ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/1059/23 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1233/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 березня 2024 року відносно ОСОБА_8 , -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, офіційно не працюючого, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, раніше судимий, останній раз 24.11.2022 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та виправдано його на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України..

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 та ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією майна;

- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією майна.

В силу ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.11.2022 та остаточно визначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією майна.

Строк покарання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з дати набрання вироком законної сили.

.

Як установив суд, 09.01.2023 приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи в супермаркеті «РОСТ», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , помітив раніше йому незнайомого ОСОБА_9 , 1969 року народження, який знімав грошові кошти в банкоматі «Ощадбанк» на першому поверсі вищевказаного супермаркету.

В цей час у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел, спрямований на здійснення розбійного нападу із застосуванням насильства з метою заволодіти майном ОСОБА_9 , у період воєнного стану, поширеного на території України, де підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаними про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , спочатку прослідував за ОСОБА_9 до багатоповерхового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , наблизившись до нього позаду, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, використовуючи фактор несподіванки, зненацька для останнього наніс удар кулаком лівої руки в область обличчя ОСОБА_9 від чого останній впав вперед на асфальт, в наслідок чого ОСОБА_8 з лівого плеча потерпілого зняв барсетку чорного кольору із штучної шкіри, всередині котрої перебували грошові кошти в розмірі 1 000 гривень, пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_9 , посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_9 , пропуск на завод «Турбоатом» та банківські картки.

Таким чином, згідно висновку судово-медичної експертизи №09-50/2023 від 23.01.2023 у ОСОБА_9 має місце тілесне ушкодження у вигляді закритої травми правого плеча у вигляді багатоуламкового перелому хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням та підвивихом у плечовому суглобі не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3 тижнів (21 день) і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості (згідно п.п. 2.2.1.«а», «б», «в», 2.2.2., «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року).

Після чого, місце вчинення кримінального правопорушення-злочину ОСОБА_8 покинув та у подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальні збитки, а саме: грошові кошти у сумі 1000 гривень.

Крім того, 09.01.2023, приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи в супермаркеті «РОСТ», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , помітив раніше йому незнайомого ОСОБА_9 , 1969 року народження, який знімав грошові кошти в банкоматі «Ощадбанк» на першому поверсі вищевказаного супермаркету.

В цей час у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел, спрямований на здійснення розбійного нападу із застосуванням насильства з метою заволодіти майном ОСОБА_9 , у період воєнного стану, поширеного на території України, де підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаними про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , спочатку прослідував за ОСОБА_9 до багатоповерхового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , наблизившись до нього позаду, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, використовуючи фактор несподіванки, зненацька для останнього наніс удар кулаком лівої руки в область обличчя ОСОБА_9 від чого останній впав вперед на асфальт, діючи відкрито, шляхом вільного доступу заволодів барсеткою чорного кольору із штучної шкіри, всередині котрої перебували грошові кошти в розмірі 1 000 гривень, пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_9 , посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_9 , пропуск на завод «Турбоатом» та банківська картка АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , видана на ім`я ОСОБА_10 , та яка відповідно до примітки ст. 358 КК України є офіційним документом.

За таких обставин ОСОБА_8 , діючи відкрито, реалізуючи злочинний умисел, незаконно заволодів, шляхом скоєння розбійного нападу, заволодів банківською карткою АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_10 , яка перебувала у власності потерпілого, з метою подальшого викрадення грошових коштів, які знаходились на рахунку банківської карти.

Після цього ОСОБА_8 з вказаним офіційним документом, виданим на ім`я ОСОБА_10 , з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав за необхідне для викрадення офіційного документу, тобто банківської карти AТ «Ощадбанк», які є офіційним документом

Щодо виправдання суд зазначив, що з урахуванням показань у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_11 , який був очевидцем вчиненого щодо нього злочину, суд приходить до переконання, що дані протоколу прийняття усної заяви ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення від 12.01.2023 (в якому не зазначено ОСОБА_8 , як особу, що вчинила злочин), показання свідків про отримання від ОСОБА_8 належних потерпілому ОСОБА_11 мобільного телефона і документів (два паспорти) та висновок експерта №114 М від 02.02.2023 щодо вартості викраденого мобільного телефону марки «Самсунг А51» - оцінюючи їх у сукупності з іншими доказами - не можна визнати достатніми доказами вчинення саме ОСОБА_8 відкритого викрадення майна (грабіж) потерпілого ОСОБА_11 , вчинене повторно, в умовах воєнного стану, а тому ОСОБА_8 необхідно визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та виправдати його на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок скасувати, а справу направити на новий розгляд суд першої інстанції..

Вказує, що проходив службу в армії в 2001 році на посаді навідника СПГ.

Вважає, що більше користі він приніс би в лавах Збройних Сил України і таким чином спокутував би свою вину.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок в частині засудження обвинуваченого за ч.4 ст. 187 та ч.1 ст. 357 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вважає, що недоцільно застосовувати таку кваліфікуючу ознаку, як вчинення злочину в умовах воєнного часу, оскільки не доведено, що обвинувачений вчинив незаконні дії саме з використанням умов воєнного часу.

Також наголошує на тому, що банківська картка не є важливим документом, її можна заблокувати та через 20 хвилин отримати нову.

Захисник також навів покази свідка ОСОБА_12 , які на його думку суперечать показам потерпілого ОСОБА_9 , зокрема вказаний свідок не бачив як обвинувачений наносив удар по голові потерпілого.

В своїй апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок в частині виправдання скасувати.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 396 КПК України та ч. 3 ст. 404 КПК України просить дослідити наявні в матеріалах кримінального провадження докази, допитати обвинуваченого ОСОБА_8 , допитати потерпілого ОСОБА_11 , допитати свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , дослідити письмові докази по справі: - рапорт оперуповноваженого СКП ВКП ВП № 1 ХРУП № З ГУНП в Харківській області ОСОБА_17 від 12.01.2023; заяву потерпілого ОСОБА_11 про вчинення кримінального правопорушення від 12.01.2023; явку з повинною, написаною 12.01.2023 власноруч ОСОБА_8 та власноруч написане пояснення; протокол пред`явлення особи для впізнання від 12.01.2023 з фототаблицями до нього за участі потерпілого ОСОБА_11 ; висновок експерта № 114 від 02.02.2023 за результатами проведення товарознавчої експертизи.

Ухвалити свій вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 186 КК України - покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років;

за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією майна;

за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст. ст. 70, 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років із конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.11.2022 та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років з конфіскацією майна

Вказує, що 12.01.2023 під час проведення оперативних заходів відносно ОСОБА_8 у іншому кримінальному провадженні, останній звернувся із повідомленням про ще один злочин. Явка з повинною ОСОБА_8 написана ним власноруч та долучена до матеріалів кримінального провадження.

Про вчинений злочин, працівники поліції дізнались саме від ОСОБА_8 , а не від самого ОСОБА_18 , якого встановили вже в подальшому. Тобто, подальша версія сторони захисту щодо отримання зізнання ОСОБА_8 у вчиненні даного злочину під час слідства була отримана під тиском працівників поліції об`єктивно не узгоджується з дійсністю, суперечить матеріалам справи і свідчить про намагання обвинуваченого уникнути відповідальності за вказаний злочин.

Допитаний в ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_11 , тричі допитувався судом з приводу обставин вчинення відносно нього кримінального правопорушення, та тричі надавав суду різні покази щодо дій та ролі ОСОБА_8 . Проте, не заперечував факту знайомства з обвинуваченим та факту його знаходження у місті та час вчинення відносно нього злочину, що розглядався за обвинувальним актом.

Проте, під час досудового розслідування, потерпілий ОСОБА_11 особисто звернувся до органів поліції із власноруч написаною заявою про вчинений відносно нього злочин. У передбаченому законом порядку був повідомлений та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та введення в оману суду або іншого уповноваженого органу, у тому числі правоохоронного, що здійснює досудове розслідування.

Так, потерпілий ОСОБА_11 , надав слідчому покази щодо обставин вчинення відносно нього кримінального правопорушення та особи, що його вчинила.

Крім того, 12.01.2023 року за участі потерпілого ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_8 , проведено пред`явлення особи для впізнання з додатком у виді фототаблиці, даний документ досліджувався в ході судового розгляду. Під час проведення вказаної слідчої дії, що була проведена за обов`язкової участі двох незаінтересованих осіб в якості понятих, які випадково були залучені до її проведення. Так, в ході впізнання потерпілий ОСОБА_11 повідомив слідчому, що злочин відносно нього був вчинений ОСОБА_8 , одноособово та ще раз підтвердив покази, які надав під час допиту в якості потерпілого.

Вказаний факт було підтверджено показами свідка, якого було допитано у судовому засіданні, а саме особи, що була присутня під час проведення вказаного впізнання в якості понятого, а саме ОСОБА_16 , яка повідомила про обставини його проведення та підтвердила, що потерпілий ОСОБА_11 впізнав особу ОСОБА_8 та повідомляв, що дана особа вчинила відносно нього грабіж та заволоділа його сумкою, у тому числі мобільним телефоном. Також, свідок повідомила, що ОСОБА_11 , не повідомляв слідчому про якусь іншу особу, яка нібито також знаходилась під час події у місці скоєння даного злочину. Також, свідок ОСОБА_16 , повідомила суду, що випадково була запрошена я якості понятого, раніше ніколи не бачила ні ОСОБА_11 , ні ОСОБА_8 , а також про присутність при проведенні зазначеної слідчої дії іншої понятої - жінки, що також була випадково запрошена до її проведення, яку у зв`язку із виїздом на постійне місце мешкання за кордон, допитати у судовому засіданні не виявилось можливим.

Покази свідка ОСОБА_13 , який повідомив, що особа на ім`я ОСОБА_19 , якого він раніше неодноразово бачив та знає, як мешканця району запропонував йому придбати мобільний телефон, який за ознаками марки, моделі, кольору, характеристик, а також індивідуальних та особливих прикмет відповідає мобільному телефону, який злочинним шляхом був відібраний у потерпілого ОСОБА_11 , вказаний факт за часом збігається після вчинення злочину відносно ОСОБА_11 за часом. Як під час досудового розслідування так і під час судового слідства даний свідок не повідомляв про які небудь, ще 2 інші мобільні телефони, які із показів обвинуваченого він дійсно запропонував даному свідку та свідчить про намагання ОСОБА_8 уникнути кримінальної відповідальності та полегшити свою участь у даній справі. В подальшому свідок ОСОБА_13 придбаний у ОСОБА_8 мобільний телефон подарував своїй співмешканці ОСОБА_14 , яка повністю підтвердила дані покази утому числі щодо характеристик даного телефону та те, що в подальшому даний телефон нею був проданий невідомій особі, яку вона випадково зустріла.

Покази свідка ОСОБА_15 , яка повідомила, що що ОСОБА_8 були передані їй особисті документи на ім`я ОСОБА_11 , які знаходились у його сумці разом із мобільним телефоном під час незаконного заволодіння, якого вона також раніше бачила у закладі де працює на випадок, що їх власник прийде та забере їх за вказаною адресою. Вказаний факт також збігається із проміжком часу після вчинення кримінального правопорушення у часі.

Судом не надано належної оцінки вказаним доказам, дослідженим під час судового розгляду.

Враховуючи обставини кримінального провадження, при ухваленні вироку суд першої інстанції, повинен був дослідити всі докази сторони обвинувачення та надати їм належну логічну оцінку, виходячи з вимог ст. ст. 91-94 КПК України.

Таким чином вважає, що в діях ОСОБА_8 наявні всі необхідні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а судом однобічно, на користь обвинуваченого досліджені докази надані стороною обвинувачення, долучені до обвинувального акту, які підтверджують винуватість підсудного.

Окрім іншого прокурор вважає, що При призначенні покарання судом не в повному обсязі враховано, що ОСОБА_8 не вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних умисних, тяжких, корисливих злочинів проти власності, має не зняті та не погашені у встановленому законом порядку попередні судимості, має невідбуте суворе покарання, призначене судом за попереднім вироком.

Вину ОСОБА_8 в інкримінованих йому злочинах фактично не визнав, не дивлячись на вагомість пред`явлених стороною обвинувачення доказів, що перевірені та досліджені судом.

Крім того, ОСОБА_8 відбував реальну міру покарання у місця позбавлення волі, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став і знову вчинив умисні тяжкі корисливі злочини із застосуванням насильства, що вказує на його антисоціальну поведінку, стійку злочинну спрямованість, а враховуючи, що він не працює, то вчинення ОСОБА_8 корисливих злочинів є його єдиним заробітком.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, заперечували проти апеляційної скарги сторони обвинувачення, думку прокурора, яка заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та підтримала свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 357 КК України, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом, яким дана належна оцінка, зокрема показами потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_20 .

Покази потерпілого та свідків є логічними, послідовними та несуперечливими.

В судовому засіданні в суді першої інстанції потерпілий пояснював хронологію подій в день вчинення щодо нього протиправних дій, повідомив, що 09 січня 2023 року, десь після 19-ї години, він пішов до супермаркету «РОСТ Холодногірський» на ОСОБА_21 , де у банкоматі зняв гроші зі свої пенсійної банківської картки. Коли піднімався на другий поверх на ескалаторі у нього запаморочилась голова і він впав. Коли його підняли, то він побачив раніше незнайомого йому обвинуваченого ОСОБА_8 , який нав`язливо пропонував йому допомогти відвести додому, однак ОСОБА_9 відмовився. Коли ОСОБА_9 виходив із супермаркета, то ОСОБА_8 нав`язливо хапав його за руку і пропонував довести додому, однак ОСОБА_9 знов відмовився від його допомоги і сам пішов через дорогу (вул. Полтавський Шлях), при цьому бачив, що ОСОБА_8 пішов за ним. Коли ОСОБА_9 був біля будинку АДРЕСА_2 , то почув позаду себе кроки, потім удар в голову, від якого він впав на землю, а потім відчув, як з нього знімають «барсетку». Коли ОСОБА_9 отямився, то піднявся з землі, пішов додому та викликав поліцію.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що що працює охоронцем у супермаркеті «РОСТ Холодногірський».

У день події він стояв на касовій зоні. Йому було передано по рації, що до супермаркету зайшов відвідувач ймовірно у стані алкогольного сп`яніння. Як стало відомо згодом це був ОСОБА_9 . ОСОБА_12 зустрів його вже на ескалаторі другого поверху і в цей час підійшов обвинувачений ОСОБА_8 та сказав, що це його знайомий і він допоможе йому дійти до дому. ОСОБА_12 з іншим охоронцем супроводили ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до виходу із супермаркету на першому поверсі.

ОСОБА_8 тримав ОСОБА_9 під руку. ОСОБА_12 бачив як ОСОБА_9 і ОСОБА_8 почали переходити через дорогу. ОСОБА_9 йшов хитаючись попереду, а ОСОБА_8 поруч приблизно на відставні пів метра. ОСОБА_12 бачив як вони дійшли до середини дороги, потім пішов займатися своєю роботою. Події відбувались близько 19-ї години, на вулиці вже було темно. Світло від супермаркету освітлювало вулицю до дороги.

Приблизно через годину до супермаркету повернувся потерпілий ОСОБА_9 з працівниками поліції, які почали з`ясовувати обставини події. ОСОБА_9 тримався за голову і казав що його хтось вдарив по голові.

Свідок ОСОБА_20 в суді першої інстанції пояснив, що що працює охоронцем у супермаркеті «РОСТ Холодногірський»

У вечірній час на початку 2023 року (точну дату він не пам`ятає) він стояв на вхідній групі і побачив як до супермаркету зайшов чоловік сильно похитуючись, ймовірно у стані алкогольного сп`яніння. Оскільки згідно із чинним законодавством заборонено перебувати у громадських місцях у стані алкогольного сп`яніння, тому завданням охорони супермаркету було вивести таку особу із супермаркету.

ОСОБА_20 наздогнав цю особу вже на другому поверсі супермаркету біля ескалатору. Як йому стало згодом відомо це був ОСОБА_9 . ОСОБА_20 пояснив ОСОБА_9 , що в такому стані не слід перебувати в супермаркеті. ОСОБА_9 був напідпитку, однак в адекватному стані, не буянив. У цей час до них підійшов інший чоловік, сказав, що це його знайомий і він допоможе йому дістатись до дому. Цей чоловік присутній у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 . Вони всі разом спустились на перший поверх і ОСОБА_9 з ОСОБА_8 вийшли на вулицю. Що з ними відбувалось на вулиці ОСОБА_20 не спостерігав, оскільки був зайнятий його безпосередньою роботою.

Через деякий час ОСОБА_9 повернувся до супермаркету, у нього на голові та обличчі була кров. ОСОБА_9 розповів, що його вдарив той чоловік, який виводив його із супермаркету. Згодом приїхали працівники поліції і розпочали встановлювати обставини справи.

В подальшому 11 січня 2023 року потерпілий впізнав ОСОБА_8 як особу яка вчинила розбійний напад на нього та заволоділа його майном та банківською карткою.

Також, згідно з висновками експертів у потерпілого були встановлені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Крім цього, покази потерпілого як в судовому засіданні, так і під час слідчого експерименту, не суперечать один одному, відповідають фактичним даним у кримінальному провадженні та висновкам судово-медичних експертиз щодо наявності тілесних ушкоджень у потерпілого.

Фактичні дані, на підставі яких суд встановив обставини цього кримінального провадження містяться також в інших досліджених доказах, які також є належними та допустимими.

Таким чином, з огляду на наведені покази потерпілого та свідків, з врахуванням досліджених судом першої інстанції доказів, вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 повністю підтвердив обставини вчинення щодо нього злочинних дій з боку ОСОБА_8 , а саме нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), в умовах воєнного стану та викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Таким чином, версія обвинуваченого про те, що він просто витягнув майно потерпілого з його кишені повістю спростовані як судом першої інстанції так і апеляційним судом.

Щодо викрадення банківських карток та правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 , колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до примітки ст. 358 КК України під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи-докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Також, згідно Закону України Про інформацію: документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі; Закон України Про обов`язковий примірник документів: документ матеріальна форма одержання, зберігання, використання і поширення інформації, зафіксованої на папері, магнітній, кіно-, фотоплівці, оптичному диску або іншому носієві.

Таким чином банківська картка є офіційним документом.

Що стосується умислу обвинуваченого по ст. 358 КК України, то обвинувачений сам підтвердив, що заволодів двома банківськими картками, дослівно - засунув руку у кишеню потерпілого та витягнув дві банківські картки, потім намагався ними розрахуватись за товар, після чого їх викинув.

З огляду на вказане, колегія суддів відкидає доводи сторони захисту щодо оспорювання фактичних обставин справи та необхідності зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого.

Доводи захисника про відсутність кваліфікуючої ознаки в умовах воєнного стану, також не приймаються колегією суддів, оскільки на час вчинення незаконних дій обвинуваченим 09.01.2023 року, в Україні діяв режим воєнного стану, а злочини було вчинено на території міста Харкова, який межує з рф та потерпав від постійних обстрілів.

Що стосується незгоди прокурора з виправдувальним вироком щодо ОСОБА_8 за ч.4 ст. 186 КК України, колегія суддів не погоджується з ними та вважає вирок і в цій частині законним та обґрунтованим.

Апеляційна скарга прокурора містить посилання про неналежну оцінку судом першої інстанції доказів у справі за вказаним епізодом обвинувачення.

Колегією суддів було частково задоволено клопотання прокурора про повторне дослідження доказів у справі.

З рапорту оперуповноваженого СКП ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області від 12.01.2023 вбачається, що в ході відпрацювання ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 за фактом кримінального провадження №0000030 за ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_8 повідомив, що 04.12.2022 близько 09-00 год він вчинив грабіж до раніше невідомого громадянина, забравши в нього чорну сумку, в якій знаходились мобільний телефон Samsung A51 чорного кольору, паспорт громадянина України, закордонний павспорт та грошові кошти у розмірі 800 грн. Після чого 06.12.2022 близько 08-00 год продав мобільний телефон ОСОБА_22 за 2000 грн.

На аркуші 115 кримінального провадження міститься явка з повинною від 12 січня 2023 року, підписана власноруч ОСОБА_8 , відповідно до якої він зазначив що 04.12.2002 приблизно о 09-00 год він перебував біля станції метро «Холодна Гора», біля «наливайки» на «Терміналі», з якої вийшов чоловік і він почав з ним спілкуватись. Цей чоловік був напідпитку. Вони постояли біля метро, а потім разом пішли вниз по вул. Розторгуївській. Підійшовши до початку вул. ОСОБА_23 вони зупинились. У чоловіка на плечі була сумка і ОСОБА_8 попросив віддати йому цю сумку, однак той відмовився і ОСОБА_8 легко смикнув сумку і забрав її. Після цього ОСОБА_8 швидким шагом пішов через ОСОБА_24 шосе у бік «Терміналу» 23 платформи. Відкривши сумку, ОСОБА_8 побачив там паспорти, які заніс в «наливайку» барменці Кристині і сказав їй, що знайшов паспорти біля «наливайки». Крім цього, він знайшов у сумці телефон Samsung (чорного кольору). Пройшовши далі по терміналу до магазину «Київський», він зустрів раніше знайомого йому чоловіка на ім`я « ОСОБА_25 » та запропонував йому купити цей телефон, той запропонував 1500 грн. Після цього ОСОБА_8 продав телефон і пішов за своїми потребами, гроші витратив на продукти тощо.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 12.01.2023 з фототаблицями до нього за участі потерпілого ОСОБА_11 ,вбачається, що потерпілий в присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_26 впізнав особу під № 1- ОСОБА_8 як особу, яка відкрито заволоділа його майном.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 11.01.2023 з фототаблицями до нього за участі свідка ОСОБА_27 , свідок впізнала особу під № 3- ОСОБА_8 .

Також прокурор у своїй апеляційній скарзі посилався на необхідність повторного допиту свідків сторони обвинувачення та потерпілого ОСОБА_11 .

Відповідно до ч.3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

З урахуванням вказаного, сторона обвинувачення не навела обґрунтованих обставин необхідності повторного допиту вказаних свідків та потерпілого, враховуючи те, що зазначені особи були допитані в суді першої інстанції, сторони мали можливість задавати питання, суд першої інстанції забезпечив дотримання прав сторін в повному обсязі.

Більш того, потерпілий ОСОБА_11 був допитаний двічі в суді першої інстанції, саме з метою уточнення його показів та забезпечення права як сторони захисту, так і сторони обвинувачення задати додаткові питання.

В місцевому суді потерпілий, будучи у судовому засіданні попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, повідомив, що 04 грудня у проміжок часу з 09 по 11 год коли він приїхав на «Термінал», то до нього підійшло двоє хлопців, представились міліціонерами, хотіли перевірити документи. Один із хлопців зняв з нього сумку і втік, а обвинувачений ОСОБА_8 залишився разом із ним. В сумці був телефон Самсунг А51, зарядка для телефона, 800 грн, банківські картки, на яких не було грошей, і паспорти.

На запитання прокурора потерпілий ОСОБА_28 уточнив, що до того, як він приїхав на « ОСОБА_29 », він вживав алкогольні напої з другом, а потім, коли познайомився із цими хлопцями на «Терміналі» також випили з ними по 100 грамів алкоголю. Потім ці хлопці відвели його за «Термінал» до гаражів показали якісь червоні «корочки» і там почали обшукувати на наявність у нього наркотиків. ОСОБА_8 також показував якусь червону «корочку» однак ОСОБА_11 не дивився, що саме було написано в тих корочках. Обшукував другий хлопець. ОСОБА_8 розповідав ОСОБА_11 , що з цим хлопцем він також нещодавно познайомився і не знав його раніше. ОСОБА_28 не має претензій до ОСОБА_8 , оскільки сумку з телефоном та грошима з нього зняв другий хлопець, який втік, а ОСОБА_8 ніяких речей у нього не забирав і нікуди не тікав.

Під час досудового розслідування він також давав покази, що хлопців було двоє і коли він у Жовтневому райвідділку поліції писав заяву, то зазначав, що хлопців було двоє. Потім приблизно через 2 тижні його знов викликали до райвідділку, де видали викрадені у нього документи (паспорти), а про телефон сказали, що ще розшукують. Після цього, четвертого або п`ятого січня його знов викликали до райвідділку, оскільки було затримано того другого хлопця, який зірвав з нього сумку і ОСОБА_11 його опізнав. Присутній у судовому засіданні чоловік ОСОБА_8 це інший хлопець, який у день події залишився з ОСОБА_11 і ніяких речей у нього не забирав, а тому ОСОБА_11 до ОСОБА_8 ніяких претензій не має і заперечує проти притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності.

За клопотанням прокурора потерпілий ОСОБА_11 був повторно допитаний у судовому засіданні, при цьому ОСОБА_11 також був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Під час повторного допиту потерпілий ОСОБА_11 повторив надані ним показання під час першого допиту у судовому засіданні, однак при цьому повідомив, що ОСОБА_8 зняв з нього сумку і втік у невідомому напрямку.

На запитання захисника ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_11 уточнив, що він щойно помилився і наполягав на тому, що до ОСОБА_8 він претензій не має, а сумку з нього зняв другий хлопець, який був разом із ними.

На запитання обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_11 повторив, що він щойно помилився, підтвердив, що до ОСОБА_8 він претензій не має, а сумку з нього зняв другий «темненький» хлопець, який був разом із ОСОБА_8 . Крім цього ОСОБА_11 вибачився перед ОСОБА_8 , за те що він помилився і вказав на ОСОБА_8 як на особу, яка зняла сумку.

На запитання прокурора потерпілий ОСОБА_11 повідомив, що 5 хвилин тому, коли він казав, що ОСОБА_8 зняв з нього сумку він помилився. З нього зняв сумку другий хлопець, який був разом із ОСОБА_8 .

На запитання головуючого потерпілий ОСОБА_11 також підтвердив, що до ОСОБА_8 він претензій не має, а сумку з нього зняв другий хлопець, який був разом із ОСОБА_8 .

Таким чином, з огляду на вказані покази, які були безпосередньо отримані судом внаслідок двох допитів потерпілого, ОСОБА_11 чітко зазначив про непричетність ОСОБА_8 до вчинення грабежу.

При цьому потерпілий був єдиним очевидцем вчинення незаконних дій щодо нього.

Інші свідки, допитані судом першоі інстанції, не були очевидцями.

Зокрема свідок ОСОБА_30 працювала барменом у кафе і ОСОБА_8 підійшов до неї та сказав, що знайшов 2 паспорти, вони були на ім`я ОСОБА_11 , попросив передати їх власнику.

Свідок ОСОБА_13 повідомив, що ОСОБА_8 запропонував йому купити у нього мобільний телефон Самсунг чорного кольору, він придбав і подарував дружині, яка згодом його продала біля ломбарду військовослужбовцю.

Свідок ОСОБА_14 в суді першої інстанції повідомила, що її чоловік подарував їй телефон ОСОБА_31 чорного кольору, без з сім картки та із заводськими налаштуваннями

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_8 пояснив, що повністю підтримує надані в суді першої інстанції покази щодо обвинувачення його у вчиненні грабежу, зазначив, що сумкою потерпілого заволоділа інша особа, разом з якою та потерпілим вживали спиртні напої, потім його знайомий показав документи ОСОБА_11 та збирався їх викинути, проте ОСОБА_8 взяв їх та віддав у кафе.

Щодо продажу телефона, зазначив, що у справі є два свідки, які кажуть, що не знайомі з ОСОБА_8 , однак вони добре знайомі. Одного свідка звуть ОСОБА_25 на прізвисько « ОСОБА_32 », який є наркозалежним і перебуває на метадоновій програмі, а другий свідок це цивільна дружина ОСОБА_33 . На прохання іншого наркозалежного знайомого ОСОБА_8 передав Саші «Башмаку» три телефони (два сенсорних і один на кнопках), а не один, як зазначено в матеріалах справи, на що останній дав таблетки метадону і гроші.

З урахуванням викладеного, після дослідження доказів у справі, колегія суддів вважає, що вказана версія обвинуваченого, стороною обвинувачення не спростована.

Телефон у справі не знайдено, потерпілий зазначив у суді про причетність іншої особи у вчиненні грабежу.

Допитані свідки пояснили, що купували у ОСОБА_8 телефон Самсунг чорного кольору, проте ідентифікуючі відомості цього телефону окрім моделі та кольору не назвали.

Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: у тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, відповідно до положень ч. 1 ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессере і Ябардо проти Іспанії» від 6 грудня 1998 року, Європейський суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п.150 п.253).

У рішенні № 3-р(іі)/2022 від 08.06.2022 за конституційною скаргою щодо відповідності конституції України (конституційності) п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України Конституційний Суд України зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визнання недопустимими доказів у справі, які стосувалися викривальних показань з боку ОСОБА_8 і відповідно виправдання ОСОБА_8 п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Мотиви виправдання також узгоджуються з висновками суду.

Погоджується колегія суддів і з призначеним покаранням ОСОБА_8 як за кожен окремий склад злочину так і за сукупністю вироків.

Районний суд врахував відомості про особу обвинуваченого, його попередні судимості, була врахована і тяжкість вчинених кримінальних правопорушень.

Остаточне покарання у вигляді 11 років позбавлення волі відповідає меті покарання, а тому підстав для задоволення вимог прокурора в цій частині та призначення обвинуваченому більш суворого покарання, колегія суддів не вбачає.

Підсумовуючи викладене, колегія судді зазначає. що наведені в апеляційних скаргах мотиви щодо незгоди з судовим рішенням в частині доведеності вини обвинуваченого, незгоди сторони обвинувачення з виправданням ОСОБА_8 , а також щодо незгоди з наданою судом оцінкою окремих доказів, , не спростовують правильності висновків суду і не містять переконливих доводів, які би дозволили колегії суддів дійти висновку, що рішення було постановлено з істотними порушеннями норм права, які можуть поставити під сумнів їх законність в цій частині.

Таким чином вирок суду є законним та обґрунтованим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405,406, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 березня 2024 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді