Справа № 638/351/24
Провадження № 1-кс/638/996/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

потерпілої ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на постанову дізнавача СД ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 01.03.2024 про часткове задоволення клопотання у кримінальному провадженні № 0000453 від 20.06.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК України,-

встановив:

04.03.2024 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла скарга представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на постанову дізнавача СД ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 01.03.2024 про часткове задоволення клопотання у кримінальному провадженні № 0000453 від 20.06.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК України. Свою скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам, встановленими ст.110 КПК України, зокрема в її мотивувальній частині не міститься відомостей про зміст обставин, мотиви прийняття постанови та їх обґрунтування.

У судовому засіданні потерпіла та її представник підтримали доводи скарги та просили її задовольнити, дізнавач та прокурор у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним, причин неявки не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення потерпілої та її представника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000453 від 20.06.2023, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

20.02.2024 року до СД ХРУП №3 ГУНП в Харківській області надійшло клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про долучення до матеріалів кримінального провадження аудіозапису телефонного дзвінка на номер телефону «102» від 07.02.2023 року, в порядку ст.93 КПК України або шляхом звернення до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ; шляхом направлення відповідних запитів зібрати данні, що характеризують особу ОСОБА_6 ; долучення до матеріалів кримінального провадження рішення Дзержинського районного суду м.Харкова про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-2 КУпАП, та копії матеріалів відповідної адміністративної справи; долучення до матеріалів кримінального провадження копії матеріалів складених правоохоронними органами за результатами перевірок повідомлень щодо протиправної поведінки ОСОБА_6 ; допит в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; шляхом направлення відповідних запитів встановити та допитати в якості свідків працівників УПП в Харківські області; надання оперативному підрозділу доручення в порядку ст.40 КПК України з метою встановлення інших осіб, яким можуть бути відомі обставини сімейного життя ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ; долучення до матеріалів справи висновку молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19-23/31734-БД від 22.08.2023 року; призначення додаткової судово-медичної експертизи; зміну кваліфікації кримінального правопорушення за епізодом від 18.11.2017 року з ч.1 ст.125 КК України на ч.2 ст.125 КК України.

Постановою дізнавача СД ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 01.03.2024 року клопотання задоволено частково в частині 2,5,6,7,8,9,10.

Відповідно до ч.2,3 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Частинами 1,2 статті 220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Згідно ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

За положенням ч.1,2 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Право сторони кримінального провадження ініціювати проведення слідчих (розшукових) дій є абсолютним, але питання про доцільність та необхідність їх проведення вирішується слідчим, дізнавачем та прокурором, шляхом винесення вмотивованої постанови в порядку вимог ст. 220 КК України.

Разом з тим, оскаржувана постанова є невмотивованою та необґрунтованою відповідно до положень ст. 110 КПК України в частині відмови у задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи аудіозапису телефонного дзвінка на номер телефону «102».

Також, дізнавачем не вмотивовано та не конкретизовано підстави часткової відмови у задоволенні клопотання в частині направлення відповідних запитів, що характеризують особу ОСОБА_6 , зокрема не зазначено конкретно в якій частині та на якій підставі відмовлено у задоволенні клопотання.

В іншій частині постанова дізнавача від 01.03.2024 року прийнята відповідно до вимог ст.110 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, слідчим суддею встановлено, що скарга представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 підлягає задоволенню у частині скасування постанови дізнавача СД ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 01.03.2024 року про відмову у задоволенні п.1 клопотання та часткову відмову у задоволенні клопотання п.2, оскільки в цій частині належним чином не вмотивовано рішення дізнавача про відмову у задоволенні клопотання.

Разом з тим, як вбачається зі змісту скарги, представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 просить слідчого суддю зобов`язати дізнавача провести слідчі (розшукові) дії.

Відповідно до ч.2-4 ст.40-1 КПК України дізнавач уповноважений: 1) починати дізнання за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) проводити огляд місця події, обшук затриманої особи, опитувати осіб, вилучати знаряддя і засоби вчинення правопорушення, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку або виявлені під час затримання, а також проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, установлених цим Кодексом; 3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій у випадках, установлених цим Кодексом, відповідним оперативним підрозділам; 4) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 5) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; 6) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; 7) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; 8) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом. Дізнавач зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються в письмовій формі. Дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Слідчий суддя не є стороною обвинувачення, не може замінити її, взяти на себе відповідні функції та давати вказівки або зобов`язати дізнавача вчинити процесуальну дію, оскільки до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Так, Верховний Суд у постанові №405/608/22 від 14.02.2023 року зазначив, що слідчий суддя у резолютивній частині ухвали постановив: «Зобов`язати … прокурора … вчинити процесуальну дію - прийняти постанову про закриття кримінального провадження». У мотивувальній частині рішення він у обґрунтування своїй повноважень ухвалити таке рішення послався на частину 2 статті 307 КПК. Таким чином, можна дійти висновку, що суддя ґрунтував свої повноваження на пункті 3 частини 2 статті 307 КПК, що передбачає повноваження «зобов`язати вчинити певну дію», і вважав рішення прокурора «процесуальною дією». Суд зазначає, що навіть стаття 307 КПК чітко розрізняє «рішення» і «дії». Це розрізнення послідовно проводиться у всіх трьох частинах статті, де «рішення» і «дії» згадуються поряд як самостійні поняття. Також й інші положення КПК не свідчать про те, що законодавець визначає «рішення» як різновид «дії». Навпаки, відповідно до КПК «рішення» і «дія» завжди мають самостійне значення. Рішення приймається - дія здійснюється, дія має початок і закінчення - рішення є одномоментним актом, до процесуальної дії можуть бути залучені багато учасників - процесуальне рішення приймається лише уповноваженою особою, дії фіксуються в протоколі - рішення оформлюється постановою. Таким чином, положення КПК не дають жодних підстав вважати процесуальне рішення одним з різновидів процесуальної дії. Враховуючи різну правову природу «рішень» і «дій», частина 2 статті 307 КПК визначає різні повноваження слідчого судді у випадку їх оскарження. При оскарженні дії або не здійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася. У той же час по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (частина 3 статті 22 КПК). Таким чином, суд робить висновок, що стаття 307 КПК не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування, і рішення зобов`язати прокурора закрити кримінальне провадження прийняте поза межами повноважень слідчого судді. Помилкове ототожнення слідчим суддею дії та рішення в резолютивній частині ухвали не змінює цього висновку.

Згідно з положеннями ст. 220 КПК України, вирішення питань щодо заявленого клопотання належить до дискреційних повноважень дізнавача та не віднесено до компетенції слідчого судді, а тому відсутні підстави давати вказівки дізнавачу щодо результату розгляду зазначеного клопотання.

З системного аналізу перелічених норм випливає, що повноваження слідчого судді на стадії досудового розслідування визначені виключно нормами Кримінального процесуального кодексу України та чітко ним регламентовані. Чинним кримінально-процесуальним законодавством слідчий суддя не наділений повноваженнями надавати конкретні вказівки (зобов`язання) прокурору, сдідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже прокурор та слідчий, дізнавач є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя не може переймати на себе функції слідства та зобов`язувати слідчого/прокурора/дізнавача задовольняти заявлені йому клопотання (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

За таких обставин, вимоги скарги в цій частині задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303,307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на постанову дізнавача СД ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 01.03.2024 про часткове задоволення клопотання у кримінальному провадженні № 0000453 від 20.06.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК України- задовольнити частково.

Скасувати постанову дізнавача СД ХРУП №3 ГУ Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 від 01.03.2024 року про часткове задоволення клопотання по кримінальному провадженню №000453 в частині відмови у задоволенні клопотання про долучення до матеріалів кримінального провадження аудіозапису телефонного дзвінка на номер «102» (п.1) та часткової відмови у задоволенні клопотання про направлення відповідних запитів, що характеризують особу ОСОБА_6 (п.2).

Зобов`язати дізнавача СД ХРУП №3 ГУ Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 повторно розглянути клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про проведення слідчих (розшукових) дій по кримінальному провадженню №0000453 в частині пунктів 1,2 клопотання.

В задоволенні іншої частини скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1