Провадження №11-кп/824/5809/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 листопада 2023 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, ч.1 ст.111, ч.2 ст.15, ч.4 ст.27, ч.4 ст.408 КК України, на 60 (шістдесят) днів, тобто до 06 січня 2024 року включно, та визначено заставу у розмірі 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1878800 (один мільйон вісімсот сімдесят вісім тисяч вісімсот) гривень, -

ВСТАНОВИЛА :

Згідно ухвали суду, в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження, у якому прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 листопада 2023 року ОСОБА_8 продовжено дію запобіжного у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 06 січня 2024 року включно, та визначено заставу 700 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1878800 (один мільйон вісімсот сімдесят вісім тисяч вісімсот) гривень.

Своє рішення суд мотивував тим, що враховуючи тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, а також дані про особу обвинуваченого, який матиме змогу використовувати свої вміння, здобуті під час проходження служби в підрозділах СБ України, в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризику можливості обвинуваченого переховуватися від суду.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, суд виходив із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Враховуючи вказане, суд дійшов висновку, що вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу обвинуваченого на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих показань, що в свою чергу зможе перешкодити проведенню належного судового розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник в апеляційній скарзі просить скасувати її та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Офісу Генерального прокурора - ОСОБА_6 від 12.10.2023 про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

В обґрунтуванні вказує, що оскаржувана ухвала є протиправною, постановленою з порушенням належної правової процедури та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Захисник зазначає, що стороною обвинувачення у клопотанні про продовження строку тримання під вартою, не наведено, в порядку ч.3 ст.199 КПК України, викладу обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання під вартою, а суд, в свою чергу, не дослідив таке клопотання на відповідність приписам КПК України.

Ні у клопотання сторони обвинувачення, ні в оскаржуваній ухвалі не надається будь-яке, тим більше належне, обґрунтування тих вмінь ОСОБА_8 , котрі суд оцінює як такі, що можуть слугувати переховуванню суду. Не надавались стороною обвинувачення і документи (докази), котрі характеризували б особу обвинуваченого, на підставі котрих суд першої інстанції міг би прийти до таких висновків.

Окрім того, сторона захисту також акцентує увагу на тому, що будь-яких доказів спроб впливу ОСОБА_8 на будь-якого свідка - немає та стороною обвинувачення не надавалось на обґрунтування впливу такого ризику.

Також, на думку захисника, судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, не було належним чином досліджене питання майнового та сімейного стану обвинуваченого.

Так, визначений розмір застави перевищує в понад два рази, встановлені п.3 ч.5 ст.182 КПК України, межі розміру застави та є непомірним для обвинуваченого, що нівелює саму суть визначення такого.

Захисник просить врахувати, що з 01.01.2023 ОСОБА_8 не працює, адже звільнився з роботи у Чеській Республіці за власним бажанням, з метою прибуття до України, для участі у кримінальному провадженні, відтак, будь-який дохід у нього відсутній з того часу. У той же час, дружина, неповнолітні діти та матір обвинуваченого проживають у Чеській Республіці.

Відтак, вищезазначені обставини дають підстави стверджувати, що розмір застави визначений судом першої інстанції є непосильним, як для самого обвинуваченого, так і для його сім`ї, та не ґрунтується на його матеріальному становищі.

Крім того, сторона захисту просить врахувати ряд рішень ЄСПЛ, а саме: «Комарова та інші про України», «Корбан проти України», «Ігнатов проти України», «Харченко проти України», в яких констатовано порушення державою п.3 ст.5 Конвенції, що полягали у відсутності відповідних та достатніх підстав для тримання особи під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_8 належним чином повідомлявся про дату та час судового засідання, клопотань про його участь у судовому засіданні від обвинуваченого до суду не надійшло.

За таких обставин, у відповідності до вимог ч.4 ст.4221 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Правовими приписами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано.

Так, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , як того вимагає закон, суд встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує прокурор, підтверджуються матеріалами провадження.

Колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу та при продовженні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 не зменшились.

Судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14 ч.1 ст.111, ч.2 ст.15, ч.4 ст.27, ч.4 ст.408 КК України, які відповідно до положень ст.12 КК України, є особливо тяжкими злочинами, за вчинення яких передбачене покарання у виді позбавлення волі. Також судом першої інстанції належним чином враховано, що обвинувачений, є колишнім військовослужбовцем та співробітником Служби безпеки України, останні чотири роки прожив у Чеській Республіці та який у період з 11.02.2020 по 31.12.2022 офіційно був працевлаштований, наразі має також місце проживання на території України, його вік, стан здоров`я, сімейний стан та соціальні зв`язки.

Враховано судом і стадію судового розгляду з існуванням ризику незаконного впливу на свідків та ризику ухилення від явки до суду.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, судом обґрунтовано неможливість обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано послався на положення ч. 6 ст. 176 КПК України, відповідно до яких, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою, а отже будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою не є можливим згідно з процесуальними нормами КПК України.

Доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ризику переховування від суду та незаконного впливу на свідків, а також твердження сторони захисту, що стороною обвинувачення не доведено їх наявність, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які на даний час виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Доводи захисника, що ухвала суду не відповідає жодним вимогам закону України та практиці ЄСПЛ, а також що в ухвалі не обґрунтовано доводів, що тримання переважує принцип поваги до свободи особистості є неспроможними, оскільки, на думку колегії суддів, судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Стосовно доводів захисника про те, що визначений судом розмір застави перевищує граничний розмір, визначений ст.182 КПК України, то колегія суддів зауважує, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких злочинів, а тому суд обрав розмір застави останньому відповідно до абз.2 ч.5 ст.182 КК України. А відтак, за відсутності обґрунтованих доводів, підтверджених документально, які б беззаперечно доводили необхідність зменшення визначеного судом першої інстанції розміру застави обвинуваченому ОСОБА_8 , вимоги захисника в цій частині колегія суддів не приймає до уваги.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою з визначення розміру застави суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, дані про особу обвинуваченого.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 401, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 листопада 2023 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, ч.1 ст.111, ч.2 ст.15, ч.4 ст.27, ч.4 ст.408 КК України, на 60 (шістдесят) днів, тобто до 06 січня 2024 року включно, та визначено заставу у розмірі 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1878800 (один мільйон вісімсот сімдесят вісім тисяч вісімсот) гривень - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: