Справа № 721/231/24
Провадження №1-кс/721/10/2024
УХВАЛА

Іменем України

Слідчий суддя Путильського районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №1 (смт. Путила) Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Вижницької окружної прокуратури ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу до речей та документів у кримінальному провадженні, внесеному 22.02.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

УСТАНОВИВ:

11.03.2024 року до Путильського районного суду Чернівецької області надійшло клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №1 (смт. Путила) Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Вижницької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу до речей та документів.

В обґрунтування клопотання зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, як 10 квітня 2023 року невідома особа, представившись «Сніжаною», шляхом зловживання довірою, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , загальною сумою 2 000 гривень, які останній особисто перерахував на картковий рахунок AT КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № НОМЕР_1 . Передумовою вказаної транзакції слугувало спілкування вказаних осіб між собою за допомогою соціальної мережі "Facebook", наявність між ними приязних стосунків та співчутливе ставлення потерпілого до скрутного становища Сніжани.

22.02.2022 року внесено відомості про вказане кримінальне правопорушення до ЄРДР за №0000018 та розпочате досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

У ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження було встановлено, що емітентом карткового рахунку № НОМЕР_1 являється АТ КБ " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", у зв`язку із чим виникла необхідність у встановленні повних анкетних даних власника рахунку AT КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 (анкетна заява, фінансовий номер), виписки руху грошових коштів у період з 01.04.2023 року по 01.12.2023 року, із випискою руху коштів по вказаному картковому рахунку, на який здійснювались перекази грошових коштів, із анкетними даними кінцевого отримувача грошей, якщо дані кошти були зняті, то місце (повну адресу розташування банкоматів, відділень) та час здійснення транзакцій.

Просить розглядати подане клопотання про надання тимчасового доступу до документів без виклику представників AT КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », оскільки існує реальна загроза зміни або знищення документів.

Дізнавач та прокурор, які належним чином були повідомленими про дату та час розгляду справи в судове засідання не з`явилися, від них надійшли заяви про розгляд справи за їхньої відсутності та підтримання клопотання у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні дізнання ВП №1 (смт. Путила) Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області перебуває кримінальне провадження, внесене до 22.02.2024 року до ЄРДР №0000018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, розпочатого за зверненням ОСОБА_5 щодо шахрайських дій відносно нього невідомою особою, яка представившись « ІНФОРМАЦІЯ_3 », шляхом зловживання довірою, заволоділа його грошовими коштами на загальну суму 2000 гривень, які він особисто перерахував на картковий рахунок AT КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № НОМЕР_1 .

Як вбачається з протоколу допиту потерпілого ОСОБА_5 , з березня по квітень 2023 року він в соціальній мережі "Facebook" спілкувався з невідомою особою, яка підписана - " ІНФОРМАЦІЯ_4 ". Остання неодноразово освідчувалась ОСОБА_5 в коханні та говорила про своє скрутне становище. 10.04.2023 року на прохання ОСОБА_6 позичити грошові кошти, ОСОБА_5 , із думкою, що між ними склалися серйозні відносини, переказав із свого карткового рахунку на відправлений останньою рахунок на прізвище ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 2 000 грн. для здійснення нею оплати оренди житла у м. Чернівці. Вказані кошти, які ОСОБА_6 обіцяла згодом повернути, залишилися неповернутими і у діях останньої потерпілий вбачає ознаки шахрайських дій.

Із копії платіжної інструкції Приватбанку вбачається, що 10.04.2023 року ОСОБА_8 здійснив переказав коштів на рахунок ОСОБА_9 у сумі 1999,00 грн.

З копії онлайн розшифрування кодів та номерів за номером банківської карти № НОМЕР_1 вбачається, що така видана банком « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а відтак, документи, які містять інформацію, з клопотанням про доступ до якої звернувся дізнавач, перебувають у володінні АТ АБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », юридична адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Кримінальне провадження № 0000018 внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування 22.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України, проте жодних доказів, які б свідчили про існування обґрунтованої підозри щодо вчинення цього чи будь-якого іншого кримінального правопорушення матеріали досудового розслідування не містять.

Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження є існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для проведення певної слідчої дії, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, звертається із клопотанням. При цьому обов`язок доведення існування зазначених обставин КПК покладає на слідчого, дізнавача який звертається із відповідним клопотанням.

Крім того, слід зазначити, що із встановлених досудовим розслідуванням обставин вбачається існування цивільно-правових відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , які не можуть бути предметом розслідування у кримінальному провадженні, оскільки завданням кримінального провадження є, зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а не захист цивільних прав та інтересів, який здійснюється у порядку цивільного судочинства.

Крім того, дізнавачем не надано доказів в обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у діяльність АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » про який ідеться у клопотанні та яке доказове значення має інформація про рух грошових коштів по банківській картці вказаного товариства та встановлення джерела витрачених грошових коштів особою з даної картки за період часу з 01.04.2023 року по 01.12.2023 року у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 160 КПК України у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів зазначаються можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Згідно з ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Положеннями ч. 6 ст. 163 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Так, у силу положень частин 3 та 5ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі щодо надання тимчасового доступу (п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються, а не просто вказати їх.

Як зазначено у ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що до викладених у клопотанні відносин, які склалися між сторонами ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , підлягають застосуванню норми ЦПК України, а саме справи щодо порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних відносин суди розглядають у порядку цивільного судочинства.

В свою чергу відповідно до п. 1 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

За нормами ст. 40-1 КПК України, дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Враховуючи, що на дізнавача покладений обов`язок отримання (збирання) та оцінка доказів з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення, за що останні несуть відповідальність у випадку бездіяльності або несвоєчасності процесуальних дій.

Втім слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання дізнавача, оскільки за наслідком реєстрації повідомлення про злочин є вчинення кримінальних процесуальних дій, а не збирання доказів на обґрунтування цивільного спору між заявником ОСОБА_5 та ОСОБА_9 щодо повернення коштів, які останній сплатив на потреби ОСОБА_9 в силу приязних відносин через спілкування у соціальній мережі та зобов`язання останньої повернути їх згодом.

Статтею 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, однак, слідчий суддя зауважує, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Аналогічною є практика Європейського суду з прав людини (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 p.) де зазначено, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі "Павлюлінець проти України" (Заява N 70767/01) від 6 вересня 2005 року вказано, що Суд повторює, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява № 37437/97).

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що заява про вчинене кримінальне правопорушення подана заявником, спрямована на зловживання правами. Однак ні слідчий суддя, ні органи досудового розслідування чи дізнання не є засобом для сторін, не толерує і не сприяє сторонам у зловживанні їх правами.

Отже заявнику не гарантується право на внесення повідомлених нею обставин, як претензій цивільно-правого характеру щодо цивільно-правових спорів, про які вказано в заяві про вчинення злочину в даному кримінальному провадженні.

При ухваленні рішення щодо відмови у задоволенні клопотання слідчим суддею враховано, що права заявника в межах кримінального провадження не будуть порушенні, оскільки останній чи будь-хто інший не позбавлений можливості оспорювати права, свободи чи інтереси (які регулюються у порядку цивільного судочинства) шляхом звернення до суду із відповідною позовною заявою.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "Іванов проти України" (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Таким чином потерпілому не гарантується право на надання слідчому, дізнавачу обов`язкових до виконання вказівок. При цьому потерпілий не позбавлений права самостійно збирати докази на обґрунтування власної позиції, цивільного позову.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що дізнавачем у клопотанні не доведено необхідність надання доступу до документів, які знаходяться у володінні АТ " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", можливість використання як доказів відомостей, що містяться в документах, крім того, з поданих документів вбачається, що між сторонами склалися цивільно-правові відносини, а тому у задоволенні клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів слід відмовити.

Керуючись статтями 159, 161-164 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №1 (смт. Путила) Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Вижницької окружної прокуратури ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу до речей та документів у кримінальному провадженні, внесеному 22.02.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_11