В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва кримінальне провадження №0001499 на підставі обвинувального акту за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого комплектувальником у ТОВ «БАРК СІСТЕМ», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 разом з раніше знайомим ОСОБА_8 14 травня 2021 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, знаходячись у дворі житлового будинку за адресою: м.Київ, бульвар Дарницький, 7 , вживали алкогольні напої.

В цей час, повз них проходив наглядно знайомий ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_5 , якого ОСОБА_7 покликав та коли ОСОБА_5 підійшов до нього, між ними розпочався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 став завдавати цілеспрямовані удари кулаками в обличчя ОСОБА_5 , внаслідок чого, потерпілий впав на землю. Далі, ОСОБА_7 продовжив наносити численні удари кулаками та ногами ОСОБА_5 в голову, до тих пір, поки ОСОБА_8 не припинив його дії.

В подальшому, ОСОБА_5 з отриманими тілесними ушкодженнями було госпіталізовано до КНП «КМКЛ ШМД» за адресою: м.Київ, вулиця Братиславська, 3.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_5 , згідно з даними висновку судово-медичної експертизи №042-788-2021 від 25.06.2021 року було заподіяно наступні тілесні ушкодження:

-закриту черепно-мозкову травму у вигляді забою головного мозку з формуванням обмежених під оболонкових геморагічних нашарувань обох лобних часток, переломів передньої та задньої стінок лобної пазухи, верхнього краю, медіальної та верхньої стінок правої орбіти зі зміщенням, верхнього краю, медіальної стінки лівої орбіти, передньої та середньої клітин решітчастої кістки з обох сторін, медіальної стінки лівої верхньощелепної пазухи зі зміщенням кісток носа, двох забійних ран обох брівних ділянок, саден, гематом (на повіках обох очей із субкон`юнтивальними крововиливами) обличчя, голови;

-садна, гематоми м`яких тканин грудної клітки.

Локалізація, морфологія вищезазначених ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони не менш як чотирикратною травмуючою дією тупого (их) предмета (ів) з обмеженою поверхнею контакту, характерні особливості поверхні травмуючої поверхні якого (яких) в ушкодженнях не відобразилась, могли утворитись в термін, вказаний у постанові, тобто 14 травня 2021 року, не виключено, у спосіб, на який вказують підозрюваний ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту 15 травня 2021 року та потерпілий ОСОБА_5 під час додаткового допиту 11 червня 2021 року.

Крім того, відповідно до даних вищезазначеного висновку судово-медичної експертизи:

-п. 1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України (далі по тексту «Правила») надано вичерпне визначення терміну ушкодження - «з медичної точки зору, тілесні ушкодження - це порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючи факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних»;

-п. 4.6. «Правил» визначає таке: «судово - медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, виходить із звичайної їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою. Якщо тривалість цього порушення, що зазначена в наявних медичних документах, не відповідає характеру тілесного ушкодження і не підтверджується об`єктивними відомостями, судово-медичний експерт відзначає цю обставину і встановлює ступінь тяжкості, виходячи із звичних термінів».

-у п.2.1.2 та п.2.1.3 «Правил» визначено таке: «2.1.2 Небезпечними для життя є ушкодження, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища (див. п.2.1.3.о) і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене наданням медичної допомоги, не повинно братися до уваги при оцінюванні загрози для життя таких ушкоджень.» Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку.

-- 2.1.3. До ушкоджень, що небезпечні для життя, належать:

-б) відкриті і закриті переломи кісток склепіння та основи черепа, за винятком кісток лицевого скелета та ізольованої тріщини тільки зовнішньої пластини склепіння черепа;

-п.2.3.5. «Правил» визначає таке: Легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності - це ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів.

Закрита черепно-мозкова травма за ступенем тяжкості відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя), згідно з п.2.1.3. б) «Правил».

Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції шкіри по місцю утворення саден та гематом у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Саме тому, садна, гематоми м`яких тканин грудної клітки відносяться до легкого тілесного ушкодження, відповідно до п.п.2.3.5 та 4.6. «Правил».

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України визнав частково, посилаючись на те, що не мав умислу на заподіяння саме тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , при цьому пояснив, що 14 травня 2021 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, він разом зі своїми знайомими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , знаходились за адресою: м.Київ, Дарницький бульвар, 7 . Потерпілого ОСОБА_5 станом на момент події він знав наглядно. Його знайомий ОСОБА_11 займався ремонтами мобільних телефонів та ремонтував мобільний телефон потерпілого ОСОБА_5 . Поспілкувавшись з ОСОБА_11 він дізнався в ході розмови, що ОСОБА_5 не розрахувався з ним за ремонт телефону. В подальшому, він зустрівся з ОСОБА_10 , з яким відпочивали та вживали спиртне у дворі будинку за адресою: м.Київ, Дарницький бульвар, 7 . Через деякий час, ОСОБА_12 відійшов, а до нього, ОСОБА_7 , підійшов потерпілий ОСОБА_5 , який проходив повз, останній почав провокувати його, ОСОБА_7 , на конфлікт та через деякий час став наносити удари палицею по руці. У зв`язку з цим, між ним та потерпілим розпочалась бійка, в ході якої вони завдали удари один одному. До того, як потерпілий впав на землю, він завдав йому, приблизно 4-5 ударів. Надалі, вони вдвох впали на землю, при цьому, він, ОСОБА_7 , знаходячись зверху над потерпілим ОСОБА_5 , наносив удари по тим частинам тіла куди мав можливість їх завдати. Коли побачив, що потерпілий перестав завдавати удари, він, ОСОБА_7 , також перестав наносити удари та відійшов від останнього. В подальшому, потерпілий піднявся та пішов з місця події, а він залишився на місці події. Через деякий час, під`їхали працівники поліції, які його, ОСОБА_7 , затримали. Поряд з цим, обвинувачений ОСОБА_7 послався на те, що попросив вибачення у потерпілого ОСОБА_5 , який його вибачив, останньому він добровільно відшкодував матеріальну та моральну шкоду, завдану злочином, крім того, щиро розкаявся та зазначив, що зробив для себе відповідні висновки та засудив свої дії.

Провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, виходячи з наступного.

Так, потерпілий ОСОБА_5 , будучи допитаним в судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_7 знає наглядно. 14 травня 2021 року, приблизно о 09 годині, він направлявся додому до Дарницького бульвару, 7 у м.Києві. У дворі вказаного будинку двоє чоловіків відпочивали, які звернулись до нього з проханням надати цигарку. Він, ОСОБА_5 , в свою чергу, підійшов до них та надав цигарку, однак, як тільки розвернувся, щоб йти додому, відчув удар в голову, внаслідок чого, впав на землю, після чого ОСОБА_7 продовжив наносити удари йому, ОСОБА_5 , по голові та тулубу руками і ногами. Кількість ударів, які йому були завдані, він не пам`ятає. Через деякий час, ОСОБА_7 перестав наносити йому удари та пішов з місця події, а він, в свою чергу, піднявся із землі та направився додому, при цьому, його очі були «запливші», через що він майже нічого не бачив, а на обличчі та руках була кров. Прийшовши додому, він розповів своїй дружині, що сталось та вона викликала швидку медичну допомогу. Додому до них приїхала швидка медична допомога та працівники поліції, яким він описав чоловіка, з яким відбулася подія, після чого, його дружина ОСОБА_13 з працівниками поліції направились на місце події, а його, ОСОБА_5 було госпіталізовано до лікарні, де він перебував на стаціонарному лікування близько 14 днів, також, йому було проведену операцію на голові. Поряд з цим, потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що не пам`ятає чи наносив зі свого боку удар палицею обвинуваченому ОСОБА_7 . Разом з тим, зазначив, що удари йому наносив лише ОСОБА_7 . Також, в ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 вибачився перед ним, повністю відшкодував йому завдану злочином матеріальну та моральну шкоду, у зв`язку з чим, він вибачив останнього та не має до нього будь-яких матеріальних та моральних претензій, при цьому просив суд не позбавляти ОСОБА_7 волі та призначити покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Із показань свідка ОСОБА_8 в судовому засіданні вбачається, що 14.05.2021 року, приблизно о 19 годині, він зустрів ОСОБА_7 біля магазину за адресою: м.Київ, вулиці Малишка. З обвинуваченим у них склались приятельські стосунки. В день події вони вживали спиртні напої, а саме: пиво та вино за адресою: м.Київ, Дарницький бульвар, 7 . Через деякий час, він, ОСОБА_8 , відійшов, щоб поспілкуватись по телефону. Приблизно через 5 хвилин, він почув крики, повернувшись на місце події, він побачив бійку між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_5 , останні були на землі та завдавали удари один одному руками в обличчя, приблизно по 3-4 удари кожний. Зі свого боку, він одразу розняв обвинуваченого з потерпілим, допоміг встати останньому та сказав, щоб він йшов додому. В подальшому, з`ясувалось, що в потерпілого була палиця. Чому між останніми виник конфлікт йому не відомо. На момент події з потерпілим раніше він знайомим не був.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що 14.05.2021 року, приблизно о 20 годині, її чоловік ОСОБА_5 повернувся додому, при цьому, вона побачила, що у нього було розбите обличчя, розбита голова, на обличчі був відбиток від взуття, все обличчя було у крові, з носу йшла кров, також були сліди на шиї від ланцюжка, який ймовірно хотіли зірвати з його шиї. Будь яких пояснень чоловік не надавав, оскільки не міг. Надалі, вона викликала швидку медичну допомогу, після чого її чоловіка було госпіталізовано до лікарні. Через деякий час, чоловік, ОСОБА_5 , розповів їй, що проходив повз Дарницький бульвар, 7 в м.Києві , де невідомі особи попросили у нього цигарку, після чого, між ними розпочався конфлікт, який переріс у бійку.

Вищенаведені показання потерпілого ОСОБА_5 про заподіяння обвинуваченим ОСОБА_7 йому тяжких тілесних ушкоджень є чіткими, послідовними, детальними узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , а також самого обвинуваченого ОСОБА_7 та об`єктивно підтверджуються наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами:

-даними протоколу огляду місця події від 15.05.2021 року з долученою фототаблицею, про те, що під час огляду місця події - ділянки місцевості неподалік від будинку №7 по Дарницькому бульвару у м.Києві були виявлені плями бурого кольору та виявлено і вилучено дерев`яну палицю зі слідами бурого кольору (т.116-120);

-даними протоколу слідчого експерименту від 15.05.2021 року за участю ОСОБА_7 , який в ході слідчого експерименту добровільно в присутності двох понятих показав та детально розповів про те, за яких обставин 14.05.2021 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин за адресою: м.Київ, б-р. Дарницький, 7 у дворі будинку, він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, завдав тілесні ушкодження наглядно знайомому ОСОБА_5 , який підійшов до нього та в ході конфлікту намагався завдати йому удар палицею, при цьому, намагаючись відбитись, він, ОСОБА_7 , завдав декілька ударів в обличчя ОСОБА_5 та після того, як останній впав на землю вирвав з його рук палицю та завдав нею один удар в голову потерпілому, після чого, завдав останньому декілька ударів руками і ногами по тулубу і по голові, надалі, припинив свої дії, оскільки його знайомий ОСОБА_8 , який ненадовго відійшов, повернувшись на місце події перешкодив подальшому нанесенню ударів потерпілому, після чого вони з ОСОБА_8 залишили місце події (т.1 а.с.158-1161);

-даними відеозапису проведення слідчого експерименту від 15.05.2021 року за участю ОСОБА_7 , що є додатком до вищезазначеного протоколу слідчого експерименту від 15 травня 2021 року (т.1 а.с.162);

-даними протоколу слідчого експерименту від 15 травня 2021 року за участю свідка ОСОБА_8 , який в присутності двох понятих на місці події показав і розказав, за яких обставин 14.05.2021 року, приблизно о 21 годині, за адресою: м.Київ, Дарницький бульвар, 7 , він виявив обвинуваченого ОСОБА_7 та раніше незнайомого чоловіка, яким в подальшому виявився ОСОБА_5 , між якими відбувалась бійка, при цьому потерпілий лежав на землі, а ОСОБА_7 стояв над ним та наносив удари руками в голову та груди в хаотичному порядку, крім того свідок ОСОБА_8 в ході слідчого експерименту підтвердив факт завдання ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_5 , який лежав на землі приблизно 7-8 ударів по голові та тулубу, поряд з цим, свідок також зазначив, що початок конфлікту та бійки він не бачив, оскільки відійшов на той час з місця події у справах (т.1 а.с.151-154);

-даними відеозапису проведення слідчого експерименту від 15.05.2021 року за участю свідка ОСОБА_8 , що є додатком до вищезазначеного протоколу слідчого експерименту від 15 травня 2021 року (т.1 а.с.155);

-іншими зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами у їх сукупності.

Крім того, згідно з даними висновку судово-медичної експертизи №042-788-2021 від 25.06.2021 року, потерпілому ОСОБА_5 було заподіяно наступні тілесні ушкодження:

-закриту черепно-мозкову травму у вигляді забою головного мозку з формуванням обмежених під оболонкових геморагічних нашарувань обох лобних часток, переломів передньої та задньої стінок лобної пазухи, верхнього краю, медіальної та верхньої стінок правої орбіти зі зміщенням, верхнього краю, медіальної стінки лівої орбіти, передньої та середньої клітин решітчастої кістки з обох сторін, медіальної стінки лівої верхньощелепної пазухи зі зміщенням кісток носа, двох забійних ран обох брівних ділянок, саден, гематом (на повіках обох очей із субкон`юнтивальними крововиливами) обличчя, голови;

-садна, гематоми м`яких тканин грудної клітки.

Локалізація, морфологія вищезазначених ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони не менш як чотирикратною травмуючою дією тупого (их) предмета (ів) з обмеженою поверхнею контакту, характерні особливості поверхні травмуючої поверхні якого (яких) в ушкодженнях не відобразилась, могли утворитись в термін, вказаний у постанові, тобто 14 травня 2021 року, не виключено, у спосіб, на який вказують підозрюваний ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту 15 травня 2021 року та потерпілий ОСОБА_5 під час додаткового допиту 11 червня 2021 року.

Крім того, відповідно до даних вищезазначеного висновку судово-медичної експертизи:

- п. 1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України (далі по тексту «Правила») надано вичерпне визначення терміну ушкодження - «з медичної точки зору, тілесні ушкодження - це порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючи факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних»;

- п. 4.6. «Правил» визначає таке: «судово - медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, виходить із звичайної їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою. Якщо тривалість цього порушення, що зазначена в наявних медичних документах, не відповідає характеру тілесного ушкодження і не підтверджується об`єктивними відомостями, судово-медичний експерт відзначає цю обставину і встановлює ступінь тяжкості, виходячи із звичних термінів».

- у п.2.1.2 та п.2.1.3 «Правил» визначено таке: «2.1.2 Небезпечними для життя є ушкодження, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища (див. п.2.1.3.о) і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене наданням медичної допомоги, не повинно братися до уваги при оцінюванні загрози для життя таких ушкоджень.» Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку.

- 2.1.3. До ушкоджень, що небезпечні для життя, належать:

б) відкриті і закриті переломи кісток склепіння та основи черепа, за винятком кісток лицевого скелета та ізольованої тріщини тільки зовнішньої пластини склепіння черепа;

- п.2.3.5. «Правил» визначає таке: Легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності - це ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів.

Закрита черепно-мозкова травма за ступенем тяжкості відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя), згідно з п.2.1.3. б) «Правил».

Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції шкіри по місцю утворення саден та гематом у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Саме тому, садна, гематоми м`яких тканин грудної клітки відносяться до легкого тілесного ушкодження, відповідно до п.п.2.3.5 та 4.6. «Правил».

Аналізуючи вищенаведені показання обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та вищевказані письмові докази, надані стороною обвинувачення, що були досліджені судом під час судового розгляду, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з положеннями ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні поряд з іншим підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення - час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення.

Відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, що в тому числі закріплено положеннями ч.5 ст.9 КПК України щодо застосування кримінального процесуального законодавства України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, як один з принципів законності, визначених серед інших засадами кримінального провадження.

Так, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п.146) Євпропейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of December 1998, Series A no.146, p.33, § 77).

Аналогічне відображення принципів презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини міститься і в положеннях ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України.

Згідно позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 20 березня 2018 року у справі №753/11828/13-к, у змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх.

Порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), ? це певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (постанова Верховного суду України від 16 березня 2017 року у справі №671/463/15-к).

У даному кримінальному провадженні порядок, встановлений КПК України дотримано, при цьому, суд при оцінці доказів враховує, що згідно зі ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до вимог ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Наведені судом вище докази, згідно вимог ст.ст.85, 86 КПК України, є належними та допустимими.

Поряд з цим, слід зазначити, що підстав для визнання доказів недопустимими судом не встановлено, оскільки під час судового розгляду не було встановлено фактів істотних фундаментальних порушень прав і свобод учасників кримінального провадження, регламентованих положеннями ст.87 КПК України.

При оцінці доказів суд дійшов вказаних висновків, виходячи з наступного.

Так, частиною 1 статті 87 КПК України визначено, що для визнання доказу недопустимим необхідно встановити, що при його отриманні були істотно порушені права і свободи людини, гарантовані Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Разом з тим, частина 2 цієї ж статті встановлює, яке саме порушення суд має визнати істотним, істотність порушення прав і свобод у інших випадках має вирішуватися судом, виходячи з обставин порушення та їх впливу на отримання доказів.

Згідно постанови Верховного Суду від 01 грудня 2020 року у справі №318/292/18 вищенаведені норми процесуального закону не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості, з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК України істотним та яким саме чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

У постановах від 28 січня 2020 року у справі №359/7742/17 та від 8 жовтня 2019 року у справі №639/8329/14-к Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК України до наданих сторонами доказів, Суд повинен виходити з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 8 жовтня 2019 року у справі №639/8329/14-к, суд, визнаючи доказ недопустимим відповідно до частини 2 або 3 статті 87 КПК України, має зазначити, який саме пункт цих положень став підставою для такого рішення. Якщо суд визнає доказ недопустимим з посиланням на частину 1 статті 87 КПК України, він має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми. Крім того, суд, вирішуючи питання щодо недопустимості доказу з точки зору частини 1 статті 87 КПК, має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, що воно зумовило визнання такого доказу недопустимим.

В постанові від 06 липня 2021 року у справі №720/49/19 Верховний Суд зазначив, що будь-яке процесуальне порушення, допущене в ході збирання доказів, саме по собі не може бути підставою для визнання їх недопустимими, а тому, за наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів, визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

Безумовно, істотним порушенням фундаментальних прав і свобод особи є отримання доказів, внаслідок поганого поводження, порушення права не свідчити проти себе та на правову допомогу захисника, що не може бути прийнятним в системі правосуддя.

Водночас, порушення тих чи інших численних формальностей, які регулюють порядок проведення кримінального розслідування чи вчинення окремих процесуальних дій, які жодним чином не зачіпають права і свободи особи, мають оцінюватися, виходячи з балансу конкуруючих інтересів: потреби суспільства у розкритті злочину і покаранні злочинця та важливості цих формальностей для забезпечення справедливості розгляду справи в цілому.

В постанові від 15 лютого 2018 року у справі №357/14462/14-к Верховний Суд вказав, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону ситуація, при якій підставою для визнання доказів недопустимими виступає якість змісту документів.

А тому, виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що підстав, передбачених ст.87 КПК України для визнання наданих стороною обвинувачення доказів недопустимими у даному кримінальному провадженні немає, оскільки визнання доказів недопустими в розрізі положень ст.87 КПК України може мати місце не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вищенаведені зібрані органом досудового розслідування докази, що були досліджені в судовому засіданні, які узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам справи, суд визнає належними і допустимими та кладе їх в основу вироку.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про відсутність у нього умислу на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, суд визнає необґрунтованими.

Вказані твердження обвинуваченого спростовуються в цій частині вищенаведеними послідовними неодноразовими показаннями потерпілого ОСОБА_5 , як в суді, так і в ході досудового розслідування, показаннями свідка ОСОБА_8 , даними висновку судово-медичної експертизи про виявлення у потерпілого ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень в місці розташування життєво-важливих органів.

У суду немає підстав не довіряти показанням потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_8 . В судовому засіданні не встановлено обставин для обмови потерпілим і вказаним свідком обвинуваченого ОСОБА_7 .

Знаряддя вчинення кримінального правопорушення, кількість та локалізація тілесних ушкоджень, завданих потерпілому ОСОБА_7 свідчать про наявність умислу у останнього на заподіяння потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, при цьому умислом ОСОБА_7 , який наносив удари руками і ногами, в тому числі дерев`яною палицею по голові потерпілому, охоплювалась можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

На підставі викладеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК за обставин, встановлених судом.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який працює, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, вину в ході судового розгляду визнав, щиро розкаявся, добровільно відшкодував потерпілому ОСОБА_5 матеріальну та моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, зробив для себе відповідні висновки, засудив свої дії, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття обвинуваченого в судовому засіданні щодо наслідків, які настали від його дій, добровільне відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди потерпілому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, вищезазначених даних про особу обвинуваченого, який працює, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, вину в ході судового розгляду визнав, щиро розкаявся, добровільно відшкодував потерпілому ОСОБА_5 матеріальну та моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, раніше не судимий, щиро розкаявся щодо наслідків, які настали від його дій, за тривалий час, що минув з дня події не вчинив нових кримінальних правопорушень, враховуючи поряд з цим думку потерпілого, який вибачив обвинуваченого, послався на те, що не має до ОСОБА_7 будь-яких матеріальних та моральних претензій, який відшкодував йому матеріальну та моральну шкоду в повному обсязі, при цьому просив суд призначати обвинуваченому покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе призначити ОСОБА_7 мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ч.1 ст.121 КК України, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України з випробуванням, яке буде достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Речові докази по справі: дерев`яну палицю зі слідами речовини бурого кольору, яка приєднана до матеріалів кримінального провадження, слід знищити; паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення водія № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , банківську картку Монобанк, дві знижкові карти, срібний ланцюжок, що належать потерпілому ОСОБА_5 та передані на зберігання дружині останнього - ОСОБА_13 під розписку - слід залишити у володінні та користуванні потерпілого ОСОБА_5 .

Речові докази по справі: зразки защічного (букального) епітелію ОСОБА_5 , які приєднані до матеріалів кримінального провадження, слід зберігати при матеріалах кримінального провадження як джерело доказів.

Речові докази по справі: змиви з обох рук ОСОБА_7 та зразки защічного (букального) епітелію ОСОБА_7 , що приєднані до матеріалів кримінального провадження, слід зберігати при матеріалах кримінального провадження як джерело доказів.

Речові докази: CD-R диск, на якому міститься відеозапис слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_8 , DVD-R диск, на якому міститься відеозапис слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 , які приєднані до матеріалів кримінального провадження, слід зберігати при матеріалах кримінального провадження як джерело доказів.

Крім того, підлягають стягненню з ОСОБА_14 процесуальні витрати у розмірі 1823 гривні 60 копійок за проведення по справі судово-медичної експертизи.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

засудив:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, і призначити йому покарання за це кримінальне правопорушення у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у вигляді 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази по справі: дерев`яну палицю зі слідами речовини бурого кольору, яка приєднана до матеріалів кримінального провадження - знищити; паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення водія № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , банківську картку Монобанк, дві знижкові карти, срібний ланцюжок, що належать потерпілому ОСОБА_5 та передані на зберігання дружині останнього - ОСОБА_13 під розписку - слід залишити у володінні та користуванні потерпілого ОСОБА_5 .

Речові докази по справі: зразки защічного (букального) епітелію ОСОБА_5 , які приєднані до матеріалів кримінального провадження - зберігати при матеріалах кримінального провадження як джерело доказів.

Речові докази по справі: змиви з обох рук ОСОБА_7 та зразки защічного (букального) епітелію ОСОБА_7 , що приєднані до матеріалів кримінального провадження - зберігати при матеріалах кримінального провадження як джерело доказів.

Речові докази: CD-R диск, на якому міститься відеозапис слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_8 , DVD-R диск, на якому міститься відеозапис слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 , які приєднані до матеріалів кримінального провадження - зберігати при матеріалах кримінального провадження як джерело доказів.

Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати у розмірі 1823 гривні 60 копійок за проведення по справі судово-медичної експертизи.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: