УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2024 Справа №607/392/24 Провадження №1-кп/607/12/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Тернополі, кримінальне провадження №0002289 від 22 вересня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження №0002289 від 22 вересня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 звернувся із клопотанням про зміну запобіжного заходу, застосованого до нього ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 вересня 2023 року у виді застави, на особисте зобов`язання. Сплачені за нього кошти застави просить повернути заставодавцю - ОСОБА_7 . В обґрунтування клопотання зазначив, що на теперішній час зникли всі ризики у зв`язку з якими було застосовано заставу, а також посилається на його належну процесуальну поведінку. Крім цього, просить врахувати, що внесені грошові кошти були позичені ОСОБА_7 у борг, однак його матір являється пенсіонеркою, інших джерел доходу, окрім пенсії, остання немає, а тому не має змоги повернути борг позичальникам.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання обвинуваченого, оскільки вважає, що ризики, у зв`язку із якими до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід, існувати не перестали.

Представник потерпілого ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення клопотання обвинуваченого.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та просив його задовольнити.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 вересня 2023 року, у кримінальному провадженні №0002289 від 22 вересня 2023 року, із врахуванням ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначено останньому розмір застави, що становить 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 гривень.

09 жовтня 2023 року заставодавцем ОСОБА_7 внесено грошові кошти в якості застави, визначеної вказаною ухвалою суду обвинуваченому ОСОБА_5 у загальному розмірі 214 720 грн. на відповідний розрахунковий рахунок ТУ ДСА України у Тернопільській області за наданими реквізитами.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості такого провадження, є запобіжні заходи.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом, є, зокрема, застава.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_5 вважає, що, оскільки закінчився строк дії ухвали, запобіжний захід у виді застави припинив свою дію.

Проте такі доводи обвинуваченого суд вважає безпідставними, оскільки згідно з ч. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до вимог ст.182 КПК України та параграфу 1 глави 18 КПК України, строку дії застави як запобіжного заходу не передбачено.

Також, суд бере до уваги, що відповідно до ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згоди.

Тобто, посилання заявника на положення ч.11 ст.182 КПК України є передчасними і необґрунтованими, оскільки вони підлягають застосуванню у випадку завершення кримінального провадження (ухвалення вироку, закриття кримінального провадження), за відсутності підстав для звернення застави в дохід держави, скасування та/або зміни застави на інший запобіжний захід.

З моменту внесення застави на підозрюваного покладаються обов`язки визначені ухвалою слідчого судді строком на два місяці, однак не продовження цих обов`язків не тягне за собою припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави.

При цьому, після внесення грошових коштів у якості застави за підозрювану особу строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді застави відповідно до норм Кримінального процесуального Кодексу діє до моменту прийняття остаточного рішення, оскільки відповідно до ст.182 КПК України цей запобіжний захід не має граничного строку дії.

Окрім того, суд вважає, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді застави, не зникли та з плином часу не змінилися, а той факт, що обвинувачений не порушував покладені на нього ухвалою слідчого судді певні обов`язки та сумлінно продовжує виконувати загальні обов`язки, що покладаються у кримінальному провадженні на обвинуваченого, свідчить лише про те, що обраний запобіжний захід є достатнім та дієвим.

Також суд звертає увагу, що внесення застави за ухвалою слідчого судді було правом заставодавця, яке не обумовлювалося ні строком дії застави, ні обов`язком держави повернути її на першу вимогу, а тому доводи захисника щодо необхідності повернення застави у зв`язку із скрутним матеріальним становищем заставодавця до уваги не приймаються.

Отже, в ході розгляду даного клопотання судом встановлено, що ризики переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та вчинити інше кримінальне правопорушення, які стали підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави продовжують існувати та не зменшилися, а більш м`який запобіжний захід, із врахуванням особи обвинуваченого та конкретних обставин справи, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевказаним ризикам.

З огляду на викладене, суд вважає, що у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу та повернення застави слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 176-177, 182, 331, 372, 376 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну раніше застосованого до нього запобіжного заходу у виді застави на особисте зобов`язання та повернення застави застовадавцю ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1