печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2916/24-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

слідчого: не з`явився,

представника власника майна - адвоката: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань полковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000009 від 22.04.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 364-1, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 233, ч. 3 ст. 209 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань полковник Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , за погодженням прокурора другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку проведеного 18.01.2024 року під час затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000009 від 22.04.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 364-1, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 233, ч. 3 ст. 209 КК України.

Предметом досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні є встановлення обставин протиправної передачі у приватну власність громадян для ведення індивідуального садівництва земельних ділянок, на яких розміщені гідротехнічні споруди Київської ГЕС стратегічного значення.

Наразі до кримінальної відповідальності притягнуто керівників та учасників злочинної організації, які шляхом шахрайства та із застосуванням методів легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, заволоділи землями, що є частиною об`єкту державної власності, переданому на праві господарського відання ПАТ «Укргідроенерго».

Окрім того вчиненню цих злочинних дій сприяв заступник начальника Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області, який, перевищуючи свої службові повноваження, прийняв протиправні рішення про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян за рахунок земель державної власності.

Зокрема встановлено, що відповідно до Постанови Ради Міністрів Української РСР № 588 від 30.07.1966 «Про відведення земель під об`єкти Київської-Комсомольської гідроелектростанції» № 588 від 30.07.1966 прийнято рішення про відведення під об`єкти Київської-Комсомольської гідроелектростанції із земель землекористувачів Київської і Чернігівської областей під основні споруди гідровузла 993,8 га, під водоймище Київської-Комсомольської гідроелектростанції 91 085,4 га, під захисні споруди на водоймищі 6229,3 га, для створення захисних лісових насаджень на берегах водоймища 9137,7 га.

Одночасно дирекції будівництва Київської-Комсомольської гідроелектростанції доручено побудувати через кар`єр-канал лівобережної захисної дамби міст в районі села Лебедівка Київської області для сполучення з землями, розташованим за кар`єр-каналом.

Технічні характеристики розподільчої дамби відображено у «Технічному паспорті гідротехнічних споруд Київської ГЕС», розробленому ПАТ «Укргідропроект», яке є генеральним проектувальником Каскаду Київських ГЕС та ГАЕС.

Так, за даними цього паспорту Київська ГЕС є комплексною гідротехнічною спорудою та складається із споруд ГЕС з водоскидами, відкритого розподільчого пристрою, правобережного та лівобережного стояка, пристанційного майданчика, розподільчої дами, огороджуючої захисної дамби, мостового переходу та інших споруд.

Відповідно до Технічних умов експлуатації гідротехнічних споруд Київської ГЕС, розроблених проектно-вишукувальним та науково-дослідним інститутом «Гідропроект» ім. С.Я. Жука в 1965 році, «для захисту сільськогосподарських угідь і с. Хотянівка від затоплення паводковими дніпровськими водами зі сторони нижнього б`єфа ГЕС вздовж лівого берега дренажного каналу побудована захисна дамба. Починається дамба від існуючої дамби (приблизно ПК 40+00), проходить на відстані 50 м від лівого берега дренажного каналу і закінчується у с. Лебедівка. Довжина дамби 14,6 м, відмітка гребня 98,5 м вибрана за умови недопущення переливу паводка 5% забезпеченості».

Упродовж 60-их років минулого століття проведено будівництво та у 1966 році введено в експлуатацію Київську ГЕС, у тому числі завершено будівництво лівобережної захисної греблі із дренажним каналом протяжністю понад 40 км на території Лебедівської і Хотянівської сільських рад Вишгородського району Київської області, а також будівництво захисної дамби між с. Хотянівка та с. Лебедівка Вишгородського району Київської області, загальною довжиною 14,6 км.

З метою укріплення основи земляної греблі державним підприємствам лісового господарства доручено провести засадження її гребня лісовими породами дерев.

Всі вищевказані об`єкти є гідротехнічними спорудами Київської ГЕС, що виконують функцію підпору води та водосховища, для можливості його комплексного використання, захисту територій від затоплення чи підтоплення при розрахункових рівнях води у водосховищі.

Окрім того, в Єдиному реєстрі об`єктів державної власності під реєстровим номером 20588716.1 АААЖБЛ698 обліковується об`єкт державної власності «Земляні плотини та дамби» (відповідно до Класифікатора державного майна 2152.1 Дамби гідроенергетичні, інвентарний номер 00200061), розташований за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Набережна, 1-Г, як майно, що не ввійшло до статутних капіталів (пайових фондів) господарських товариств. До складу цього об`єкту входять вищевказані лівобережні захисна дамба і гребля, дренажний канал і захисна дамбі між с. Хотянівка та с. Лебедівка Вишгородського район Київської області.

Вказаний об`єкт державної власності з 1996 року і до теперішнього часу перебуває на балансі Філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» ПАТ «Укргідроенерго» та має важливе стратегічне значення для гідроенергетики України, виконуючи особливу захисну функцію в системі функціонування Київської ГЕС та Київського водосховища.

За даними Єдиного реєстру об`єктів державної власності, а також технічного паспорту на громадський (виробничий) будинок (приміщення) земляні плотини та дамби (інвентаризаційна справа № 5202211), виготовленого КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» на замовлення ПАТ «Укргідроенерго», загальна площа основи цього об`єкту становить 30 764 000 кв.м., тобто 3 076,4 га, а його протяжність понад 60 км по лівому березі Київського водосховища, що охоплює територію Київської та Чернігівської областей.

Аналогічні відомості внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якому заначено, що власником об`єкта нерухомого майна № 18 дамба гідроенергетична (земляні плотини та дамби) є держава в особі Міністерства економіки України, а його правонабувачем ПАТ «Укргідроенерго», який володіє цим об`єктом на праві господарського відання.

Згідно із висновком судової земельно-технічної експертизи № 27377/23-41 від 22.11.2023, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, при співставленні даних зазначеного технічного паспорту з картографічними матеріалами місцевості Київської області встановлено, що територія від урізу води Київського водосховища до урізу води обвідного дренажного каналу є гідротехнічною спорудою, а саме земляною плотиною та дамбою.

Зазначені твердження повністю узгоджуються із матеріалами проекту будівництва Київської ГЕС та технічними паспортами експлуатації її гідротехнічних споруд, розробленими відповідними проектно-вишукувальними установами протягом 60-их років минулого століття.

Окрім того на виконання вимог Закону України «Про електроенергетику» та Постанови Кабінету Міністрів України № 416 від 31.03.2004 «Про затвердження Порядку встановлення особливого режиму охорони на території забороненої зони та контрольованої зони гідротехнічних споруд» 18.06.2004 міжвідомча комісія по встановленню кордонів забороненої зони та контрольованої зони на гідротехнічних спорудах ВАТ «Укргідроенерго» встановила межі заборонених та контрольованих зон вказаних об`єктів.

Зокрема, до контрольованої зони Київської ГЕС серед іншого відноситься:

- лівобережна земляна гребля водосховища, від огорожі забороненої зони лівобережного пристанційного майданчика ГЕС довжиною 40,2 км, та по ширині від урізу води водосховища ГЕС до урізу води дренажного каналу, з обладнаними на ній автомобільними дорогами;

- автомобільна дорога з сторони м. Вишгород, від розгалуження на ГЕАС-ГЕС, що проходить по правобережній греблі, залізобетонній споруді та гребню лівобережної земляної греблі довжиною 40,2 км, та розташована вздовж неї нижня інспекторська дорога до с. Лебедівка.

Кордони забороненої та контрольованої зон Київської ГЕС затверджено наказом Міністерства палива та енергетики України «Про встановлення кордонів заборонених та контрольованих зон гідротехнічних споруд» від 04.04.2005 № 148.

Після завершення будівництва резиденції «Межигір`я» Міністр енергетики та вугільної промисловості України ОСОБА_6 видав наказ № 241 від 29.06.2011 «Про створення міжвідомчої комісії з перегляду території забороненої та контрольованої зони гідротехнічних споруд філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» ВАТ «Укргідроенерго», якій доручено переглянути та встановити нові кордони території забороненої та контрольованої зони.

На виконання цього наказу міжвідомча комісія склала акт, погоджений головою Київської ОДА ОСОБА_7 і генеральним директором ПАТ «Укргідроенерго» ОСОБА_8 04.12.2012, відповідно до якого територія забороненої та контрольованої зони гідротехнічних споруд філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» ВАТ «Укргідроенерго», до якої також входить територія на лівобережній захисній дамбі навпроти резиденції «Межигір`я», необґрунтовано зменшена.

Незважаючи на це, територія лівобережної захисної греблі і дамби не втратила статусу гідротехнічної споруди, її загальна площа розміром 3 076,4 га не зменшилася, надалі продовжуючи перебувати на балансі Філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» ПАТ «Укргідроенерго» як об`єкт державної власності.

Надалі упродовж 2012-2021 років органами місцевого самоврядування та державної влади Київської області, серед яких Вишгородська РДА, Вишгородська міська, Хотянівська та Лебедівська сільські ради, Головне управління Держгеокадастру в Київській області, які виконували повноваження розпорядників земель державної і комунальної власності, прийнято низку індивідуальних нормативних актів (розпоряджень, наказів, рішень) про виділення у приватну власність громадян земельних ділянок за рахунок територій, на яких розташовані гідротехнічні споруди Київської ГЕС.

Як правило оформлення права приватної власності на земельні ділянки здійснювалося на так званих «підставних осіб», які, будучи введеними в оману, підписували невідомі їм документи в нотаріальних конторах, не усвідомлюючи їх змісту та юридичного значення. За такої шахрайської схеми відбулося заволодіння земельними ділянками, на який побудовано котеджні містечка елітної нерухомості Riviera Village, KyivSea, SHELEST, GoldFish, Good River, Goodlife Park, загальною площею понад 300 га.

При цьому у встановленому порядку погодження вилучення земельних ділянок у законного землекористувача вказаних земель, які перебувають у постійному користуванні ПАТ «Укргідроенерго» та його філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС», не отримано і передача земель у приватну власність громадян здійснена без їх відома.

Так, наказами начальника Головного управління Держгеокадастру у Київській області ОСОБА_9 від 17.09.2020 № 10-14188/15-20-сг, № 10-14189/15-20-сг, № 10-14190/15-20-сг, № 10-14191/15-20-сг, № 10-14192/15-20-сг, № 10-14193/15-20-сг, № 10-14194/15-20-сг, № 10-14195/15-20-сг, № 10-14196/15-20-сг, № 10-14197/15-20-сг, № 10-14198/15-20-сг, № 10-14199/15-20-сг, № 10-14201/15-20-сг № 10-14204/15-20-сг затверджено проекти землеустрою, розроблені ФОП ОСОБА_10 , та передано у власність громадян земельні ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення індивідуального садівництва, що розташовані на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області.

На підставі цих наказів державним кадастровим реєстратором у Вишгородському районі проведено державну реєстрацію права приватної власності громадян на земельні ділянки площею біля 0,12 га кожна з наступними кадастровим номерами: :33:018:0923, :33:018:0024, :33:018:0025, :33:018:0026, :33:022:0915, :33:022:0916, :33:022:0917, :33:022:0918, :33:022:0919, :33:022:0920, :33:022:0921, :33:022:0922, :33:022:0923, :33:022:0924.

Окрім того, наказами в.о. начальника голови комісії з ліквідації Головного управління Держгеокадастру у Київській області ОСОБА_11 від 25.02.2021 № 10-814/15-21-сг та від 26.02.2021 № 10-871/15-21-сг затверджено проекти землеустрою, розроблені ТОВ «Перша земельна агенція», та передано у власність громадян земельні ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення індивідуального садівництва, що розташовані на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області.

На підставі цих наказів державним кадастровим реєстратором у Вишгородському районі проведено державну реєстрацію права приватної власності громадян на земельні ділянки площею біля 0,12 га кожна з наступними кадастровим номерами: :33:016:0946, :33:016:0941, :33:016:0003, :33:016:0951, :33:016:0938, :33:016:0906, :33:016:0911.

За матеріалами кримінального провадження, у тому числі зібраними відомостями УСР в Київській області ДСР НПУ, замовником заволодіння вказаними земельними ділянками був ОСОБА_5 , який заздалегідь організував довірених йому осіб, серед яких ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , для виконання злочинних дій у складі злочинної організації. Останні, виконуючи вказівки і доручення ОСОБА_5 , протягом 2020-2021 років реалізували механізм протиправного заволодіння землями, що розташовані на гідротехнічних спорудах ПАТ «Укргідроенерго», які як об`єкт державної власності не підлягає приватизації згідно із законом. Надалі вказані особи через укладення договорів купівлі-продажу земельних ділянок здійснили низку дій, спрямованих на легалізацію майна, отриманого злочинним шляхом, і передачу його у приватну власність кінцевому вигодонабувачу ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. З ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 233, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.

Так, 18.01.2024, о «14» год. «47» хв., старший слідчий в ОВС першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_18 в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000009 в порядку ст. 208 КПК України, перебуваючи на пропускному пунктів «Шегині - Медика» Львівської митниці, затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. З ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 233, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.

В ході затримання ОСОБА_5 , на підставі ч. З ст. 208 КПК України, з дотриманням положень, передбачених ч. 7 ст. 233 і ст. 236 КПК України, слідчим здійснено обшук затриманої особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за результатами якого виявлено і вилучено наступні речі і предмети, які мають значення для досудового розслідування, а саме:

- Грошові кошти на загальну суму 4170 гривень;

- Ключ - брелок від автомобіля MERCEDES-BENZ» класу «S»;

- Мобільний телефон iPhone» моделі «13» чорного кольору в чохлі чорного кольору;

- Годинник «Гармін Фенікс» чорного кольору.

Постановою слідчого від 18.01.2024 вказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000009 від 22.04.2014 року.

Враховуючи, що вилучене в ході обшуку майно має доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки містить на собі відомості, що є важливими для кримінального провадження та можуть бути використані як докази факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий просить накласти арешт на зазначене майно.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Прокурор/слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки слідчому судді не відомі.

В судове засіданні представник власника майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_19 не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі. Крім того, надав свої письмові заперечення, вказавши на необґрунтованість клопотання, оскільки вилучене майно не може мати слідів кримінального правопорушення та жодних відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження № 0000009 від 22.04.2014 року. Відтак, вважає що клопотання про арешт майна подане без належного обґрунтування необхідності арешту майна з посиланням на відповідні докази, що є підставою для відмови в його задоволенні.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000009 від 22.04.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 364-1, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 233, ч. 3 ст. 209 КК України.

В рамках здійснення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, 18.01.2024, о «14» год. «47» хв., старший слідчий в ОВС першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_18 в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000009 в порядку ст. 208 КПК України, перебуваючи на пропускному пунктів «Шегині - Медика» Львівської митниці, затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. З ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 233, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.

В ході затримання ОСОБА_5 , на підставі ч. З ст. 208 КПК України, з дотриманням положень, передбачених ч. 7 ст. 233 і ст. 236 КПК України, слідчим здійснено обшук затриманої особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за результатами якого виявлено і вилучено наступні речі і предмети, які мають значення для досудового розслідування, а саме:

- Грошові кошти на загальну суму 4170 гривень;

- Ключ - брелок від автомобіля MERCEDES-BENZ» класу «S»;

- Мобільний телефон iPhone» моделі «13» чорного кольору в чохлі чорного кольору;

- Годинник «Гармін Фенікс» чорного кольору.

Слідчий вказує, що з метою забезпечення збереження речових доказів виникла необхідність в накладенні арешту на вилучене в ході обшуку майно, яке постановою слідчого від 18.01.2024 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000009 від 22.04.2014 року.

Відповідно до ст. 131 КПК України, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так, на правову підставу для звернення з клопотанням слідчий посилається на п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, згідно якого арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вилучене під час обшуку майно є предметом, доказом злочину, набуте злочинним шляхом або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, отримане внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. З ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 233, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України, з наданих слідчому судді матеріалів клопотання не вбачається.

Слідчий не навів у клопотанні та не надав жодного належного і допустимого доказу, що вилучене в ході обшуку, під час затримання ОСОБА_5 майно, дійсно може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, яке здійснюється за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. З ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 233, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, який може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Однак прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Відтак, всупереч доводам слідчого, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна і при вказаних обставинах явно порушуватиметься справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як визначено у ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання про арешт майна необхідно відмовити, оскільки слідчим суддею не встановлено яким саме критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, відповідає майно. З наданих слідчому судді матеріалів не вбачається зв`язку між обставинами, які розслідуються у кримінальному провадженні, та майном, на яке накладається арешт з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 170-175, 309, 372, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань полковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000009 від 22.04.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 364-1, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 233, ч. 3 ст. 209 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1