Справа № 645/7646/19
Провадження № 1-в/645/76/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 р. м. Харків Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання начальника Немишлянського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській областіпро звільнення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання в зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.01.2021, -

В С Т А Н О В И В:

Начальник Немишлянського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській областізвернулася до суду з поданням про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання в зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.01.2021. В обґрунтування подання вказує на те, що 24.05.2021 року до Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області відносно громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для виконання надійшов вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.01.2021 року за ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України про призначення покарання у виді 150 годин громадських робіт, який набрав законної сили 24.04.2021року.

Засуджений за викликом від 01.06.2021 р. до уповноваженого органу з питань пробації не з`явився, про причини неявки не повідомив. Немишлянським районним відділом Державної установи «Центр пробації» в Харківській області були проведені першочергові розшукові заходи засудженого, за результатами яких було встановлено, що за адресою, яка зазначена у вироку суду як адреса місця проживання засудженого, а саме: АДРЕСА_1 , останній не мешкає, що письмово підтверджено поясненням господарки квартири.

Також були проведені інші заходи з виявлення засудженого, місце знаходження якого не відоме. Проте, вжитими заходами місцезнаходження громадянина ОСОБА_4 не було встановлено.

27 липня 2021 року до ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області було направлено подання про передачу матеріалів для здійснення подальших розшукових заходів. В оголошені в розшук гр. ОСОБА_4 було відмовлено та матеріали для здійснення подальших розшукових заходів повернуті для доопрацювання.

23 вересня 2021 року були повторно розпочаті першочергові розшукові заходи для встановлення місця знаходження засудженого. У тому числі були перевірені всі встановлені адреси можливого місця проживання засудженого. 08 листопад 2021 року до ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області було направлене подання про передачу матеріалів для здійснення подальших розшукових заходів

07.12.2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було оголошено у розшук ОРС № 5921045 від 07.12.2021 року.

25.10.2022 року до Немишлянського РВ надійшло повідомлення про те, що гр. ОСОБА_4 мешкає у м. Ужгород. Уповноваженим органом з питань пробації одразу була перевірена адреса, вказана у вищезазначеному повідомленні. Проте факт мешкання засудженого за вказаною адресою не підтвердився. У зв`язку з чим Немишлянським РВ знову були розпочаті першочергові розшукові заходи для встановлення місця знаходження засудженого. 09.05.2023 року гр. ОСОБА_4 був оголошений у розшук до ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОРС № 5923041 від 09.05.2023 року (аркуш справи № 234 том 1.).

17.05.2023року було встановлено, що гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26 січня 2023 року був призваний на військову службу по загальній мобілізації та направлений на військову службу в в/ч НОМЕР_1 .

07.03.2023року солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був перенаправлений до в/ч НОМЕР_2 (згідно витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_3 ).

Таким чином, ухилення від відбування у виді громадських робіт за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.01.2021 року не вбачається, оскільки обставини, що свідчили б про ухилення засудженим відбування покарання відсутні.

Вирок набрав законної сили 23.04.2021 року, а строк його виконання у відповідності до п.1 ч. 1 ст.80 КК України сплив через 2 роки, а саме 23.04.2023 року.

Представник Немишлянського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській областів судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі, подання підтримує.

В судове засідання засуджений не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Прокурор ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом своєчасно та належним чином, надала заяву про розгляд подання за її відсутності, подання підтримала та просила його задовольнити.

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

При цьому, згідно із ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши подання, врахувавши думку прокурора, який не заперечував проти задоволення подання представника органу пробації, суд дійшов до висновку, що подання Немишлянського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській областіпідлягає до задоволення виходячи з наступного.

Встановлено, що вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.01.2021 ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України про призначення покарання у виді 150 годин громадських робіт, який набрав законної сили 23.04.2021року.

Згідно матеріалів особової справи, Засуджений за викликом від 01.06.2021 р. до уповноваженого органу з питань пробації не з`явився, про причини неявки не повідомив. Немишлянським районним відділом Державної установи «Центр пробації» в Харківській області були проведені першочергові розшукові заходи засудженого, за результатами яких було встановлено, що за адресою, яка зазначена у вироку суду як адреса місця проживання засудженого, а саме: АДРЕСА_1 , останній не мешкає, що письмово підтверджено поясненням господарки квартири.

Також були проведені інші заходи з виявлення засудженого, місце знаходження якого не відоме. Проте, вжитими заходами місцезнаходження громадянина ОСОБА_4 не було встановлено.

27 липня 2021 року до ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області було направлено подання про передачу матеріалів для здійснення подальших розшукових заходів. В оголошені в розшук гр. ОСОБА_4 було відмовлено та матеріали для здійснення подальших розшукових заходів повернуті для доопрацювання.

23 вересня 2021 року були повторно розпочаті першочергові розшукові заходи для встановлення місця знаходження засудженого. У тому числі були перевірені всі встановлені адреси можливого місця проживання засудженого. 08 листопад 2021 року до ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області було направлене подання про передачу матеріалів для здійснення подальших розшукових заходів

07.12.2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було оголошено у розшук ОРС № 5921045 від 07.12.2021 року.

25.10.2022 року до Немишлянського РВ надійшло повідомлення про те, що гр. ОСОБА_4 мешкає у м. Ужгород. Уповноваженим органом з питань пробації одразу була перевірена адреса, вказана у вищезазначеному повідомленні. Проте факт мешкання засудженого за вказаною адресою не підтвердився. У зв`язку з чим Немишлянським РВ знову були розпочаті першочергові розшукові заходи для встановлення місця знаходження засудженого. 09.05.2023 року гр. ОСОБА_4 був оголошений у розшук до ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області ОРС № 5923041 від 09.05.2023 року (аркуш справи № 234 том 1.).

17.05.2023року було встановлено, що гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26 січня 2023 року був призваний на військову службу по загальній мобілізації та направлений на військову службу в в/ч НОМЕР_1 .

07.03.2023року солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був перенаправлений до в/ч НОМЕР_2 (згідно витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_3 ).

Таким чином, ухилення від відбування у виді громадських робіт за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.01.2021 року не вбачається, оскільки обставини, що свідчили б про ухилення засудженим відбування покарання відсутні.

Вирок набрав законної сили 23.04.2021 року, а строк його виконання у відповідності до п.1 ч. 1 ст.80 КК України сплив через 2 роки, а саме 23.04.2023 року.

Згідно вимоги Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Харківській області, відомості про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності відсутні

Кримінальне законодавство встановлює правило, згідно з яким звільненню від відбування покарання підлягають особи, відносно яких строки давності виконання обвинувального вироку закінчилися. Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання. Нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку передбачено ст. 80 КК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

Отже, строк давності виконання обвинувального вироку починає спливати з моменту набрання вироком законної сили і триває весь час, доки вирок не виконується з причин, не пов`язаних з ухиленням особи від його виконання.

Статтею 56 КК України передбачено поняття громадських робіт, стаття 389 КК України передбачає наслідки ухилення від виконання покарання у виді громадських робіт.

Проте, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми. Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, відповідно до ч. 2 ст. 389 КК України, є злочином. Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку. Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дія або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

В той же час, відомостей щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 КК України (ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських чи виправних робіт), матеріали провадження не містять.

Ухиленням від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо. А за змістом ст.389 КК України ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських чи виправних робіт супроводжується прямим умислом, утворює склад злочину та тягне кримінальну відповідальність. Сюди не відносяться випадки, коли вирок не був виконаний з незалежних від засудженого причин (неналежне виконання своїх обов`язків працівниками державних органів, зміна чинного законодавства щодо визначення компетентних органів, які повинні виконувати покарання тощо).

Як вбачається із матеріалів особової справи, 17.05.2023 року було встановлено, що гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26 січня 2023 року був призваний на військову службу по загальній мобілізації та направлений на військову службу в в/ч НОМЕР_1 . ( аркуші справи № 23-239 том 1.). 07.03.2023 року солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був перенаправлений до в/ч НОМЕР_2 (згідно витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_3 ).

Суду не надано доказів того, що компетентними органами по виконанню покарання у виді громадських робіт вживалися заходи щодо з`ясування підстав, з яких засуджений не відбув покарання.

Правова природа цього виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, що виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Крім того, ч. 3 ст. 80 КК передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

У частині ч. 4 ст. 80 КК також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах 1 та 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Указані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише в тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Однак ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання щодо вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід установлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція ч. 3 ст. 80 КК певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання під час застосування ч. 3 ст.80 КК, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Зазначене свідчить про наявність законних підстав для задоволення подання органу, що відає відбуванням покарання, у зв`язку з чим ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування покарання у виді громадських робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Керуючисьст.53,80 КК України,ст.537,539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про звільнення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання за давністю виконання вироку суду задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.01.2021 року за ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України до 150 годин громадських робіт, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 23.05.2024 року.

Головуючий суддя -