Провадження № 1-кп/537/200/2024
Справа № 537/2148/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.2024 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Кременчук кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2024 року за №0000086, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з врахуванням ст. 89 КК України раніше судимий:

- 08.02.2016 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 680 грн;

- 23.03.2016 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.1 ст.289, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки;

- 14.12.2016 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70, ст.71 КК України на 7 років позбавлення волі;

- 15.03.2017 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч. 2 ст.289, ч. 1, 2 ст.70, ч. 4 ст.70 КК України на 7 років 3 місяці позбавлення волі. 28.03.2023 року звільнений по відбуттю покарання.

- 08.02.2024 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.4 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

у с т а н о в и в :

04.02.2024 року о 15 год. 21 хв., тобто в умовах воєнного стану, у приміщенні магазину «МаркетОпт» за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює свою діяльність з роздрібної торгівлі товарами ПП «Онвард Трейд», ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав з полиць магазину наступні товари, що належать ПП «Онвард Трейд» загальною вартістю 1633,30 грн., а саме: сардельки «Власна марка з сиром натуральна оболонка вищого гатунку» вагою 1,002 кг вартістю 147,47 грн., ковбасу ТМ Глобино «Салямі Соборна сирокопчена 1 гатунку» вакуумовану вагою 0,278 кг вартістю 68,02 грн., ковбасу ТМ Глобино «Українська сирокопчена вищого гатунку» вакуумовану вагою 0,306 кг вартістю 154,66 грн., ковбасу ТМ Глобино «Салямі Італійська сирокопчена вищого гатунку» вакуумовану вагою 0,69 кг вартістю 257,63 грн., набір ТМ Глобино «Для салянки сирокопчений» вакуумований вагою 0,508 кг вартістю 110,98 грн., сир Херсон «Радомер 50%» 0,43 кг вартістю 109,22 грн., сир «Ammerlander Едам 45%» 0,502 кг вартістю 141,56 грн., сир «Моцарелла гайсин 45%» 0,902 кг вартістю 252,56 грн., сир «Aria Buko natura» вагою 0,186 кг вартістю 69,75 грн., м`ясо по-французьки з ананасами вагою 0,4 кг вартістю 61,07 грн., картоплю по-селянськи вагою 1,5 кг вартістю 51,99 грн., відбивну курячу вагою 0,216 кг вартістю 32,56 грн., курча табака вагою 0,778 кг вартістю 102,97 грн., батончик шоколадний «Снікерс Супер+1, 112,5 гр» 2 шт. вартістю 72,84 грн., які склав до кошику. З метою приховування свого злочинного наміру, ОСОБА_4 зверху у кошик поклав інший товар. Після чого ОСОБА_4 підійшов на касу, де оплатив лише частину товару, який поклав у кошик зверху, а інший прихований вище перелічений товар не оплатив, виніс з магазину, після чого зник з місця вчинення злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чи заподіяв потерпілому ПП «Онвард Трейд» матеріальну шкоду в розмірі 1633,30 грн.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, а саме повторно, таємно викрав чуже майно в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, наведених в обвинувальному акті. ОСОБА_4 повідомив, що 04.02.2024 року після обіду близько 15:20 год. він разом з дівчиною прийшов у магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташований на Центральному ринку у АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 взяв в магазині з полиць продукти харчування, пішов на касу, де оплатив частину продуктів, а іншу приховану в кошику частину продуктів харчування не оплатив. Після чого вийшов з магазину з неоплаченим товаром. Викрадені продукти харчування з`їв за місцем свого проживання. Наступного дня ОСОБА_4 прийшов знов в цей же магазин, але його затримали охоронники, повідомили, що з відеокамер спостереження виявили факт викрадення ним продуктів харчування, після чого викликали працівників поліції, яким повідомили про вчинення ним злочину. ОСОБА_4 вчинив цей злочин самостійно, дівчина не була обізнана, що він не оплатив продукти харчування, які взяв з полиць у магазині. ОСОБА_4 стверджував, що щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, просив не карати його суворо, не позбавляти його волі, призначити покарання без ізоляції від суспільства.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд при встановлені фактичних обставин справи за клопотанням прокурора, з яким погодився обвинувачений та його захисник, обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням доказів, які визначають дату вчинення злочину, в якому він обвинувачується, та доказів, які характеризують його особу.

Вина обвинуваченого підтверджується його особистими поясненнями в істинності та добровільності яких сумнівів у суду не виникає. Судом установлено дата вчинення ОСОБА_4 злочину, в якому він обвинувачується, 04.02.2024 року, що підтверджується: 1) витягом з ЄРДР №0000086 від 07.02.2024 року; 2) повідомленням про злочин на службу 102 про затримання охоронцями чоловіка, який 04.02.2024 року вчинив крадіжку у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_2 ; 3) протоколом прийняття заяви про вчинення злочину 04.02.2024 року від ОСОБА_6 касира магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по вул. старшого лейтенанта Кагала (Першотравнева), 43; 4) протоколом огляду місця події від 06.02.2024 року, а саме магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_2 , в ході якого було виконано оглядові знімки місця розташування товарів на прилавках магазину; 5) повідомленням про вчинення злочину 04.02.2024 року з переліком викраденого товару керівника ПП «Онвард Трейд» ОСОБА_7 з актом контрольної перевірки (інвентарізації) товарів від 06.02.2024 року, копією прибуткової накладної про прийняття товару№24-7776802 від 03.02.2024 року; 6) Протоколом огляду відеозапису з камер спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по вул. старшого лейтенанта Кагала (Першотравнева), 43 від 09.02.2024 року, на якому зафіксовано як 04.02.2024 року після 15 год. по магазину ходить ОСОБА_4 , бере з полиць товар, після чого на касі оплачує лише його частину та виходить з магазину з неоплаченим товаром.

А тому суд вважає доведено вину обвинуваченого у вчиненні повторно таємного викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, а саме 04.02.2023 року.

Таким чином, з дотриманням положень ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_4 в умовах воєнного стану, а саме 04.02.2024 року о 15:21 год. повторно таємно викрав чуже майно, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст.65 КК України, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд при призначенні покарання враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, конкретні обставини справи, відсутність тяжких наслідків від кримінального правопорушення.

Разом з тим суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий за злочини проти власності. Попереднім вироком Крюківського районного суду м.Кременчука від 08.02.2024 року засуджений за тяжкий злочини проти власності, але звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк. ОСОБА_4 , маючи незняті та непогашені судимості, в ході розгляду судом кримінального провадження по обвинуваченню у вчиненні злочину проти власності, він вчинив цей новий злочин в умовах воєнного стану, заподіяну потерпілому шкоду не відшкодував. Також зараз Автозаводським районним судом Полтавської області розглядається справа № 524/1318/24 з об`єднаним кримінальним провадженням №0000032, №0000355 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 200, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 361 КК України. Що вказує на стійку антисоціальну направленість обвинуваченого та його небажання стати на шлях виправлення.

ОСОБА_4 не перебуває під диспансерним або консультативним наглядом у психоневрологічному та у наркологічному диспансері. Не працює, хоча є особою працездатного віку із задовільним станом здоров`я. Не одружений. Що вказує на відсутність у нього стійких соціальних зв`язків.

Обставини, які в силу ст.66 КК України пом`якшують покарання, - відсутні.

Суд вважає, що визнання своєї вини під тиском зібраних органами досудового розслідування доказів, коли ОСОБА_4 був зупинений працівниками магазину на місці вчинення кримінального правопорушення, з підстав виявлення з камер спостереження вчинення ним крадіжки товару, - не вказують на його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які в силу ст.67 КК України обтяжують покарання, відсутні.

Представник потерпілого ОСОБА_8 не з`явився в судове засідання, подав письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Зазначив, що при визначенні покарання покладається на розсуд суду.

Враховуючи думку представника потерпілого, прокурора, які не просили суворо карати обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за вчинений ним злочин в межах санкції закону.

Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк із застосуванням ст.75 КК України, враховуючи особу обвинуваченого, який не має стійких соціальних зв`язків, не працює, хоча має задовільний стан здоров`я та є особою працездатного віку, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, проте до ухвалення попереднього вироку повторно у період воєнного стану вчинив ще цей новий злочин проти власності, обвинувачується ще у вчиненні інших злочинів, в тому числі проти власності, що розглядається у Автозаводському районному суді м. Кременчука Полтавської області.

Суд не вбачає підстав призначити ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст.69 КК України за відсутності обставин, що пом`якшують йому покарання.

У п.21. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року дано роз`яснення, що при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів ( поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних. Однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) КК. Застосовуючи принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд повинен зазначити у вироку, про яке саме покарання йдеться основне чи додаткове.

У п.23. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

У постанові ОП ВС від 15.02.2021 року у справі №760/26543/17 надано правовий висновок про порядок призначення покарання за яким, якщо до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, вироком застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, а надалі встановлено, що вона винна у вчиненні інших кримінальних правопорушень, які вчинено ДО ухвалення цього вироку, у таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись залежно від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена на підставі ст.75 КК України, на час ухвалення нового вироку і яке рішення приймає суд під час ухвалення нового вироку щодо покарання за злочини, вчинені до ухвалення попереднього вироку.

У разі коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч.4 ст.70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку НЕ застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконується самостійно.

Суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе лише при реальному відбутті покарання, за вчинений нею злочин, тому має виконуватися самостійно попередній вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.02.2024 року у справі 537/571/24, яким ОСОБА_4 визнаний винуватим та засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки, з покладанням обов`язків, визначених ч.1 ст.76 КК України, оскільки положення ч.4 ст.70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку НЕ застосовуються. (п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 №7).

У цьому кримінальному провадженні під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 29.04.2024 року у справі №537/2073/24, провадження №1-кс/537/383/2024 щодо підозрюваного ОСОБА_4 застосовувався запобіжний захід тримання під вартою на строк 60 днів з 29.04.2024 року до 27.06.2024 року із визначенням розміру застави. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 29.05.2024 року у справі №537/2148/24 щодо обвинуваченого ОСОБА_4 застосовувався запобіжний захід тримання під вартою на строк 60 днів з 29.05.2024 року до 27.07.2024 року із визначенням розміру застави. ОСОБА_4 був затриманий 29.04.2024 року, після чого попередньо ув`язнений, заставу не вносив. За таких обставин, з врахуванням особи обвинуваченого, призначеного йому реального покарання у виді позбавлення волі в даному кримінальному провадженні, суд вважає щодо ОСОБА_4 наявними ризики, передбачені п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду, вчинити нові кримінальні правопорушення. А тому з метою забезпечення виконання вироку, суд вважає за необхідне продовжити щодо ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили, що відповідає положенням п. «а» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання 29.04.2024 року і до 01.07.2024 року включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день покарання у виді позбавлення волі.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити з дотриманням положень ст.100, 174 КПК України.

Відсутні витрати на залучення експерта.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Продовжити щодо ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня ухвалення вироку 02.07.2024 року.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з 29.04.2024 року і до 01.07.2024 року включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день покарання у виді позбавлення волі.

Виконувати самостійно вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.02.2024 року у справі 537/571/24, яким ОСОБА_4 визнаний винуватим та засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки, з покладанням обов`язків, визначених ч.1 ст.76 КК України.

Речові докази: диск з відеозаписом з камер спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області з врахуванням положень ч.3 ст.349, ст.394 КПК України у строк 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим, яка утримується під вартою, в той же строк з моменту його вручення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вручити учасникам процесу копію вироку негайно, після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, направити копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, ознайомлення з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Протягом строку апеляційного оскарження учасники судового провадження за їх клопотанням можуть ознайомитись з матеріалами кримінального провадження.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1