Справа № 346/1574/24
Провадження № 1-кс/346/328/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 р.м. Коломия

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області клопотання слідчого слідчого відділення Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області: ОСОБА_3 , погоджене прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони: ОСОБА_4 , про арешт майна, по кримінальному провадженню № 0000273, з правовою кваліфікацією: частина 1 статті 263 КК України,

в с т а н о в и в :

До Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області 28 березня 2024 року, із клопотанням про арешт майна фізичної особи, звернувся вказаний слідчий. До клопотання додано матеріали, якими обґрунтовується клопотання та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Аргументи слідчого.

27.03.2024 року о 17:45 поступило повідомлення зі служби «102» від оперуповноваженого Коломийського МРВ УСБУ в Івано-Франківській області, ОСОБА_5 про те, що 27.03.2024 в АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , у відділенні «Укрпошти» № НОМЕР_1 отримав посилку в якій ймовірно знаходяться засоби ураження. Виїздом СОГ Коломийського РВП на місце події встановлено, що 27.03.2024 року близько 17:45 працівниками СБУ у відділенні «Укрпошти» № НОМЕР_1 , що за адресою АДРЕСА_1 , у посилках які отримав ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_2 , від свого знайомого військовослужбовця ЗСУ в/ч НОМЕР_2 , солдата ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жит. АДРЕСА_3 , які відправлялись з м. Слов?янськ, Донецької області, із номером ТТН 479 виявлено предмет схожий на бойову гранату «М67» та із номером НОМЕР_3 виявлено поліетиленовий зіп-пакет із вмістом подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору зовні схожа на наркотичний засіб «Марихуана» вагою близько 4 грама. В ході проведення огляду місця події 27.03.2024 року на ділянці дороги біля рогу будинку АДРЕСА_1 виявлено та вилучено: бирку «Укрпошта» № НОМЕР_4 , бирку «Укрпошта» № НОМЕР_5 , мобільний телефон марки «Redmi 10» IMEI: НОМЕР_6 IMEI2: НОМЕР_7 із сім-картою НОМЕР_8 та металевий зелений ящик від боєприпасів.

Наведені обставини підтверджуються витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000273 (а.с.3); рапортом працівника поліції (а.с. 5-6); письмовими поясненнями (а.с. 7-9); протоколом огляду місця події від 27 березня 2024 року (а.с.10-13); постановою про долучення до матеріалів кримінального провадження та визнання речовим доказом (а.с.14-15).

І оскільки на думку слідчого, наведені обставини вказують на те, що могло бути вчинено кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 263 КК України, а вилучені речі відповідають ознакам речового доказу, з метою їх збереження, на ці речі слід накласти арешт із повною забороною розпоряджання, користування та відчужувати цими речами. Позаяк, якщо цього не зробити, з огляду на властивості вказаних речей та їх правову цінність як майбутнього доказу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України, їх можна приховати чи знищити.

Оцінка суду.

Слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (пункт 18 частини 1 статті 3 КПК України).

І розглядаючи клопотання про арешт майна фізичної особи, зокрема: бирки «Укрпошта» № НОМЕР_4 , бирки «Укрпошта», № НОМЕР_5 , мобільного телефону марки «Redmi 10» IMEI: НОМЕР_6 IMEI2: НОМЕР_7 із сім карткою НОМЕР_8 та металевого зеленого ящика від боєприпасів, суд виходить із того, що тут має місце вирішення питання про втручання держави у право власності на вказані речі.

Суд одразу відзначає, що в силу положень статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Також суд застосовує і враховує положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за якими, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тож, з огляду на викладене, право власності не є абсолютним і може зазнавати втручання держави, в тому числі шляхом позбавлення особи такого права, але тільки в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

А тут суд враховує, що положеннями частини 1 статті 16 КПК України передбачено, що на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку передбаченому цим кодексом, під час кримінального провадження допускається позбавлення або обмеження права власності. А згідно з положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України у зміст права власності, яке може бути обмежено або якого може бути позбавлено під час кримінального провадження, входять всі три правомочності:, користування розпоряджання та відчуження майном.

В силу положень частини 1 статті 16, з урахуванням норм статті 131 та частини 1 статті 170 КПК України, під час кримінального провадження, з метою досягнення його дієвості, позбавлення або обмеження права власності будь-якої особи може мати місце при застосуванні арешту, як одного із заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому стаття 170 КПК України уточнює, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (частина 1); завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (частина 1); арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу (частина 2 і 3) .

Клопотання обґрунтовано тим, що вилучені речі можуть бути речовим доказом кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України, оскільки відповідають критеріям зазначеним у статті 98 КПК України, і тому може бути предметом арешту.

Положення частини 1 статті 263 КК України передбачають, носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу є окремим і самостійним складом злочину.

При цьому суд враховує, як це вказано у частині 1 статті 98 КПК України, що речові докази це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

А тому, з огляду на викладене, суд погоджується із аргументами слідчого про те, що вилучені слідчим речі можуть бути предметом арешту, оскільки є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям речового доказу, зазначеним у статті 98 КПК України та можуть бути використані як речові докази по кримінальному провадженню щодо кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України.

Також, з огляду на суть цих речей та їх правову цінність, як доказу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України, суд погоджується із тим, що ці речі, якщо їх повернути ОСОБА_6 можуть бути приховані, змінені або знищені будь-якою людиною, в тому числі й самим ОСОБА_6 , і тому з метою запобіганню цьому, на вказані речі слід накласти арешт. Внаслідок чого та з огляду на додані до клопотання матеріали, у їх сукупності, суд вважає доведеним необхідність застосування арешту із вказаних вище правових і фактичних підстав, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (запобігання можливості приховування, зміни чи знищення речей).

В силу положень частини 3 статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження (а значить і арешту майна) не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Суд вважає, що доданими до клопотання матеріалами, у їх сукупності, слідчий дійсно доводить, що: існує обґрунтована підозра вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 263 КК України, і ступінь його тяжкості є підставою для застосування арешту вказаних слідчим речей, які можуть бути доказом правопорушення; потреби досудового розслідування, зокрема збір доказів та недопущення їх приховування чи знищення, виправдовують повний арешт речей, які за своїми властивостями можуть бути приховані, змінені чи знищені, якщо не заборонити користування і розпорядження цими речами; і саме завдяки арешту може бути виконано таке завдання, як запобігання приховуванню, зміні чи знищенню доказів.

Також, з метою повного виконання положень частини 2 та частини 4 статті 173 КПК України суд враховує і відзначає, що необхідність виконання доведеного слідчим завдання кримінального провадження, зокрема забезпечення інтересів досудового розслідування в аспекті збирання і збереження речових доказів, виправдовує той ступінь втручання у право власності ОСОБА_6 про який просить слідчий (повна заборона розпоряджання, користування і відчуження); такий спосіб втручання є розумним, співрозмірним із вказаним завданням, а його наслідки є допустими і не суттєвими, а сам спосіб арешту є необхідним.

Таким чином, на підставі усього вище викладеного, вважаю, що слідчий довів перед судом наявність усіх підстав, з наявністю яких закон дозволяє втручання у право власності людини тією мірою, тим способом і для тієї мети, для яких це просить слідчий. А тому, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Отже, на підставі наведеного та керуючись статтями 2,3,7-33,36-40-1,84-99,103-117,131-132,167-175, 214-219,298-301,309-310,369-372,376,532 КПК України слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого слідчого відділення Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області: ОСОБА_3 , погоджене прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони: ОСОБА_4 , про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке постановою слідчого від 28 березня 2024 року було визнано речовими доказами, у вигляді: бирки «Укрпошта» № НОМЕР_4 , бирки «Укрпошта», № НОМЕР_5 , мобільного телефону марки «Redmi 10» IMEI: НОМЕР_6 IMEI2: НОМЕР_7 із сім карткою НОМЕР_8 та металевого зеленого ящика від боєприпасів, шляхом заборони користування розпоряджання та відчуження, з метою їх збереження, як речових доказів.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає безумовному негайному виконанню дізнавачем, слідчим, прокурором до скасування арешту, у встановленому кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Проінформувати заінтересованих осіб про ухвалу шляхом вручення або надсилання її копії.

Повний текст ухвали оголошений 03 квітня 2024 року о 17 годині 10 хвилин.

Слідчий суддя: ОСОБА_1