УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 рокуСправа № 495/371/24
Номер провадження 1-кс/495/88/2024

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгороді-Дністровському скаргу ОСОБА_3 на постанову т.в.о. начальника відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУН в Одеській області про закриття кримінального провадження №0000319 від 31.10.2023,

УСТАНОВИВ:

15.01.2024 на розгляд до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову т.в.о. начальника відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУН в Одеській області про закриття кримінального провадження №0000319 від 31.10.2023, відповідно до вимог якої скаржник просить цю постанову скасувати.

Свою скаргу обґрунтовує тим, що постановою СВ Білгород-Дністровського РВП ГУН в Одеській області від 31.10.2023 закрито кримінальне провадження №0000319 за фактом спричинення їй умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Вважає, що оскаржувана постанова про закриття провадження має ознаки підроблення, оскільки на першому аркуші постанови зазначено, що постанову складає капітан поліції ОСОБА_5 , а на третьому аркуші підписує документ вже ст. лейтенант поліції ОСОБА_6 . Також у оскаржуваній постанові зазначено, що неодноразово на її адресу були направлені повістки про її виклик до поліції з метою допиту у якості потерпілої, але не зазначено, що це за повістки, коли вони були виписані, яким чином направлені. У матеріалах справи відсутні докази про те, що вони були вручені. За таких обставин слідчий передчасно закрив провадження у справі. Слідчий не допитавши її про механізм завдання їй тілесних ушкоджень, не мав права направляти матеріали справи для проведення судово-медичної експертизи. Слідчим не вилучено та не досліджено відео, на якому чітко зафіксовано факт нападу на неї ОСОБА_7 та його працівниками, не допитані працівники ОСОБА_8 .

Щодо строку оскарження постанови вказала, що вона подавала скаргу за постанову про закриття провадження спершу до Татарбунарського районного суду Одеської області.

У судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримала, просила її задовольнити. Повідомила, що дійсно внаслідок подій 26.01.2023 отримала тілесні ушкодження, на підтвердження чого надала відео та акт медичного обстеження, яке вона пройшла з особистої ініціативи одразу після події.

Слідча ОСОБА_4 щодо задоволення скарги заперечила. Вказала, що дійсно у матеріалах справи наявний висновок експерта про відсутність у ОСОБА_3 тілесних ушкоджень. На повторну експертизу, призначену за постановою слідчого ОСОБА_3 не прибувала, так само як і не прибувала на виклики для допиту її у якості потерпілої. Щодо певних розбіжностей у постанові, зокрема зазначення в тексті капітана поліції ОСОБА_5 вказала, що таке є механічною опискою. Також надала слідчому судді для огляду та дослідження копії матеріалів кримінального провадження №0000319.

Вислухавши думку скаржниці, слідчої, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження №0000319, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Щодо строку оскарження постанови.

У відповідності до вимог ч. ч. 1,2 ст. 304 КПК скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

В силу дії ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова т.в.о. начальника відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУН в Одеській області про закриття кримінального провадження №0000319 винесена 31.10.2023. За твердженням скаржниці така нею отримана 04.12.2023. Докази зворотнього у справі відсутні.

04.12.2023 року до Татарбунарського районного суду Одеської області надійшла для розгляду скарга ОСОБА_3 на постанову начальника відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 31.10.2023 про закриття кримінального провадження №0000319 від 22.03.2023.

12.12.2023 в.о.голови Татарбунарського районного суду Одеської області звернулась до Одеського апеляційного суду із поданням про направлення до іншого суду зазначених матеріалів провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.12.2023 подання в.о. голови Татарбунарського районного суду Одеської області задоволено. Передано матеріали провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову начальника відділення №2СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від31.10.2023 про закриття кримінального провадження №0000319 від 22.03.2023 для розгляду до Тарутинського районного суду Одеської області.

Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 26.12.2024 скаргу ОСОБА_3 на постанову т.в.о. начальника відділення №2 СВ Б-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Віолетти Заграничної від 31.10.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000319 від 22.03.2023 року, за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - повернено заявнику для подачі до міськрайонного суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а саме до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.

15.01.2024 на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову начальника відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУН в Одеській області про закриття кримінального провадження №0000319 від 31.10.2023.Згідно конверту поштового відправлення скарга надіслана на адресу суду 03.01.2024.

Дані обставини підтверджуються доданими до скарги документами та визнаються слідчим суддею як поважні причини пропуску строку, встановленого для подання скарги.

Щодо оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження.

В ході судового розгляду встановлено, що 26.01.2023 ОСОБА_3 подала до ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області заяву про те, що 26.01.2023 невідома особа на приринковій території площі по вул.23 Серпня в м.Татарбунари спричинила їй умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

22.03.2023 до ЄРДР за №0000319 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України за цією заявою.

31.10.2023 т.в.о. начальника відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУН в Одеській області винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000319.

Постанова про закриття кримінального провадження обґрунтована тим, що відповідно до висновку експерта №48 від 10.04.2023 згідно медичної документації у громадянки ОСОБА_3 тілесних ушкоджень не виявлено. Також неодноразово на адресу ОСОБА_3 були направлені повістки про виклик останньої, а також в ході телефонних розмов ОСОБА_3 запрошували до відділення поліції та (або) пропонували прибути за місцем її мешкання з метою здійснення її допиту в якості потерпілої, але остання жодного разу не з`явилася. Також ОСОБА_3 не прибула до експерта для проведення повторної експертизи. Такі дії ОСОБА_3 можна вважати такими, що остання не має бажання підтримувати обвинувачення.

Зважаючи на це, прийнято рішення про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000319 у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження, слідчий суддя не може погодитися з процесуальним рішенням слідчого та приходить до висновку, що постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п.п. 1-2 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, а згідно частини другої даної статті доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст. 93 КПК України здійснює збирання доказів.

У відповідності до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановлені відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Слідчий суддя звертає увагу, що обов`язковими елементами складу злочину є суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт та об`єктивна сторона. Висновок про закриття кримінального провадження можливий за відсутності складу злочину у разі, якщо в діянні відсутній хоча б один із наведених елементів.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.284 КПК, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Тобто, виходячи з юридичного змісту поняття закриття кримінального провадження, саме закриття кримінального провадження за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення за п.2 ч.1 ст.284 КПК України має на увазі відсутність будь-якого складу злочину у розслідуваних діях, а не лише ч.1 ст.122 КК України.

Також у даному випадку не проведено всебічного та повного дослідження всіх обставин кримінального провадження. Зокрема дійсно не проведено допитуОСОБА_3 та не проведено повторної експертизи на виконання постанови слідчого. Щодо тверджень слідчої, що ОСОБА_3 належним чином викликалася до органу досудового розслідування та повідомлялася про необхідність прибути для проведення експертизи, то у матеріалах справи відсутні підтвердження отримання повісток останньою.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що в ході проведення досудового розслідування слідчим не проведено всіх можливих та необхідних слідчих дій, на підставі яких він мав би встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Рішення про закриття кримінального провадження є передчасним.

Орган дізнання зобов`язаний провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

З наведених підстав, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність скасування постанови про закриття кримінального провадження та його направлення для продовження досудового розслідування, під час якого необхідно виконати всі необхідні слідчі дії, передбачені КПК України.

Керуючись ст.ст.303-309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк оскарження постанови т.в.о. начальника відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУН в Одеській області про закриття кримінального провадження №0000319 від 31.10.2023

Скаргу ОСОБА_3 на постанову т.в.о. начальника відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУН в Одеській області про закриття кримінального провадження №0000319 від 31.10.2023 - задовольнити.

Скасувати постанову т.в.о. начальника відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУН в Одеській області про закриття кримінального провадження №0000319 від 31.10.2023.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ірина БРАТКІВ

Повний текст ухвали виготовлений 19.01.2024 о 15:50.