Справа № 135/656/24
Провадження № 1-кп/135/74/24
ВИРОК

іменем України

03.07.2024 м. Ладижин Вінницької області

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в режимі відео конференції у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області кримінальне провадження №0000153 від 10.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, не одружений, не працюючий, згідно зі ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 маючи умисел, спрямований на незаконне зберігання наркотичного засобу з метою збуту, а також на незаконний збут наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, всупереч вимогам Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», а також «Порядку проведення замісної підтримувальної терапії хворих з опіоїдною залежністю», затвердженого Наказом МОЗ України за № 200 від 27.03.2012, вчинив корисливі кримінальні правопорушення в сфері незаконного обігу наркотичних засобів за наступних обставин.

Так, у січні 2024 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи у комунальному підприємстві «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області на програмі замісної підтримувальної терапії для хворих з наркотичною залежністю та отримуючи у її рамках наркотичні засоби, отримав препарат ЗПТ «Метафін ІС», який містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон» та з метою подальшого збуту залишив зберігати зазначений наркотичний засіб за місцем свого проживання, а саме у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , власником якої він являється.

Надалі ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний намір на збут наркотичних засобів, 26.01.2024 близько 10 години 15 хвилин знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_3 , шляхом продажу, незаконно збув ОСОБА_7 (особа зі зміненими анкетними даними), одну таблетку білого кольору, масою 0,5014 г, що містить в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон, масою 0,0224 г, за що отримав грошові кошти в сумі 200 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 незаконно зберігав з метою збуту, а також незаконно збув наркотичні засоби, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 307 КК України.

Крім цього, у березні 2024 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи у комунальному підприємстві «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області на програмі замісної підтримувальної терапії для хворих з наркотичною залежністю та отримуючи у її рамках наркотичні засоби, отримав препарат ЗПТ «Метафін ІС», який містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон» та з метою подальшого збуту залишив зберігати зазначений наркотичний засіб за місцем свого проживання, а саме у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , власником якої він являється.

Надалі ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний намір на збут наркотичних засобів, 29.03.2024 близько 10 години 20 хвилин знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_3 , шляхом продажу, незаконно збув ОСОБА_7 (особа зі зміненими анкетними даними), три таблетки білого кольору, масою 1,525 г, що містить в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон, масою 0,067 г, за що отримав грошові кошти в сумі 600 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 повторно незаконно зберігав з метою збуту, а також незаконно збув наркотичні засоби, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім цього, протягом 2024 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи у комунальному підприємстві «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області на програмі замісної підтримувальної терапії для хворих з наркотичною залежністю, отримав у її рамках препарат ЗПТ «Метафін ІС», який містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон» та незаконно не споживаючи виписану йому дозу препарату, з метою подальшого збуту почав зберігати за місцем свого проживання, а саме у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , власником якої він являється: фрагмент таблетки, масою 0,2327 г, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон, масою 0,0103 г; чотири таблетки, загальною масою 2,0298 г, які містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон, масою 0,0896 г; чотири таблетки, загальною масою 0,6076 г, які містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон, масою 0,0268 г; три таблетки, загальною масою 1,5177 г, які містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон, масою 0,0660 г; дві таблетки, загальною масою 0,4090 г, які містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон, масою 0,0180 г; дві таблетки, загальною масою 0,2030 г, які містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон, масою 0,0089 г.

Таким чином, ОСОБА_4 повторно незаконно зберігав наркотичні засоби з метою збуту, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

ІІ. Позиція обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень за наведених вище обставин у повному обсязі, щиро покаявся і надав показання, що повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінальних правопорушень.

ОСОБА_4 пояснив, що перебуває на програмі замісної підтримувальної терапії для наркозалежних у комунальному підприємстві «Ладижинська міська лікарня», в рамках якої отримує препарат ЗПТ «Метафін ІС», що містить у своєму складі наркотичний засіб «метадон». Замість повного споживання отриманих доз препарату, ОСОБА_4 частково зберігав їх за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 , з метою подальшого збуту наркозалежним особам.

ОСОБА_4 підтвердив, що у січні 2024 року (точної дати та часу не пам`ятає) він продав своєму знайомому одну таблетку даного препарату за 200 гривень. Окрім того, у березні 2024 року (точної дати та часу не пам`ятає) він продав тому ж знайомому три таблетки препарату за 600 гривень. Він також визнав, що протягом 2024 року зберігав вдома різні кількості препарату «Метафін ІС» для подальшого збуту, усвідомлюючи незаконність своїх дій та їх небезпечний характер.

Разом з тим, ОСОБА_4 просив суд не конфісковувати його єдине житло квартиру АДРЕСА_2 , оскільки це його єдине місце проживання. У цій квартирі також зареєстрована його матір, ОСОБА_8 , яка є непрацездатною особою і не має іншого житла у власності.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням тих документів, які характеризують особу обвинуваченого.

IV.Стаття (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 незаконно зберігав з метою збуту, а також 26.01.2024 незаконно збув наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон, масою 0,0224 г, за грошові кошти в сумі 200 грн, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 307 КК України, як незаконно зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів.

Крім того, ОСОБА_4 повторно незаконно зберігав з метою збуту, а також 29.03.2024 повторно незаконно збув наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», масою 1,525 г, за грошові кошти в сумі 600 грн, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинені повторно.

Крім того, ОСОБА_4 повторно незаконно зберігав з метою збуту наркотичні засоби, обіг якого обмежено «метадон, загальною масою 0,2196 г, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне зберігання з метою збуту наркотичних засобів, вчинений повторно.

V. Мотиви призначення покарання.

Щодо основного покарання.

Відповідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 52 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За приписами ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Таким чином кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести, та з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.

Судом установлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами та відносяться до злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та їх суспільна небезпека полягає у поширенні та впливу наркоманії на свідомість людей, їх мораль та спосіб життя.

Щодо особи обвинуваченого, останній в силу ст. 89 КК України вважається таким, що немає судимості, ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щиросердному розкаянні, мотиви вчинення кримінальних правопорушень, які носять корисливий характер, не одружений, офіційно не працевлаштований, до служби зайнятості за місцем проживання не звертався та на обліку як безробітній не перебуває, має місце реєстрації та постійне місце проживання, компрометуючі матеріали за місцем проживання відсутні, перебуває на обліку у лікаря нарколога, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, що не викликає сумнівів в його осудності. Згідно з медичними документами ОСОБА_4 має захворювання. Відомостей, що вказані захворювання унеможливлюють перебування ОСОБА_4 під вартою суду не надано.

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, його позиція з цих підстав була незмінна, надавав послідовні, взаємоузгодженні з іншими доказами показання, щире каяття обвинуваченого є дійсним, відвертим, підтверджується щирим жалем з приводу наслідків, які настали від його дій.

Таким чином обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, які є тяжким злочинами та суспільно небезпечними, що призводить до неконтрольованого обігу наркотичних засобів, що спричиняє шкоду здоров`ю населення, конкретних обставин вчинення злочинів, зокрема і того, що обвинувачений з метою власного збагачення, відверто нехтуючи усталеними у суспільстві моральними цінностями, грубо порушуючи основоположні правові засади, гарантовані Конституцією України вчинив інкриміновані йому злочини, стан здоров`я обвинуваченого, його вік, ставлення до вчиненого ним правопорушення, минулу поведінку, характеристику, які вказують на те, що обвинувачений не оцінює критично свою поведінку, належних висновків для себе не зробив, а також відсутність соціальних чинників в нього, які б давали суду підставу дійти висновку про виправлення і перевиховання без реального відбування покарання, пов`язаного із ізоляцією від суспільства, а тому суд, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, призначає йому покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкціями ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення. При цьому підстав для застосування ст. 69, 75 КК України суд не вбачає. Остаточне покарання слід визначити за правилами ч. 1 ст. 70 КК України.

Щодо додаткового покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Суд констатує, що в результаті вчинення частини інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, останній одержав матеріальні блага для себе у вигляді грошових коштів, що було підтверджено під час судового розгляду.

Отже, це свідчить про вчинення ОСОБА_4 тяжких корисливих злочинів, а тому йому також належить призначити обов`язкове додаткове покарання, передбачене санкціями ч. 2 ст. 307 КК України у виді конфіскації майна, яке є у його власності.

Разом із тим, суд враховує, що обвинуваченому на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 , згідно з договором дарування від 23.08.2007, посвідченим приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Р№2014, та зареєстрованим в КП «Тульчинське МБТІ» від 18.01.2008. У цій квартирі зареєстрована його мати, ОСОБА_8 , яка є непрацездатною особою.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Як випливає із законодавчих приписів, значення заходу примусу для досягнення його мети (ст. 50 КК) визначається не лише його суворістю, а й домірністю, яка є проявом справедливості.

Враховуючи, що вказана квартира є єдиним житлом, яке належить на праві власності та перебуває у користуванні обвинуваченого, а також його непрацездатної матері ОСОБА_8 , набута ним на законних підставах згідно з договором дарування, суд доходить висновку, що конфіскувати слід усе майно ОСОБА_4 , окрім житла вказаної квартири.

Таке рішення забезпечує справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи і відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом (постанова від 20.07.2020 по справі № 573/1712/17).

VI. Мотиви ухвалення інших рішень.

Заходи забезпечення.

Відповідно до ч. 3 ст. 174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд вирішує питання щодо арештованого майна.

З огляду на те, що судом прийнято рішення про не застосування конфіскації до житла обвинуваченого, а саме: квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 38,0 м2 (житлова площа 19,2 м2), а тому захід забезпечення - арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 04.04.2024, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, підлягає скасуванню.

Також судом відповідно до положень ст. 100 КПК України прийнято рішення стосовного іншого арештованого майна, а тому заходи забезпечення кримінального провадження, а саме арешти на тимчасово вилучене майно, накладені ухвалами слідчих суддів Ладижинського міського суду Вінницької області від 30.01.2024 та 01.04.2024, підлягають скасуванню.

Речові докази.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, на підставі п. 6 ч. 9 ст. 100 КПК, речові докази - грошові кошти: одна купюра номіналом 100 доларів США, одна купюра номіналом 1000 гривень, сім купюр номіналом 500 гривень, п`ять купюр номіналом 200 гривень, дві купюри номіналом 100 гривень, одну купюру номіналом 50 гривень, одна купюра номіналом 20 гривень, одну купюру номіналом 200 гривень з серійним номером ТГ8711366, слід конфіскувати, як такі, що одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього.

При цьому суд не бере до уваги твердження сторони захисту про те, що вказані вище речові докази по справі (грошові кошти), не були набуті кримінально протиправним шляхом, а належать матері ОСОБА_4 - ОСОБА_8 , з наступних підстав.

Згідно п. 6 ч. 9 ст. 100 КПК України, гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються.

Так, під час судового розгляду не було встановлено доказів того, що ці грошові кошти отримані добросовісним набувачем у передбачений законом спосіб та не отримані злочинним шляхом, відсутні виписки з банку, квитанції про купівлю валюти та інші документи, які підтверджують правомірність володіння матір`ю ОСОБА_4 цими грошовими коштами.

На підставі п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК речовий доказ - мобільний телефон марки «POCO X3 Pro», слід конфіскувати, як такий, що використаний як засіб вчинення кримінального правопорушення.

На підставі п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК речові докази наркотичні засоби, слід знищити, як майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу.

На підставі п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК речові докази джинсові штани синього кольору з нашаруваннями речовини, яка люмінесціює жовтим кольором; змиви з лівої та правої рук ОСОБА_4 , слід знищити, як майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане.

На підставі п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК речові докази - диск для лазерних систем зчитування в кількості 2 штук, карта пам`яті в кількості 1 штуки, копії протоколів, слід залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Процесуальні витрати.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/102-24/1732-НЗПРАП від 31.01.2024 в розмірі 3029 грн 12 коп., № СЕ-19/102-24/6193-НЗПРАП від 30.03.2024 в розмірі 3029 грн 12 коп., № СЕ-19/102-24/6194-НЗПРАП від 12.04.2024 в розмірі 3786 грн 40 коп., № СЕ-19/102-24/6262-НЗПРАП від 11.04.2024 в розмірі 7572 грн 80 коп., № СЕ-19/102-24/6261-НЗПРАП від 10.04.2024 в розмірі 4543 грн 68 коп. та судової експертизи відео-звукозапису № СЕ-19/123-24/4921-ВЗ від 29.04.2024 в розмірі 3029 грн 12 коп., а всього на загальну суму 24 990 грн 24 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід.

Відносно обвинуваченого було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, а також призначене йому реальне покарання у виді позбавлення волі, суд вважає за необхідне запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу.

При цьому обвинуваченому на підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання остаточно призначеного за даним вироком слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з моменту його фактичного затримання - 29 березня 2024 року по день набрання вироком законної сили.

Керуючись ч. 3 ст. 349, 368, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 307 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності, окрім житла квартири АДРЕСА_2 .

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності, окрім житла квартири АДРЕСА_2 .

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання остаточно призначеного за даним вироком зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 29 березня 2024 року по день набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням: судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/102-24/1732-НЗПРАП від 31.01.2024 в розмірі 3029 грн 12 коп., № СЕ-19/102-24/6193-НЗПРАП від 30.03.2024 в розмірі 3029 грн 12 коп., № СЕ-19/102-24/6194-НЗПРАП від 12.04.2024 в розмірі 3786 грн 40 коп., № СЕ-19/102-24/6262-НЗПРАП від 11.04.2024 в розмірі 7572 грн 80 коп., № СЕ-19/102-24/6261-НЗПРАП від 10.04.2024 в розмірі 4543 грн 68 коп. та судової експертизи відео-звукозапису № СЕ-19/123-24/4921-ВЗ від 29.04.2024 в розмірі 3029 грн 12 коп., а всього на загальну суму 24990 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто) грн. 24 коп.

Арешт, накладений ухвалами слідчих суддів Ладижинського міського суду Вінницької області від 30.01.2024 у справі № 135/135/24 (провадження №1-кс/135/53/24) на таблетку білого кольору, що знаходиться в прозорому целофановому згортку, яку було вилучено в ході проведення оперативної закупки з можливістю подальшого направлення до експертної установи для проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів та використання в якості речового доказу, від 01.04.2024 у справі № 135/135/24 (провадження №1-кс/135/141/24) на три таблетки білого кольору, одну з яких поміщено в аркуш паперу білого кольору, який упаковано до спеціального пакета «Національна поліція України» INZ 2019542 та дві таблетки білого кольору в паперовому згортку туалетного паперу сірого кольору, які упаковано до спеціального пакета «Національна поліція України» INZ 2019575 та від 01.04.2024 у справі № 135/135/24 (провадження №1-кс/135/142/24) на тимчасово вилучене майно в ході проведення обшуку квартири АДРЕСА_4 : мобільний телефон марки «POCO X3 Pro»; половину таблетки білого кольору, чотири таблетки білого кольору в скляній ємності, чотири таблетки білого кольору в двох частинах блістерів; сім таблеток білого кольору в трьох частинах блістерів; медичні призначення (документи); грошові кошти: одна купюра номіналом 100 доларів США, грошові кошти в сумі 5770 гривень: одна купюра номіналом 1000 гривень, сім купюр номіналом 500 гривень, п`ять купюр номіналом 200 гривень, дві купюри номіналом 100 гривень, одну купюру номіналом 50 гривень, одна купюра номіналом 20 гривень; одну купюру номіналом 200 гривень з серійним номером ТГ8711366; джинсові штани синього кольору з нашаруваннями речовини, яка люмінесціює жовтим кольором; змиви з лівої та правої рук ОСОБА_4 скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 04.04.2024 на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 38,0 м2 (житлова площа 19,2 м2), що на праві приватної власності належать ОСОБА_4 скасувати.

Речові докази по справі, після набрання вироком законної сили, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області а саме: наркотичний засіб, обіг якого заборонено метадон, масою 0,0224 г, що міститься в спеціальному пакеті Експертної служби МВС України № 5606468; наркотичний засіб, обіг якого заборонено метадон, масою 0,0223 г, що міститься в спеціальному пакеті Експертної служби МВС України № 5453837; наркотичний засіб, обіг якого заборонено метадон, масою 0,0447 г, що міститься в спеціальному пакеті Експертної служби МВС України № 5453788; наркотичний засіб, обіг якого заборонено метадон, масою 0,1267 г, що міститься в спеціальному пакеті Експертної служби МВС України № 5453894; наркотичний засіб, обіг якого заборонено метадон, масою 0,0929 г, що міститься в спеціальному пакеті Експертної служби МВС України № 5453892; зразок люмінесцентного порошку, який упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» INZ 2016804; джинсові штани синього кольору з нашаруваннями речовини, яка люмінесціює жовтим кольором; змиви з лівої та правої рук ОСОБА_4 знищити; мобільний телефон марки «POCO X3 Pro» - конфіскувати в дохід держави.

Речові докази по справі, після набрання вироком законної сили, які зберігаються у сховищі цінностей відділення № 220/01 АБ «УКРГАЗБАНК», а саме: одна купюра номіналом 100 доларів США, одна купюра номіналом 1000 гривень, сім купюр номіналом 500 гривень, п`ять купюр номіналом 200 гривень, дві купюри номіналом 100 гривень, одну купюру номіналом 50 гривень, одна купюра номіналом 20 гривень, одну купюру номіналом 200 гривень з серійним номером ТГ8711366 - конфіскувати в дохід держави.

Речові докази по справі, після набрання вироком законної сили, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження №0000153 від 10.08.2023, а саме: диск для лазерних систем зчитування в кількості 2 штук, карта пам`яті в кількості 1 штуки, копії протоколів, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Ладижинський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя