Пр.1-кп/336/625/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001691 від 05.10.2023, яке надійшло до суду на підставі обвинувального акта, складеного відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження смт Якимівка Якимівського району Запорізької області, громадянина України, який отримав спеціальну середню освіту, розлучений, офіційно не працевлаштований, має на утриманні малолітню дитину, інвалідності не має, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

за ознаками скоєння кримінальних правопорушень (злочину та проступку), передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, -

за участі сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисниці обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

04.10.2023, приблизно о 17 годині 20 хвилин, у період дії воєнного стану, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, продовженого Указом Президента України №451/2023 від 26.07.2023, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись в приміщенні магазину з продажу будівельних матеріалів «ФОП ОСОБА_6 » за адресою: АДРЕСА_3 , будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу зі стелажу таємно викрав мобільний телефон «Redmi Note 7» 4 Gb/64 Gb, imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 в чохлі, який належить потерпілому ОСОБА_7 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи складає 2 700,00 гривень, спричинивши останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Після чого, 04.10.2023 приблизно о 17 годині 40 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_4 , під час поверхневого огляду раніше викраденого мобільного телефону «Redmi Note 7» 4 Gb/64 Gb, в корпусі синього кольору, imei: НОМЕР_3 , imei: НОМЕР_2 , належного потерпілому ОСОБА_7 , виявив під чохлом пластикову картку банку «Монобанк» № НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_7 .

Так, ОСОБА_3 , маючи умисел на привласнення офіційного документу з корисливих мотивів, чітко усвідомлюючи той факт, що знайдена банківська карта йому не належить, з метою особистого збагачення та подальшого незаконного зняття грошових коштів з банківського рахунку, відкритого у АТ «Універсал Банк», належного потерпілому привласнив офіційний документ, а саме пластикову картку банку «Монобанк» № НОМЕР_4 .

04.10.2023 у період часу з 17 години 40 хвилин по 18 годину 12 хвилин, у період дії воєнного стану, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, продовженого Указом Президента України №451/2023 від 26.07.2023, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, за допомогою особистого мобільного телефону та раніше привласненої пластикової банківської карти банку «Монобанк» № НОМЕР_4 , належної потерпілому ОСОБА_7 , будучі впевненим, що його злочинні дії мають таємний характер, маючи всю необхідну конфіденційну інформацію стосовно персональних реквізитів для зняття грошових коштів з банківського рахунку потерпілого ОСОБА_7 , таких як: CVV-код, номер карти та строк дії карти, за допомогою мобільного додатку «pin-up.ua», який був встановлений на особистому мобільному телефоні ОСОБА_3 , зайшовши на свій особистий акаунт, ввів всі необхідні реквізити (CVV-код, номер карти та строк дії карти) раніше привласненої пластикової картки банку «Монобанк» № НОМЕР_4 , належної ОСОБА_7 , після чого здійснив три транзакції для поповнення грошового рахунку свого аканту в онлайн тоталізаторі «pin-up.ua», а саме:

- 04.10.2023 о 17 годині 46 хвилин переказ грошових коштів з банківського рахунку ОСОБА_7 на свій особистий акаунт в «pin-up.ua» на суму 600,00 гривень: «операція квазі готівка PIN-UP.UA»;

- 04.10.2023 о 17 годині 56 хвилин переказ грошових коштів з банківського рахунку ОСОБА_7 на свій особистий акаунт в «pin-up.ua» на суму 500,00 гривень: «операція квазі готівка PIN-UP.UA»;

- 04.10.2023 о 18 годині 13 хвилин переказ грошових коштів з банківського рахунку ОСОБА_7 на свій особистий акаунт в «pin-up.ua» на суму 200,00 гривень: «операція квазі готівка PIN-UP.UA»,

тим самим діючи повторно, таємно викрав грошові кошти ОСОБА_7 на загальну 1 300,00 гривень, спричинивши останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення беззаперечно визнав, надав пояснення, які відповідають тим, що викладені в обвинувальному акті, підтвердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема, дату, час, місце й спосіб скоєння злочину, у скоєному щиро розкаявся.

В судовому засіданні він показав суду, що 04 жовтня 2023 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, точного часу не пам`ятає, обирав будівельні матеріали для особистого вжитку у спеціалізованому магазині, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, по вул. Шевченка, точної адреси не пам`ятає. На полиці (стелажу) неподалік каси лежав у вільному доступі мобільний телефон «Redmi Note 7», у чохлі. Він його взяв, спочатку подумавши, що це його, адже мав у володінні схожий мобільний телефон «Redmi Note 6», сховав його та продовжив обирати товари, за які потім розрахувався на касі. Хто поклав телефон, який він взяв, на стелаж - не бачив. Він не є товаром, що продаються у даному магазині. Протягом приблизно 10 хвилин, поки не залишив приміщення магазину, ОСОБА_3 зрозумів, що це не його телефон, але на місце, де знайшов, його не повернув, та, розрахувавшись, взяв із собою.

Коли обвинувачений прийшов додому (це неподалік від магазину), за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ізмайлівська, б. 30, він вимкнув телефон, щоб не приходили смс-повідомлення, після чого зняв чохол та побачив, що у ньому була платіжна картка банківської установи «Монобанк». Викрадений телефон був у корпусі синього кольору. Обвинувачений розумів, що ця картка йому не належить, проте, для подальшого використання та зняття грошових коштів з банківського рахунку, відкритого у АТ «Універсал Банк», привласнив її.

Крім того, в цей же день, приблизно з 17 години 40 хвилин по 18 годину 10 хвилин, точного часу не пам`ятає, залишаючись за адресою свого проживання, за допомогою особистого мобільного телефону та вказаної привласненої пластикової банківської карти банку «Монобанк», номер якої ОСОБА_3 не пам`ятає, розуміючи, що його дії ніким не помічені, із застосуванням реквізитів картки, для зняття грошових коштів з банківського рахунку, які відображені на ній, увійшов до особистого аккаунту, який раніше створив на сервісі «pin-up.ua», ввів необхідні реквізити та здійснив 3 транзакції для поповнення власного грошового рахунку даного профілю у сумі 600 гривень, 500 гривень та 200 гривень. Вказану суму грошових коштів загальним розміром 1 300 гривень відправив на власний рахунок та витратив на свої потреби.

Обвинувачений також пояснив, що розуміє, що в Україні діє воєнний стан, завдав матеріальної шкоди потерпілому, яку відшкодував після його викриття, її розмір не оспорює. Так, потерпілому був повернутий належний йому мобільний телефон «Redmi Note 7», у чохлі, а 20.02.2024 - грошові кошти у сумі 1 300,00 гривень. Обвинувачений щиро розкається у скоєному, зобов`язується в подальшому не вчиняти протиправних діянь.

Потерпілий ОСОБА_7 за вх.№ від 20.02.2024 скерував до суду заяву, за змістом якої просить проводити розгляд справи за його відсутності, просить призначити покарання на розсуд суду. На час розгляду справи цивільний позов наміру подавати не має, претензій морального характеру не має. Зазначив, що матеріальну шкоду йому відшкодовано частково, а саме повернуто мобільний телефон «Redmi Note 7». Потерпілий брав участь під час оголошення короткого викладу обвинувального акта та встановлення порядку розгляду провадження.

Разом з цим, захисниця потерпілого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просила призначити обвинуваченому мінімальний строк покарання в межах санкції за вчинення більш тяжкого кримінального правопорушення, із застосуванням ст.69 КК України. До матеріалів справи долучила розписку потерпілого, за змістом якої обвинувачений відшкодував птерпілому завдану матеріальну шкоду, а саме грошову кошти у сумі 1 300,00 гривень, претензій ані матеріально, ані морального характеру не має.

Учасники кримінального провадження в судовому засіданні 21.02.2024 (після перерви) висловились щодо можливості розгляду справи за відсутності потерпілого, відповідна ухвала постановлена судом в судовому засіданні із занесенням до журналу судового засідання.

Крім того, судом визнано за можливе провести розгляд провадження із застосуванням норми ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження. Так, судом не досліджувались докази щодо фактичних обставин кримінального провадження, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, що їх позиція є добровільною та істинною, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до встановленого порядку судового розгляду кримінального провадження судом досліджено визначений обсяг доказів, а саме, надані стороною обвинувачення матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, підтверджують розмір процесуальних витрат на проведення судової товарознавчої експертизи, відшкодування завданої шкоди та, крім того, постанови щодо визнання речей та документів речовими доказами, винесені під час досудового розслідування кримінального провадження.

Суд зауважує, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Відносно часу вчинення злочину востаннє Указом Президента України від 26 липня 2023 №451/2023, затвердженим Законом України №3275-IX від 27.07.2023), вирішено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Також суд враховує, що вчинення майнового злочину в умовах воєнного чи надзвичайного стану може мати місце не лише у районах вогневого ураження, тимчасової окупації або проходу військ, а також і поза межами згаданих районів.

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15.01.2024 у справі №722/594/22, пр.№ 51-3186 кмо 22, здійсненого на виконання положень ч. 4 ст. 442 КПК України, за ч.4 ст.185 КК України кримінальна відповідальність передбачена за вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного або надзвичайного стану на території, на якій він введений.

Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, вислухавши покази обвинуваченого, суд вважає, що його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) при вище викладених обставинах повністю доведена, а дії ОСОБА_3 суд кваліфікує: за епізодом від 04.10.2023, який вчинений приблизно о 17-20 годині за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану; за епізодом від 04.10.2023, який вчинений приблизно о 17-40 годині за ч.1 ст.357 КК України, як привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів; за епізодом від 04.10.2023, у період часу з 17-40 години по 18-20 годину, за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує такі обставини.

За змістом ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно зі ст.12 КК України, діяння, передбачене ч.4 ст.185 КК України віднесено до тяжких злочинів, діяння, передбачене ч.1 ст.357 КК України - до кримінальних проступків.

Згілно з Приміткою 1 до ст. 185 КК України у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, визнається щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку (частково). Обставин, які обтяжують покарання особі відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено. Також, суд враховує й відомості про особу обвинуваченого, який до вчинення злочину не судимий, під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційного місця працевлаштування не має.

Суд бере до уваги наявність на утриманні у ОСОБА_3 малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Якимівського районного управління юстиції у Запорізькій області).

Слід врахувати й думку потерпілого щодо призначення покарання, який залишив його на розсуд суду.

За результатами розгляду справи, беручи до уваги тяжкість та фактичні обставини вчинених правопорушень, вищенаведені чинники, форму вини та мотиви вчиненого, відшкодування шкоди, відсутність тяжких наслідків, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років, за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, виді обмеження волі відповідно на строк один рік, що відповідає санкціям вказаних статей.

За приписами ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2002 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при вирішенні питання про те, який із передбачених ст.70 КК принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо. Суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних. Однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) КК. Застосовуючи принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд повинен зазначити у вироку, про яке саме покарання йдеться - основне чи додаткове.

Так, із врахуванням наведених критеріїв, суд дійшов висновку про те, що покарання у даному провадженні необхідно призначити за сукупністю кримінальних правопорушень саме у відповідності до вимог ч.1 ст.70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначивши ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На переконання суду, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тому необхідно звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк згідно зі ст.75 КК України тривалістю 2 роки, якщо протягом цього строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а також додатковий обов`язок, визначений п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Зважаючи на те, що у справі частина викраденого повернута в натурі, відповідно, частково відшкодовано під час розгляду справи в суді завдану матеріальну шкоду (у сумі 1 300,00 гривень), з урахуванням особи винного, суд не дійшов висновку про наявність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, тому судом не встановлено достатніх підстав для застосування при призначенні покарання положень ст. 69 КК України.

Визначене покарання є необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень, тобто, відповідає меті, передбаченій ст.50 КК України, із дотриманням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання, на переконання суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Судом встановлено, що цивільний позов потерпілим не заявлявся, матеріальна шкода на час розгляду провадження відшкодована шляхом повернення викраденого майна та грошових коштів, про що в матеріалах справи міститься розписка.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування й судового розгляду, що підлягають розгляду судом, не застосовувались.

Відповідно до ст.118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати пов`язані із залученням експертів. За змістом ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на надані стороною обвинувачення докази витрати на проведення судової товарознавчої експертизи у даному провадженні дорівнюють 478,00 гривень (висновок Запорізького НДЕКЦ МВС України NCE-19/108-23/16226-ТВ від 16.10.2023, довідка про витрати на проведення експертизи), тому суд приймає рішення про їх стягнення з обвинуваченого на користь держави.

Суд вважає за необхідне вирішити питання щодо речових доказів по справі з урахуванням положень ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 118, 124, 349, 369-371, 373-374, 376, 392, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.185 КК України та кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.357 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 4 ст. 185 КУ України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

-за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання (за ч.1 ст.357 КК України) більш суворим (за ч. 4 ст. 185 КК України), визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину, а також виконає обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України:

- періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Додатково покласти на ОСОБА_3 обов`язок, передбачений п.2 ч.3 ст.76 КК України:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь держави процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи у сумі 478,00 гривень (чотириста сімдесят вісім гривень 00 копійок).

Речові докази - мобільний телефон «Redmi Note 7» 4 Gb/64 Gb, синього кольору, в чохлі з сім-карткою; банківську картку «Монобанк», які передані на відповідальне зберігання потерпілому, - залишити власнику ОСОБА_7 за приналежністю.

Речовий доказ - DVD-R диск з файлом відеозаписів); 2 квитанції про оплату (фіскальний чек) за товар, за який розраховувався ОСОБА_3 , долучені до кримінального провадження, - залишити в ньому.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 цього Кодексу.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1