Справа № 201/4741/24
Провадження № 1-кс/201/1607/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Щастинської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 (відеоконференцзв`язок), захисника ОСОБА_4 (відеоконференцзв`язок), розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого 2-го відділення СВ 3-го управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_5 , погодженого прокурором Щастинської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ст. 113, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 260 КК України, у кримінальному провадженні № 0000257, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад клопотання.

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з вищевказаним клопотанням, в обґрунтування якого посилається на те, що слідчими СВ 3-го управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені за № 0000257, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ст. 113, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 260 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 у вказаному кримінальному провадженні набув статусу підозрюваного у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, до слідчого за викликами не з`являється, перебуває на тимчасово окупованій території, його оголошено у розшук, наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, просив в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Позиції учасників.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі з підстав, вказаних в клопотанні.

Захисник поклався на розсуд суду.

Встановлені слідчим суддею обставини.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі - Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Статтями 1-3 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Людина, її життя і здоров?я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно статті 5 Конституції України, носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов?язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Так, упродовж 2014 року, у зв`язку з демократичними процесами, що відбувались в Україні, невстановлені на цей час особи вступили у злочинну змову та вирішили за допомогою іррегулярних незаконних збройних формувань чинити злочинні дії проти України та здійснювати тимчасову окупацію частини її території.

Одним з таких незаконних збройних формувань, утворених з метою ведення бойових дій, здійснення розвідувальної, підривної та диверсійної діяльності проти підрозділів Збройних сил України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби та інших правоохоронних органів на території України, у тому числі на території міст Сєвєродонецька та Лисичанська, являлася так звана «Армія Юго-Востока».

Крім того, вказані підрозділи, у тому числі так звана «Армія Юго-Востока», забезпечували окупацію окремих територій Луганської області, у тому числі Попаснянського району та міста Лисичанськ Луганської області.

Активну участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування, так званої «Армії Юго-Востока», на території окремих районів Луганської області, у тому числі Попаснянського району, міста Лисичанськ Луганської області брали ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджений за даним фактом вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 26.12.2019, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які діяли у його складі умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер вчинюваних дій, з особистих мотивів, разом з іншими невстановленими особами.

Так, на початку липня 2014 року (точний час та дату під час досудового розслідування встановити не представилося можливим) ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , увійшов до складу не передбаченого законом збройного формування, діючого на територіях окремих районів Луганської області, у тому числі Попаснянського району та міста Лисичанськ Луганської області - так званої «Армії Юго-Востока».

Увійшовши до вказаного незаконного збройного формування, ОСОБА_9 , маючи умисел приймати активну участь у діяльності зазначеного формування, при цьому розумів, що його діяльність спрямована на: заволодіння окремими територіями та їх утримання, знищення живої сили супротивника з використанням вогнепальної зброї, вибухових речовин та іншої зброї.

Вступивши в зазначене збройне формування, ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, розуміючи незаконність діяльності формування, приймав в ньому активну участь, зокрема, виконував вказівки осіб, які були рангом вище нього.

Так, ОСОБА_9 , діючи в порушення ч. 6 ст. 17 Конституції України, якою передбачено, що на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, приблизно на початку липня 2014 року прибув до міста Лисичанська Луганської області, де на добровільній основі увійшов до структурного підрозділу не передбаченого законом збройного формування, яке на той час мало назву « ІНФОРМАЦІЯ_5 », та діючи під позивним « ОСОБА_10 » в структурному підрозділі «підривної групи» під керівництвом ОСОБА_7 , позивний « ОСОБА_11 », яке діяло на території Луганської області, почав приймати активну участь у діяльності такого не передбаченого законом збройного формування, при цьому розуміючи, що діяльність не передбаченого законом збройного формування спрямована на заволодіння окремими територіями та їх утримання, протистояння Збройним силам України, правоохоронним органам, органам державної влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також вчинення тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень, у тому числі з використанням вогнепальної зброї, вибухових речовин та іншого озброєння.

У період часу приблизно з початку липня 2014 року до початку серпня 2014 року ОСОБА_9 , діючи умисно, приймаючи активну участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування так званої «Армії Юго-Востока», яка діяла на окремих територіях Луганської області, в тому числі Попаснянського району, міста Лисичанськ, вдягнувши камуфляжну форму без знаків відмінності, з «георгіївськими стрічками», отримавши вогнепальну зброю, виконував роль мінера «підривної групи» під керівництвом ОСОБА_7 , яка є частиною не передбаченого законом збройного формування, яке на той час мало назву « ІНФОРМАЦІЯ_5 », проводив мінування об?єктів, а саме: мостів та доріг розташованих на територіях окремих районів Луганської області, у тому числі Попаснянського району та міста Лисичанськ Луганської області, здійснював чергування на замінованих об?єктах, підтримував в справному стані та обслуговував прилади мінування, встановлені на об?єктах.

Крім того, приблизно на початку липня 2014 року у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючого у складі не передбаченого законом збройного формування - так званої «Армії Юго-Востока», позивний «Немец», засуджений за даним фактом вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 26.12.2019, виник злочинний умисел на вчинення з метою ослаблення держави вибухів, спрямованих на зруйнування об?єктів, що мають важливе народногосподарське значення, розташованих на території окремих районів Луганської області, у тому числі Попаснянського району, міста Лисичанськ Луганської області, дестабілізації суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України, які б створювали небезпеку для життя та здоров?я людей, впливу на прийняття рішень органами державної влади і органами місцевого самоврядування, привернення уваги громадськості до своїх політичних поглядів та підтримку ідеї законності створення на території Луганської області не передбаченого законом збройного формування - так званої «Армії Юго-Востока».

Так, ОСОБА_7 , діючи в порушення вимог ч. 6 ст. 17 Конституції України, якою передбачено, що на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом, усвідомлюючи неможливість одноособової реалізації своїх злочинних намірів, приблизно з початку липня 2014 року організував стійку злочинну групу з числа осіб, які теж входили до складу не передбаченого законом збройного формування так званої «Армії Юго-Востока», до якої на добровільній основі та єдності злочинних намірів увійшли:

- громадянин України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , учасник «групи підривників» незаконного збройного формування так званої «Армії Юго-Востока», який для дотримання вимог конспірації та укриття власної приналежності до діяльності незаконних збройних формувань у колі спілкування членів незаконного збройного формування використовував прізвисько («позивний») Знахарь»;

- громадянин України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , учасник «групи підривників» незаконного збройного формування так званої «Армії Юго-Востока», який для дотримання вимог конспірації та укриття власної приналежності до діяльності незаконних збройних формувань у колі спілкування членів незаконного збройного формування використовував прізвисько («позивний») - « ІНФОРМАЦІЯ_6 »;

- громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учасник «групи підривників» незаконного збройного формування так званої «Армія Юго-Востока», який для дотримання вимог конспірації та укриття власної приналежності до діяльності незаконних збройних формувань у колі спілкування членів незаконного збройного формування використовував прізвисько («позивний») - « ОСОБА_12 ».

ОСОБА_7 , будучи керівником організованої групи і організатором злочинів, здійснював загальне керівництво зазначеної групи, координував та узгоджував діяльність її членів між собою, розробив план його вчинення, який довів до відома всіх членів організованої групи, і, отримав їх згоду і схвалення.

Згідно з розробленим ОСОБА_7 злочинним планом, учасники злочинної групи у складі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 повинні були здійснювати мінування об?єктів цивільної інфраструктури, зокрема автомобільних мостів на території окремих районів Луганської області, у тому числі області, Попаснянського району, міста Лисичанськ Луганської області, які мають важливе народногосподарське значення.

На виконання вказаного плану ОСОБА_7 , позивний «Нємєц», розподілив злочинні ролі та функції кожного учасника організованої групи, згідно яких:

ОСОБА_7 , позивний «Нємєц», будучи організатором та керівником групи, виконував наступне:

-розробив єдиний злочинний план, який довів до відома всім учасникам групи, спрямований на досягнення єдиного злочинного наміру;

-здійснював, координував та узгоджував діяльність членів організованої групи між собою;

-розподіляв функції та обов?язки кожного з учасників групи, а саме надавав вказівки на викрадення осіб з метою їх подальшого позбавлення волі;

-визначав об єкт посягання та здійснював повну підготовку до вчинення диверсії;

-забезпечував учасників організованої групи необхідними вибуховими речовинами для проведення мінування об?єктів: мостів та доріг, розташованих на територіях окремих районів Луганської області, у тому числі Попаснянського району та міста Лисичанськ Луганської області, зокрема, мосту на автодорозі С 131228 (міст між селом Вєрхньокам?янське Донецької області та селом Золотарівка Попаснянського району Луганської області), який проходив через залізничну колію;

- організовував проведення мінування вказаних об?єктів;

- встановлював цілодобове чергування на замінованих об?єктах осіб з числа підпорядкованих йому членів незаконного збройного формування;

- забезпечував підтримування у справному стані та своєчасне обслуговування приладів мінування, встановлених на замінованих об?єктах;

- забезпечував здійснення збройного опору представникам підрозділів правоохоронних органів та Збройних Сил України із використанням вогнепальної зброї та вибухових пристроїв на територіях окремих районів Луганської області, у тому числі Попаснянського району та міста Лисичанськ Луганської області.

ОСОБА_8 , позивний «Знахарь». Будучи активним учасником організованої групи, виконував наступне:

- підпорядковувався ОСОБА_7 , виконував вказівки останнього;

- проводив мінування об?єктів, зокрема: мостів та доріг, розташованих на територіях окремих районів Луганської області, у тому числі Попаснянського району та міста Лисичанськ Луганської області;

- підносив необхідні ящики з вибухівкою, електродетонатори та дроти ОСОБА_9 , позивний « ОСОБА_10 » та ОСОБА_6 , позивний « ОСОБА_12 », для здійснення мінування мосту на автодорозі НОМЕР_1 (міст між селом Вєрхньокам?янське Донецької обл. та селом Золотарівка, Попаснянського району, Луганської області), який проходив через залізничну колію;

- здійснював чергування на замінованих об?єктах;

- підтримував у справному стані та обслуговував приладдя мінування, встановлених на замінованих об?єктах;

- із використанням вогнепальної зброї та вибухових пристроїв на територіях окремих районів Луганської області, у тому числі Попаснянського району, міста Лисичанськ Луганської області здійснював збройний опір представникам підрозділів правоохоронних органів та Збройних Сил України.

ОСОБА_9 , позивний « ОСОБА_10 », будучи активним учасником організованої групи, виконував наступне:

- підпорядковувався ОСОБА_7 , виконував вказівки останнього;

- проводив мінування об?єктів, зокрема: мостів та доріг, розташованих на територіях окремих районів Луганської області, у тому числі Попаснянського району, міста Лисичанськ Луганської області;

- здійснював мінування мосту на автодорозі НОМЕР_1 (міст між селом Верхньокам?янське Донецької обл. та селом Золотарівка, Попаснянського району та Луганської області), який проходив через залізничну колію;

- безпосередньо здійснив підрив вказаного мосту;

- здійснював чергування на замінованих об?єктах;

- підтримував у справному стані та обслуговував приладдя для мінування, встановлених на замінованих об?єктах;

- із використанням вогнепальної зброї та вибухових пристроїв на територіях окремих районів Луганської області, у тому числі Попаснянського району та міста Лисичанськ Луганської області здійснював збройний опір представникам підрозділів правоохоронних органів та Збройних Сил України.

ОСОБА_6 , позивний « ОСОБА_12 », будучи активним учасником організованої групи, виконував наступне:

- підпорядковувався ОСОБА_7 , виконував вказівки останнього;

- проводив мінування об?єктів, зокрема: мостів та доріг, розташованих на територіях окремих районів Луганської області, у тому числі Попаснянського району та міста Лисичанськ Луганської області;

- здійснював мінування мосту на автодорозі НОМЕР_1 (міст між селом Вєрхньокам?янське Донецької обл. та селом Золотарівка, Попаснянського району, Луганської області), який проходив через залізничну колію;

- здійснював чергування на замінованих об?єктах;

- підтримував у справному стані та обслуговував приладдя мінування, встановлених на замінованих об?єктах;

- із використанням вогнепальної зброї та вибухових пристроїв на територіях окремих районів Луганської області, у тому числі Попаснянського району та міста Лисичанськ Луганської області здійснював збройний опір представникам підрозділів правоохоронних органів та Збройних Сил України.

Виконуючи вказані функції учасники «групи підривників» у складі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , під керівництвом ОСОБА_7 , перебуваючи у складі не передбаченого законом збройного формування так званої «Армії Юго-Востока», діючи у складі організованої злочинної групи, впродовж липня-серпня 2014 року здійснювали мінування ряду мостів та доріг на територіях окремих районів Луганської області, у тому числі Попаснянського району та міста Лисичанськ Луганської області, з метою недопущення підрозділів правоохоронних органів та Збройних Сил України, задіяних у проведенні антитерористичної операції.

Так, у період часу з 10 до 20.07.2014 учасники організованої злочинної групи у складі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , під керівництвом ОСОБА_7 , разом з невстановленими слідством особами, які не були обізнані про наявність організованої злочинної групи у складі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , виїхали з м. Лисичанська Луганської області в напрямку м. Сіверськ Донецької області на автомобілі «Форд» типу «мікроавтобус» сріблястого кольору, в який попередньо завантажено за невстановлених досудовим слідством обставин, вибухові речовини типу шахтного тротилу, які придбано у невстановленому місці у невстановлених осіб, а також детонатори та шахтну підривну машинку. Приїхавши до автомобільного мосту на автодорозі С 131228 (міст між селом Верхньокам?янське Донецької області та селом Золотарівка Попаснянського району Луганської області), який проходив через залізничну колію, та здійснили його мінування за допомогою вибухових речовин шахтного тротилу.

В зазначений період, більш точні дата та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, організатор злочинної групи ОСОБА_7 , знаходячись біля вказаного мосту, надав вказівку ОСОБА_8 , піднести необхідні ящики з вибухівкою, електродетонатори, шахтну підривну машинку та дроти ОСОБА_9 , та ОСОБА_6 , які, згідно розробленого ОСОБА_7 плану, повинні були безпосередньо мінувати вказаний міст.

Надалі, ОСОБА_9 , та ОСОБА_6 , діючи на виконання розробленого ОСОБА_15 злочинного плану, направленого на досягнення єдиного результату у вигляді вчинення диверсії, згідно відведених ролей, на виконання вказівок ОСОБА_7 та з ініціативи останнього, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді зруйнування вищевказаного мосту, використовуючи вибухівку, електродетонатори, шахтну підривну машинку та дроти, заздалегідь надані їм ОСОБА_7 , здійснили мінування мосту на автодорозі С 131228 (міст між селом Верхньокам?янське Донецької області та селом Золотарівка Попаснянського району Луганської області), який проходив через залізничну колію, шляхом приєднання дротів від закладеної вибухівки до шахтної підривної машинки.

Згодом, ОСОБА_9 , позивний « ОСОБА_10 », на виконання відведеної йому ролі, відійшовши на безпечну відстань приблизно 100-150 метрів, безпосередньо привів у дію закладену вибухівку, що спричинило вибух вказаного мосту, що призвело до унеможливлення його подальшого використання.

Після вчинення вказаної диверсії учасники організованої групи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 покинули вищевказану територію.

Крім того, учасники організованої злочинної групи у складі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , маючи умисел на носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, перебуваючи у складі не передбаченого законом збройного формування так званої «Армії Юго-Востока», в період часу з липня 2014 року по серпень 2014 року, в невстановленому місті та в невстановлених в ході слідства осіб, з метою використання її при вчиненні з метою ослаблення держави вибуху (підриву) мосту на автодорозі С 131228 (міст між селом Верхньокам?янське Донецької області та селом Золотарівка Попаснянського району Луганської області), який проходив через залізничну колю, при невстановлених під час досудового розслідування обставинах незаконно придбали вогнепальну зброю, бойові припаси та вибухові речовини, а саме: автомат Калашнікова «АК-74», 186 патронів 5,45-мм, ручну бойову осколкову гранату Ф-1, ручну осколкову гранату РГ-42, вибухові речовини типу шахтного тротилу, електродетонатори, шахтну підривну машинку та дроти, які стали носити та зберігати при собі без передбаченого законом дозволу. Далі ОСОБА_8 , діючи згідно відведеної ролі, переніс вогнепальну зброю та бойові припаси, а саме: автомат Калашнікова «АК-74», 186 патронів 5,45-мм, ручну бойову осколкову гранату Ф-1, ручну осколкову гранату РГ-42, на ділянку місцевості, розташовану поблизу автошляху АДРЕСА_1 , в 150 метрах від стовпа електромережі, на якому наявні цифрові позначки «N?4 110kv-08-248-72», де загорнув у полімерний плащ синього кольору та закопав під шаром грунту серед дерев, де став незаконно зберігати без передбаченого законом дозволу.

1 квітня 2020 року в ході проведення огляду місцевості на ділянці місцевості поблизу автошляху АДРЕСА_1 , в 150 метрах від стовпа електромережі, на якому наявні цифрові позначки «N?4 110kv-08-248-72», під шаром грунту виявлено та вилучено згорток, загорнутий в полімерну плівку синього кольору, в якому виявлено та вилучено:

- автомат, який є вогнепальною зброєю - 5,45 мм - автомат конструкції Калашнікова «АК-74» N? 3747569, 1985 р.в., який виготовлений промисловим способом, придатний до стрільби;

- патрони у кількості 186 (сто вісімдесят шість) штук, які було вилучено з п?яти магазинів до автомату Калашнікова та одного магазину до кулемета РПК - є бойовими припасами - 5,45-мм військовими патронами зразка 1974 року, малоімпульсивними унітарними патронами проміжного типу, центрального бою. Патрони виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби;

- конструктивно-оформлений заряд вибухової речовини (тротил) - корпус ручної осколкової гранати РГ-42 та засіб ініціювання вибуху - запал типу УЗРГМ для ручних гранат РД-5, Ф-1 та РГ-42, який містить заряд комбінованої вибухової речовини (ТНРС+азид свинцю та ТЕН або гексоген). У конструктивному поєднанні, корпус ручної гранати осколкової гранати РГ - 42 з запалом типу УЗРГМ, є бойовим припасом - ручною осколковою гранатою РГ-42. Ручна осколкова граната РГ - 42 є у справному стані та придатна до вибуху;

- залишок корпусу ручної осколкової гранати Ф-1 та підривач УЗРГМ (УЗРГМ-2), які утворилися в результаті їх вибуху, які вибухових речовин не містять. До моменту їх руйнування (вибуху), могли бути конструктивно поєднані між собою, тобто, були бойовим припасом - ручною осколковою гранатою Ф-1, яка була придатна до вибуху;

- металеве кільце, металеві частини різного розміру, частині полімерного шприца в пакеті N? АВ 009117, в речовині коричневого кольору, схожої на грунт в спеціальному пакеті №AB 036896, виявлено сліди вибухової речовини - тротилу, нітрат іони - компонент, який може входити до складу продуктів вибухового перетворення або до складу сумішевих вибухових речовин, та нітрит іони - компонент, який може входити до складу продуктів вибухового перетворення.

Виявлені та вилучені вогнепальна зброя та бойові припаси ОСОБА_6 придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ст. 113,

ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 260 КК України, тобто в участі у не передбаченому законом збройному формуванні, вчиненні з метою ослаблення держави вибуху, спрямованого на зруйнування об?єкту, який має важливе народногосподарське значення, вчинене у складі організованої злочинної групи, носінні, зберіганні та придбанні, вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Щодо обґрунтованої підозри.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі "Murray v.United Kingdom", 14310/88, 28.10.94, п. 55).

Уявлення про "обґрунтовану підозру" має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених

ч. 3 ст. 28, ст. 113, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 260 КК України, та перебування останього на тимчасово окупованій території України повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями свідків ОСОБА_16 , та ОСОБА_17 ; протоколами огляду за участю вищезазначених свідків; показаннями підозрюваного ОСОБА_8 ; висновком експерта №19/113/11-91е-19/113/8/1-55е;

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в участі у не передбаченому законом збройному формуванні, вчиненні з метою ослаблення держави вибуху, спрямованого на зруйнування об?єкту, який має важливе народногосподарське значення, вчинене у складі організованої злочинної групи, носінні, зберіганні та придбанні, вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Щодо належного повідомлення про підозру.

У зв`язку із проведенням бойових дій на тимчасово окупованій території України, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, на офіційному веб-сайті Служби безпеки України було опубліковано повістку про виклик ОСОБА_6 на 28.07.2020, 29.07.2020, 30.07.2020 за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ст. 113, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 260 КК України, допиту в якості підозрюваного тощо.

Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_6 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Главою 11 КПК України визначається порядок виклику слідчим, прокурором, судовий виклик і привід.

Відповідно до ч. 2 ст. 135 КПК України у редакції від 03.07.2020 року, яка діяла на момент повідомлення особі про підозру, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

30.07.2020 повідомлення про підозру ОСОБА_6 було вручено батьку підозрюваного ОСОБА_18 .

Крім того, 30.07.2020 року повістку про виклик підозрюваного ОСОБА_6 на 12 годину 00 хвилин на 03.08.2020, 04.08.2020, 05.08.2020 за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій, допиту в якості підозрюваного тощо, було вручено було вручено батьку підозрюваного ОСОБА_18 .

Жодного разу у призначений час підозрюваний ОСОБА_6 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Таким чином 30.07.2020 у кримінальному провадженні № 0000104 від 01.04.2020 ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ст. 113, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 260 КК України, тобто в участі у не передбаченому законом збройному формуванні, вчиненні з метою ослаблення держави вибуху, спрямованого на зруйнування об?єкту, який має важливе народногосподарське значення, вчинене у складі організованої злочинної групи, носінні, зберіганні та придбанні, вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

28.08.2020 Луганською обласною прокуратурою матеріали досудового розслідування щодо підозрюваних ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були виділені з матеріалів досудового розслідування за №0000104 від 01.04.2020.

Щодо ризиків.

Слідчий суддя вважає доведеними вказані ризики, передбачені пунктами 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідчий суддя враховує, що як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а обов`язки, про покладення (продовження) яких клопоче орган досудового розслідування у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини:

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 в разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, в яких він підозрюється.

Санкція ст. 113 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої;

Санкція ч. 2 ст. 260 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої;

Санкція ч. 1 ст. 263 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років;

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, а саме показань свідків, що свідчать про протиправну діяльність ОСОБА_6 ;

- переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території України, про що свідчить неприбуття на виклик до СВ 3 управління шість разів, у тому числі тричі у статусі підозрюваного та не повідомлення слідчому та прокурору про причини та неможливість прибуття на виклик, у зв`язку з чим його оголошено у розшук;

- спосіб вчинення злочину (здійснює злочинну діяльність умисно, що має негативні наслідки для всієї територіальної громади та України в цілому, знаходиться на тимчасово окупованій території, співпрацюючи представниками незаконних збройних формувань, що з великою часткою ймовірності спонукатиме його до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу).

Про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, пов`язаний із можливістю знищити, сховати або спотворити

ОСОБА_6 будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить:

- ОСОБА_6 продовжує добровільно співпрацювати із представниками незаконних збройних формувань та перебуває на тимчасово окупованій території України;

- ОСОБА_6 на теперішній час перебуває на тимчасово окупованій території України, продовжує свою злочинну діяльність, що має наслідком подальше вчинення ним інших злочинів проти основ національної безпеки України.

Щодо розшуку.

У зв`язку із переховуванням від органів досудового розслідування, постановою слідчого від 31.07.2020 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

Щодо перебування підозрюваного на окупованій території.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 грудня 2022 року. Згідно зазначеного переліку

м. Лисичанськ Лисичанської міської територіальної громади Луганської області, перебуває під тимчасовою окупацією та оточенні (блокуванні) з боку РФ.

Таким чином, факт тимчасової окупації території АДРЕСА_1 є загальновідомим та не потребує додаткового підтвердження.

Той факт, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України підтверджується вищевказаними доказами.

Висновки.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З огляду на те, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також факт того, що сукупність доказів у своєму зв`язку вказують слідчому судді на достатність підстави вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України, його оголошено у розшук, слідчим суддею встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до вищевказаного переліку, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Щодо застави.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до переліку, перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави слідчий суддя не визначає.

Інші питання.

Згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі ч. 6 статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, тобто визначення, таким чином строку тримання особи під вартою, здійснюється лише під час застосування щодо особи запобіжного заходу, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, можливе після затримання особи, а слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 193, 194, 197 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити.

В порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ст. 113, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 260 КК України, у кримінальному провадженні № 0000257, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2020 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановлює ухвалу.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору Щастинської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1