Справа №694/773/24
провадження № 1-кс/694/286/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2024 року м. Звенигородка

Слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 від 21.01.2024,

встановила:

20.03.2024 ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку направлено до слідчого судді клопотання про скасування арешту майна, в якому просить скасувати арешт з нерухомого майна, а саме будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , який згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.2019 належить їй на праві приватної власності, накладеного ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 17.03.2023.

В обґрунтування клопотання послалася на те, що вона, ОСОБА_3 є власником вищезазначеного будинковолодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.2019, виданого державним нотаріусом Шполянської державної нотаріальної контори після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу: 158186562).

Згідно ухвали слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 17.03.2023 в рамках кримінального провадження № 0000203 від 21.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, ч.3, ч.4 ст. 190 КК України накладено арешт на майно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : житловий будинок, загальною площею - 77,2 м.кв., з земельною ділянкою площею 710 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20977321), який згідно договору дарування від 08.02.1996, реєстраційний номер 327, на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

Як з`ясувалося, арешт на вказане будинковолодіння накладено помилково, оскільки згідно довідки виданої КП «Черкаське об`єднане бюро технічної інвентаризації (Шполянський виробничий відділок) від 07.03.2024 №2, під час внесення інформації 12 листопада 2007 до реєстру права власності, що функціонував до 2013 року про зареєстроване право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , за заявою ОСОБА_5 було помилково внесено в адресі слово «вулиця» замість «провулок», що свідчить про те, що власником будинковолодіння АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , а власником будинковолодіння АДРЕСА_1 є - ОСОБА_5 .

Оскільки арешт накладено помилково на майно особи, яке на має статусу підозрюваної або обвинуваченої та не несе за законом матеріальну відповідальність за їх дії, не є учасником кримінального провадження № 0000203, а арешт порушує її право власності на вищевказане будинковолодіння, відтак просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 17.03.2023 в рамках кримінального провадження № 0000203, зокрема будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 26.03.2024 року матеріали зазначеної заяви були передані судді ОСОБА_1 .

Призначено судовий розгляд клопотання на 02.04.2024, який було відкладено на 09.04.2024.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою належним чином, у клопотанні вказала про його розгляд без її участі.

Представники Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області та Звенигородської окружної прокуратури в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими належним чином.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши письмові матеріали за клопотанням, слідчий суддя дійшла висновку, що клопотання обґрунтоване і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення :1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 р., передбачено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Відповідно до частини 1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, як вбачається з положень зазначеної частини 1статті 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду, якщо заявник доведе, що в подальшому відпала потреба в застосуванні арешту майна або його накладено необґрунтовано.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо.

Частиною 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

В судовому засіданні встановлено, що під час досудового розслідування в межах кримінального провадження ЄРДР № 0000203 від 21.02.2023, за клопотанням слідчого ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 17.03.2023 року (справа №694/653/23, н/п 1-кс/694/292/23) було накладено арешт на майно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема: житловий будинок, загальною площею - 77,2 м.кв., з земельною ділянкою площею 710 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20977321), належний їй згідно договору дарування від 08.02.1996, реєстраційний номер 327.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.2019 спадкоємцем майна ОСОБА_4 , 1937 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , є її дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2 , а саме: житлового будинку з надвірними спорудами, які розташовані в АДРЕСА_1 на земельній ділянці. Вищевказане майно належало спадкодавцю на підставі: свідоцтва про право особистої власності, виданого виконавчим комітетом Шполянської міської ради від 28.02.1985 № 2546 і зареєстрованого Шполянським виробничим відділком Черкаського обласного об`єднання бюро технічної інвентаризації 28.04.1985 року.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 158186562) від 01.03.2019, житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_3 .

Згідно довідки виданої КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації (Шполянський виробничий відділок) від 07.03.2024 №2, доданої заявником до матеріалів клопотання, під час внесення інформації 12.11.2007 до реєстру права власності, що функціонував до 2013 р. про зареєстроване право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , за заявою власника ОСОБА_5 було помилково внесено в адресі об`єкта слово «вулиця» замість «провулок».

З викладеного встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не мала та немає відношення до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зазначений житловий будинок належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Враховуючи наведене, клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна підлягає задоволенню, оскільки арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України, відмова у задоволенні клопотання або часткове

задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна. Такі ж наслідки наступають і в разі скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309, 369-372, слідчий суддя,-

постановила:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 17.03.2023 (справа № 694/653/23, н/п 1-кс/694/292/23) на житловий будинок загальною площею - 77,2 м.кв., з земельною ділянкою площею 710 м.кв., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала слідчого судді про скасування арешту є підставою для виключення відповідного запису про накладення арешту в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1