Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 528/859/23
В И Р О К

Іменем України

02 липня 2024 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні з повною технічною фіксацією в залі суду, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000145, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.06.2023 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гребінка Гребінківського району Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні осіб не має, особою з інвалідністю не є, участі в АТО та ООС не брав, не перебуває на військовому обліку, раніше судимого: 15.03.2023 року Гребінківським районним судом Полтавської області за ст. 126-1 КК України до покарання у вигляді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.389 КК України,-

в с т а н о в и в:

Вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 15.03.2023 ОСОБА_4 засуджено за скоєння умисного кримінального проступку, передбаченого ст. 126-1 КК України до покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.

В подальшому, 26.04.2023 року засудженому ОСОБА_4 , фахівцем Лубенського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Полтавській області ОСОБА_5 , видано направлення до комунального підприємства «Гребінківський комбінат комунальних підприємств» Гребінківської міської ради для відбування покарання у виді громадських робіт загальною кількістю 150 годин, відповідно до якого ОСОБА_4 повинен був приступити до відбування покарання з 01.05.2023 року.

Окрім того, 26.04.2023 засудженого ОСОБА_4 ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також попереджено про те, що в разі ухилення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 389 КК України його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, про що відібрано підписку та пояснення засудженого.

28.04.2023 КП «Гребінківський комбінат комунальних підприємств» розроблено графік виходу засудженого ОСОБА_4 на громадські роботи для відбування покарання у травні місяці з 01.05.2023 по 31.05.2023.

Згідно з ч. 3 ст. 40 КВК України ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є: невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця, поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

ОСОБА_4 відпрацював з 01.05.2023 року за травень 20 годин з 92 згідно затвердженого графіку, не з`явившись без поважних причин та не відпрацювавши 1, 2, 4, 9 та 10 травня 2023 року, в зв`язку з чим, 11.05.2023 року, у відповідності до ч.1 ст. 40 КВК України, за порушення порядку та умов відбування покарання, передбачених ст.ст. 36-37 КВК України, засудженому ОСОБА_4 винесено застереження у вигляді письмового попередження про притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 389 КК України.

Незважаючи на винесене попередження, засуджений ОСОБА_4 діючи з прямим умислом на ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме ухилення від відбування громадських робіт, без дозволу та без поважних причин, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, жодного разу не з`явився для відбування покарання до КП «Гребінківський комбінат комунальних підприємств» починаючи з 29 травня 2023 року та по 31 травня 2023 року.

Враховуючи вищевикладене, засуджений ОСОБА_4 систематично і цілеспрямовано ухиляється від покладених на нього обов`язків, навмисне порушує порядок і умови відбування покарання, тобто злісно, свідомо і умисно ухиляється від відбування призначеного йому судом покарання у виді 150 годин громадських робіт, не з`явившись для відбування покарання більше двох разів на місяць, а саме: 1, 2, 4, 9, 10, 29, 30 та 31 травня 2023 року, у зв`язку з чим за вказаний період станом на 31.05.2023 року не відпрацював 90 годин із призначених вироком 150 годин громадських робіт.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 389 КК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, відповідно до ч.6 ст.22 КПК України, створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так, в судовому засіданні 02.07.2024 року на запитання передбачені ст.348 КПК України, обвинувачений ОСОБА_4 надав відповіді, що суть обвинувачення йому зрозуміла, свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яка передбачена ч. 2 ст.389 КК України, обставини якого викладені в зміненому обвинувальному акті від 05.12.2023 року визнає повністю, не заперечував та не оспорював щодо обставин їх вчинення, а саме місця, дати, часу та способу. Згодився надавати покази.

Прокурор Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував щодо розгляду даного кримінального провадження в спрощеному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яке передбачене ч.2 ст. 389 КК України і обставини якого викладені в зміненому обвинувальному акті від 05.12.2023 року, та беручи до уваги думки: прокурора, обвинуваченого, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачений розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.

Суд також роз`яснив учасникам розгляду даного кримінального провадження, що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При судовому розгляді кримінальної справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, питання, визначені ч.1 ст.368 КПК України, вирішуються судом.

В судовому засіданні, у порядку ст. 351 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 показав, що дійсно 15.03.2023 року він був засуджений вироком Гребінківського районного суду Полтавської області за ст. 126-1 КК України до покарання у вигляді 150 годин громадських робіт. Виконання вказаних громадських робіт йому було визначено в КП «Гребінківський комбінат комунальних підприємств» де було розроблено графік виходу на громадські роботи для відбування покарання. Так, дійсно в травні 2023 року він не виходив на громадські роботи близько 10 днів, оскільки хворів, однак в лікарню не звертався, в зв`язку з відсутністю коштів, нікого про це не повідомляв. Він розуміє, що здійснив порушення, щиро кається.

Дані покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, суд находить їх достатніми та істинними.

В судових дебатів прокурор ОСОБА_3 звернув увагу, що під час судового розгляду даного кримінального провадження обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення знайшли своє підтвердження в повному обсязі, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.389 КК України, кваліфікація є вірною і обґрунтованою, а винність обвинуваченого, окрім особистого визнання ним своєї вини, повністю підтверджена отриманими та дослідженими доказами. Зазначив, що відносно нього доцільно обрати покарання в межах санкції статі кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за ч.2 ст.389 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік; відповідно до п.4 ч.1 ст.72 КК України невідбуту частину покарання у виді громадських робіт у кількості 74 години, призначених обвинуваченому ОСОБА_4 за попереднім вироком від 15.03.2023 року перевести у 9 днів пробаційного нагляду, крім того на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 15.03.2023 року та остаточно призначити йому покарання у виді 1 року 9 днів пробаційного нагляду.

Також в судових дебатах, обвинувачений ОСОБА_4 просив суд суворо не карати, погодився з мірою покарання яка висловлена прокурором, щиро розкаявся за вчинене ним.

У судовому засіданні, окрім допиту обвинуваченого, судом були дослідженні докази, що посвідчують та характеризують його особу.

Згідно зі ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Склад злочину - це сукупність встановлених у кримінальному законі об`єктивних та суб`єктивних ознак, які визнають вчинене суспільно небезпечне діяння як злочин, тобто включає в себе наступні елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження

При встановлених обставинах, оцінюючи досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і досліджених доказів достатньо для визнання його винуватим, зважаючи на повне визнання ним вини під час судового розгляду.

Так, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України, як дії, які виразилися в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання. Таку кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає правильною, тому, суд дійшов до переконання, що обвинувачений повинен бути засуджений за санкцією вказаного кримінального закону.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується загальними засадами, які визначені у ст.65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд також виходить із положень ст.50 КК України відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Так, відповідно до ст.12 КК України вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, за ч.2 ст.389 КК України віднесено до кримінальних проступків.

За час судового розгляду справи в суді, ОСОБА_4 поводив себе позитивно, дотримувався встановленого в суді порядку, зауважень головуючого не отримував.

Щодо обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність обвинуваченого. З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого органом досудового розслідування та судом не встановлено. Щодо наявності пом`якшуючих його відповідальність обставин, судом, у відповідності до ст. 66 КК України визнано щире каяття.

Згідно вимог ч.1 ст.19 КК України ОСОБА_4 є осудним, оскільки осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Судом в повному об`ємі вивчена особа обвинуваченого ОСОБА_4 , який має фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 . За місцем якого, відсутня негативна характеристика, заяви і скарг на його поведінку не надходило.

Згідно довідки КНП «Гребінківська міська лікарня» ОСОБА_4 на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень, що підтверджується даними відповідної вимоги.

За інформацією довідки виданої Лубенським районним сектором №1 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області від 02.07.2024 року, ОСОБА_4 перебуває на обліку згідно вироку Гребінківського районного суду Полтавської області від 15.03.2023 року за ст.126-1 КК України, яким визначено покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Також враховано відсутність сім`ї та утриманців. Крім того, обвинувачений не є депутатом, будучи працездатним ніде не працює, не перебуває на військовому обліку.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

Крім того, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що згідно з положенням ч.1 ст.5 КК України, Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

На час вчинення ОСОБА_4 правопорушення санкцією ч.2 ст. 389 КК України було передбачено покарання за ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських чи витравних робіт - у виді арешту на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до трьох років.

23.08.2023 Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-IX, що набрав чинності 28.03.2024, абзац другий частини другої статті 389 КК України було викладено в такій редакції: «карається пробаційним наглядом на строк до трьох років або обмеженням волі на той самий строк».

Оскільки вказані зміни згідно змісту статті 51 КК України поліпшують становище обвинуваченого ОСОБА_4 , при призначенні йому покарання до застосування судом підлягає ч.2 ст. 389 КК України в редакції від 23.08.2023, що набрала чинності 28.03.2024.

За сукупності вищенаведених обставин, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, обставини його скоєння, особу обвинуваченого, обставину, яка пом`якшує покарання, та відсутність обставин, які б обтяжували покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.2 ст.389 КК України в чинній редакції у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства, передбачених ст. 59-1 КК України. Інший вид покарання, передбачений ч.2 ст.389 КК України, а саме обмеження волі, з урахуванням положень ч.3 ст.61 КК України, не може бути застосовано, оскільки обвинувачений є людиною пенсійного віку.

На переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.

Підстав для застосування до обвинуваченого більш тяжкого покарання чи менш тяжкого, з врахуванням тяжкості скоєного, його особи та відсутності обтяжуючих обставин, суд не знаходить.

Крім того, при призначенні покарання, суд враховує, що ОСОБА_4 засуджений вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 15.03.2023 року за ст.126-1 КК України, яким визначено покарання у виді 150 годин громадських робіт. Покарання за цим вироком в повному обсязі не відбуто.

За інформацією довідки виданої Лубенським районним сектором №1 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області від 02.07.2024 року станом на дату видачі довідки засудженим ОСОБА_6 відпрацьовано 75 годин із призначених 150 громадських робіт, залишилось відпрацювати 74 годин громадських робіт.

За змістом п.п. 4, 5 ч. 1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт; одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

Отже, із зазначених положень вбачається, що одному дню пробаційного нагляду відповідають вісім годин громадських робіт.

За таких обставин, в порядку ст. 71 КК України суд вважає за необхідне до покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 15.03.2023 року, залишок невідбутого покарання за яким залишилось 74 години громадських робіт, виходячи із розрахунку, визначеному положеннями п.п.4, 5 ч.1ст. 72 КК України (74 години : 8 = 9 днів).

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання відсутні.

Речові докази відсутні. Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Керуючись: ст. 22, ч. 3, ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 50, 59-1, 65-67, ст.71, 72, ч. 2 ст. 389 КК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі статей 71, 72 КК України до покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 15.03.2023 року та призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік 9 (дев`ять) днів із застосуванням, відповідно до ст.59-1 КК України наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства та покладенням наступних обов`язків:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, передбачена кримінальна відповідальність за ч.3 ст.389 КК України.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинувачуваному та прокурору.

Суддя ОСОБА_7