ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області, в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000035 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Камінь-Каширський Волинської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця Тернопільського ТЦК у військовому званні «солдат», не одруженого, утриманців не маючого, раніше не судимого,

-за ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , під час проходження військової служби у Збройних Силах України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитись від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного командира (начальника), в порушення вимог ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, о 10.00 год. 13.10.2022 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , та в період часу з 13.10.2022 року по 24.10.2022 року був відсутній на службі без поважних причині не виконував службові обов`язки.

В судовому засіданні:

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе у пред`явленому обвинуваченні винним повністю. Суду показав, що дійсно проходив військову службу за мобілізацією, однак з 13.10.2022 року по 24.10.2022 року був відсутній на службі без поважних причин, у зв`язку з сімейними обставинами. Кається у вчиненому, просив суворо не карати. Бажає і надалі служити у військовій частині.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Таким чином, враховуючи викладене, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України, як: самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах воєнного стану.

При призначенні виду і міри покарання ОСОБА_4 суд враховує, що:

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Крім того, суд враховує обставини та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, що раніше судимим не був, не одружений, утриманців не має, за місцем проживання та служби характеризується позитивно, має статус УБД, є обмежено придатним до військової служби, на обліку у лікаря нарколога-психіатра не перебуває.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги тяжкість вчиненого злочину, особу винного, який не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є учасником УБД, обмежено придатним до військової служби, зважаючи на те, що судом встановленого сукупність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а саме: щире каяття та повне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі в нижній межі санкції статті з наданням можливості виправлення без ізоляції від суспільства, з призначенням іспитового строку. На думку суду, саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також буде співмірним по відношенню між тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення та наслідками, які настали в результаті його вчинення.

Судові витрати у справі відсутні.

Речові докази у справі відсутні.

Цивільного позову не заявлено.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

На підставі п. 1, 2, ч.1 п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 в період іспитового строку обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, яку може бути подано через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку суду буде вручена учасникам негайно.

Головуючий суддя ОСОБА_6