10.01.24 Справа № 469/438/22
1-кп/469/143/23
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2024 року смт. Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фрунзе Нижньогірського району АР Крим, Україна, громадянина України, з неповною середньою освітою, раніше не судимого, перебував у фактичних шлюбних відносинах, утриманців не має, інвалідності не має, учасника бойових дій, місце проживання АДРЕСА_1 , добровольця добровольчого формування територіальної громади міста Києва " ІНФОРМАЦІЯ_2 "військовослужбовця військової служби за контрактом, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді стрільця-снайпера механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат»,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
обвинувачений ОСОБА_3 ..
Суд визнає доведеним, що 31 травня 2019 року ОСОБА_3 уклав з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського та старшинського складу, строком на 3 (три) роки.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 31 травня 2019 року № 79-РС ОСОБА_3 призначено на посаду розвідника розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , ВОС 106646А, із одночасним присвоєнням військового звання рядового складу «солдат».
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31 травня 2019 року № 113 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення; визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, шпк «солдат».
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 01 травня 2022 року № 110-РС солдата ОСОБА_3 призначено на посаду стрільця-снайпера механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС 100672А.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).
Відтак, з 31 травня 2019 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_3 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу, та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.
Військова частина НОМЕР_1 на підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24 лютого 2022 року № 67 залучена до здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії і перебуває у районі ведення бойових дій на території Миколаївської області у складі створених (діючих) угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, а саме угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а особовий склад військової частини НОМЕР_1 , зокрема, солдат ОСОБА_3 , виконує бойові завдання на лінії безпосереднього збройного зіткнення із супротивником у районі проведення бойових дій.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
На підставі Указу Президента України «Про введення в України воєнного стану» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.
Про воєнний стан, несення військової служби та порядок проходження військової служби в умовах воєнного стану солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо, і до часу самовільного залишення місця служби він дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
15 червня 2022 року о 08 год. 00 хвилин солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу на посаді стрільця-снайпера механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усупереч вимогам ст.ст.17, 65, 68 Конституції України, ст.ст.9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце несення військової служби підрозділу військової частини НОМЕР_1 , який тимчасово дислокувався в АДРЕСА_2 , та незаконно перебував поза межами місця несення служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, що самовільно залишив місце несення військової служби, до 15.00 год. 15 листопада 2022 року, коли солдат ОСОБА_3 добровільно прибув до м. Миколаєва, з`явився до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Миколаєві, та повідомив про себе як військовослужбовця, що ухиляється від військової служби.
Зазначене діяння суд кваліфікує за ч.5 ст. 407 КК України як самовільне залишення місця несення служби, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
Кримінальне правопорушення є умисним, закінченим.
Враховуючи, що обвинувачений розкаявся у вчиненому, повністю визнав свою винуватість та обставини, викладені в обвинувальному акті, надав показання про самовільне, без повідомлення і дозволу начальника, без поважних причин залишення ним місця служби, пояснивши, що довідався про втрату його подругою їх спільної дитини та, оскільки це відбулося вдруге, і у зв"язку з тим, що він сам є сиротою і внаслідок тривалого перебування на війні він гостро переживав цю подію, тому, незважаючи на свої обов"язки як військовослужбовця, поїхав з місця несення служби, про що не повідомив начальство, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України за відсутності заперечень учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо викладених у обвинувальному акті обставин, які ніким не оспорюються, враховуючи, що зміст цих обставин зрозумілий учасникам судового провадження, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та документів, що характеризують обвинуваченого і впливають на покарання.
Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Обставинами, що пом"якшують покарання, суд відповідно до позиції сторони обвинувачення та захисту, визнає з"явлення із зізнанням, щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин (втрата подругою обвинуваченого їх спільної дитини на фоні особистих обставин обвинуваченого як дитини-сироти, вимушеного переселенця, що не має власного майна та сім"ї, що вбачається з наданих ним документів, а також тривалого перебування обвинуваченого у складі підрозділів добровольчих формувань та Збройних Сил України у зоні проведення Антитерористичної операції на Сході України під час виконання бойових завдань, що підтверджено відповідними документами, у тому числі участь у бойових діях).
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, яке є умисним та відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, відомості про особу обвинуваченого, який повністю визнав свою винуватість у вчиненому, добровільно та самостійно з"явився до правоохоронних органів та заявив про себе як про особу, що ухиляється від встановленого порядку несення військової служби, та надав визнавальні показання суду і органу досудового розслідування, судимості, інвалідності та тяжких захворювань не має, на медичному обліку не перебуває, висновки досудової доповіді органу пробації про середні ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки особи для суспільства, у тому числі для окремих осіб, а також що він з 2014 року по 2018 рік перебував у складі добровольчих воєнних формувань, здійснюючи захист території України, з 2019 року проходить військову службу за контрактом, є учасником бойових дій, виключно позитивно характеризується за місцем проживання та служби, нагороджений ІНФОРМАЦІЯ_4 " ІНФОРМАЦІЯ_5 " та іншими відзнаками, після вчинення кримінального правопорушення і до часу розгляду справи проходив службу на безоплатній основі як доброволець територіальної оборони добровольчого формування № НОМЕР_2 територіальної громади міста Києва " ІНФОРМАЦІЯ_2 " .
Виходячи з викладеного та враховуючи наявність декількох обставин, що пом"якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також що обвинувачений є військовослужбовцем ЗСУ за контрактом, має ВОС "стрілець-снайпер", тобто володіє військовою спеціальністю, що є затребуваною у бойовій обстановці за умов воєнного стану, бажає продовжувати військову службу та може принести дієву користь державі, що його позитивно характеризує і значно знижує рівень суспільної небезпечності обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд вважає можливим при призначенні покарання обвинуваченому застосувати ст. 69 КК України у редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення, та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, а саме призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та з врахуванням зазначених обставин та що обвинувачений раніше не судимий та не відбував покарання, щиро розкаявся у вчиненому, є досвідченим військовослужбовцем та продовжує військову службу, на підставі ст. 58 КК України замість позбавлення волі призначити йому службове обмеження на той самий строк.
Призначене покарання у такий спосіб, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлено.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовані та потреба у їх застосуванні не встановлена.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 58 КК України замість покарання у виді позбавлення волі на строк два роки призначити ОСОБА_3 покарання у виді службового обмеження на строк два роки з відрахуванням в дохід держави двадцяти відсотків із суми грошового забезпечення засудженого.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до фактичного виконання.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя: