриманні малолітніх дітей не має, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

з участю обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП, діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, ст. 29 Конституції України, відповідно до якої кожна людина має право на особисту недоторканість, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство, що проявляється у словесних образах нецензурними словами потерпілої ОСОБА_5 , з якою проживає однією сім`єю, що призвело до порушення її соціального і соціально - психологічного функціонування, спричиняючи їй виражені психологічні страждання у вигляді: переживань, почуття пригніченості, емоційної напруги, тривоги та невпевненості.

Так, ОСОБА_6 , 08.04.2023 близько 10 год. 30 хв. за місцем проживання АДРЕСА_1 , вчинив відносно співмешканки ОСОБА_5 домашнє насильство, що полягало у висловлювані нецензурною лайкою та погрозами фізичною розправою, внаслідок чого могла буди завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_5 . За свої протиправні дії, відповідно до постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 17.04.2023, ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Окрім цього, продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, ОСОБА_6 , 28.06.2023 близько 19 год. 20 хв. за адресою АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння. За свої протиправні дії, відповідно до постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 21.07.2023 ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Окрім цього, продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, ОСОБА_6 , 20.08.2023 близько 15 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 психологічного характеру, що полягало у висловлювані нецензурною лайкою, та погрозами фізичною розправою, внаслідок чого могла буди завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_5 . За свої протиправні дії, відповідно до постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 26.10.2023 ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Окрім цього, продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, ОСОБА_6 , 26.12.2023 близько 20 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 психологічного характеру, що полягало у висловлювані нецензурною лайкою, та погрозами фізичною розправою, внаслідок чого могла буди завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_5 . За свої протиправні дії, відповідно до постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 26.12.2023 ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Окрім цього, продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, ОСОБА_6 , 08.12.2023 близько 15 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 психологічного характеру, що полягало у висловлювані нецензурною лайкою, та погрозами фізичною розправою, внаслідок чого могла буди завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_5 . За свої протиправні дії, відповідно до постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 26.12.2023 ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Він же, продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 07.01.2024 близько 13 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого проживання, по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 насильство в сім`ї психологічного характеру, що виразилося у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою. Психологічне насильство в сім`ї ОСОБА_4 вчиняє систематично.

Згідно з висновком судово - психіатричного експерта № 187 від 03.04.2024 досліджувана за кримінальним провадженням ситуація (завдання домашнього насильства з боку чоловіка) для під експертної особи ОСОБА_5 мала істотно психотравмувальний характер та завдала під експертній психологічних страждань (на моральному рівні), викликаючи зміни в структурі особистості, в її емоційній сфері (наростання емоційної нестабільності, імпульсивності, емоційної напруги, тривоги та страху) та істотно порушувала якість життя.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, пояснив суду про обставини викладені вище, зазначив, що дійсно він вчиняв домашнє насильство в сім`ї відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 проте провину зрозумів і в подальшому зобов`язується не вчиняти подібних дій.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що дійсно ОСОБА_4 вчиняв відносно неї домашнє насильство, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності відповідно до постанов вказаних у обвинувальному акті, проте наразі він став на шлях виправлення і більше вказані дії не повторюються. Просила суворо його не карати.

Показання ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується як його показаннями, даними ним в судовому засіданні, так і тими доказами які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення доведене.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує як кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

Згідно ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно ст. 67 КК України, судом не встановлено, оскільки відповідних доказів при судовому розгляді не здобуто.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинення злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є нетяжким злочином ( ст. 126-1 КК України); особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку потерпілої, яка вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді громадських робіт.

Визначене обвинуваченим покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.

При цьому суд виходив також і з положень ч. 2 ст. 50 КК України, якими визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. На переконання суду, покарання з яким визначився суд, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви №№ 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Дана позиція також викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Крім того, положеннями ч.1 ст. 91-1 КК України передбачено, що в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників.

Такі заходи застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків (стаття 1 Закону України "Про запобігання та протидії домашньому насильству").

Метою корекційної програми є допомога особі, яка вчинила насильство, в осмисленні власної насильницької поведінки, усвідомленні її витоків, проявів, наслідків для особистого життя та життя оточуючих, налагодженні гармонійного життя з родиною та в суспільстві, а також в усвідомленні того, що домашнє насильство - це порушення прав людини, яке карається відповідно до чинного законодавства.

Завданнями програми є: сприяння зміні насильницької поведінки кривдника ;сприяння засвоєнню кривдником моделі сімейного життя на засадах гендерної рівності, взаєморозуміння:, взаємоповаги і дотримання прав усіх членів родини, формування у кривдника конструктивної моделі поведінки у приватних стосунках; сприяння оволодінню кривдником знаннями про основні норми законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству та/або насильству за ознакою статі, а також про види відповідальності за його вчинення; формування у кривдника відповідального ставлення до власної поведінки та її наслідків для себе та оточуючих; сприяння розвитку у кривдника емоційного інтелекту та самосвідомості; розвиток навичок кривдника до конструктивного безконфліктного спілкування, ефективної та ненасильницької комунікації; розвиток здатності кривдника виявляти, аналізувати та усвідомлювати свої негативні думки, когнітивні фільтри, помилки, емоції, керувати ними, розуміти їх наслідки.

Вирішуючи питання щодо необхідності застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 обмежувальних заходів, суд враховує, що захист від домашнього насильства є надзвичайно важливим, соціально значущим і актуальним завданням, вирішення якого носить важливий характер. Домашнє насильства починається з «незначних дрібниць». Потерпілим від нього здебільшого стають жінки та діти. Тому, з урахуванням викладеного та обставин вчиненого кримінального правопорушення, системний характер таких дій з боку обвинуваченого, високого ризику вірогідності повторюваності вчинення домашнього насильства, суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_4 обмежувального заходу у вигляді проходження програми для кривдників на визначений ч. 3 ст. 91-1 КК України строк - два місяці.

Такі обмежувальні заходи із покладенням обов`язку будуть сприяти виправленню обвинуваченого, покращенню психологічного здоров`я потерпілої, а призначене судом покарання та обмежувальні заходи у своїй сукупності будуть необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Потерпілою цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити покарання у вигляді 150 годин громадських робіт.

Застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід згідно ст. 91-1 КК України, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників протягом 2 (двох місяців).

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст.390-1КК України за умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України, зокрема за умисне ухилення від проходження програми для кривдників.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1