УХВАЛА

07 березня 2024 року

м. Київ

справа № 727/7350/21

провадження № 51-1231ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 жовтня 2023 року та ухвали Чернівецького апеляційного суду від 15 листопада 2023 року та від 03 січня 2024 року,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Суду з касаційною скаргою

на вказані судові рішення.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог

пунктів 1, 3, 4, 5 ч. 2, частин 3 та 5 цієї статті.

За п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.

Згідно ч. 3 ст. 33 КПК кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак всупереч зазначеним вимогам закону касаційна скарга засудженого адресована до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 427 КПК передбачено, що у касаційній скарзі необхідно зазначити судові рішення, що оскаржуються.

При цьому варто зауважити, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки суду першої інстанції після їх перегляду

в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені

в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню.

Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 жовтня 2023 року щодо

ОСОБА_4 в апеляційному порядку не переглядався, а тому, враховуючи вищенаведені положення ст. 424 КПК, не може бути предметом перевірки суду касаційної інстанції, що залишилось поза увагою засудженого.

Крім того, як убачається з касаційної скарги, засуджений вказує на оскарження ним одразу двох ухвал апеляційного суду про, як він зазначає, відмову у відкритті провадження.

Разом із тим, якщо особа бажає оскаржити різні судові рішення одного і того ж суду, постановлені за результатами розгляду різних апеляційних скарг, їй слід звернутися

до касаційного суду з окремими касаційними скаргами на вказані судові рішення

з урахуванням вимог ст. 427 КПК.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень

при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого

(ст. 414 КПК).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа,

яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону,

що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами обох інстанцій при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи

в обґрунтування кожної позиції.

Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, засуджений

у касаційній скарзі, вказуючи на оскарження ним ухвал апеляційного суду, не наводить конкретних порушень закону, допущених апеляційним судом, які б відповідно

до ст. 438 КПК з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу були б підставами для їх скасування чи зміни.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи,

яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Прохальна частина касаційної скарги має узгоджуватися з положеннями ст. 436 КПК, оскільки нечітке, суперечливе чи таке, що не відповідає наведеним вимогам, прохання скаржника унеможливлює прийняття судом касаційної інстанції відповідного рішення згідно вимог закону.

Положеннями ст. 436 КПК, визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни,

а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Однак засуджений у касаційній скарзі просить про скасування, у тому числі, вироку суду першої інстанції, який оскарженню в касаційному порядку не підлягає, чим допустив суперечності.

Отже, засуджений має чітко зазначити у прохальній частині касаційної скарги, яке саме рішення повинен прийняти Суд з урахуванням положень вказаної статті.

Згідно з ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участь у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.

Крім цього, згідно з ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Однак засудженим взагалі не додано до касаційної скарги копії оскарженої ухвали апеляційного суду від 03 січня 2024 року.

Крім того, як убачається з доданої копії ухвали апеляційного суду від 15 листопада

2023 року, захиснику ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 жовтня

2023 року та повернуто апелянту подану апеляційну скаргу.

Разом із тим, засуджений, як убачається з мотивувальної частини касаційної скарги, оскаржує ухвалу апеляційного суду від 15 листопада 2023 року про відмову у відкритті провадження, копію якої до касаційної скарги на виконання вимог ч. 5 ст. 427 КПК теж не додає.

Наявність цих недоліків, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття

касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим

ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу засудженого без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків,

що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою,

яка подала касаційну скаргу.

Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК не додано усіх документів, які мають подаватися разом

з касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 жовтня 2023 року та ухвали Чернівецького апеляційного суду від 15 листопада 2023 року та від 03 січня 2024 року щодо нього залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.

У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3