ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , детектива ОСОБА_3 , представника власника майна - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого детектива Національного бюро Першого відділу детективів Другого підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 , погоджене прокурором шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001415 від 25.08.2023,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду звернувся детектив із клопотанням про арешт майна, вилученого в ході проведення обшуку 21.11.2023 за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на мобільний телефон Apple Iphone 12 Pro, IMEI НОМЕР_1 , з метою збереження речових доказів.

Клопотання обґрунтовується тим, що детективами Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001415 від 25.08.2023 за підозрою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.369 КК України.

21.11.2023 детективами Національного бюро на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 13.11.2023 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою відшукання речей та/або документів, які містять відомості щодо вищевказаних обставин можливого вчинення кримінального правопорушення, за результатами якого виявлено і вилучено мобільний телефон Apple Iphone 12 Pro, IMEI НОМЕР_1 .

Як зазначає детектив у клопотанні, постановою від 22.11.2023 зазначений мобільний телефон визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні та він є об`єктом експертного дослідження відповідно до постанови від 22.11.2023.

З огляду на викладене, в ході досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, оскільки вилучений електронний носій інформації може мати значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, тому сторона обвинувачення звернулася до слідчого судді із зазначеним клопотанням, просила накласти арешт на майно, з метою збереження речових доказів на підставі ч.2 ст.170 КПК України.

Розгляд здійснювався 30.11.2023 та 05.12.2023.

У судових засіданнях детективи ОСОБА_5 (30.11.2023) та ОСОБА_3 (05.12.2023), які входять до складу слідчої групи у кримінальному провадженні №0001415 від 25.08.2023, відповідно до Витягу з ЄРДР від 22.11.2023, підтримали подане клопотання, просили його задовольнити в повному обсязі.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 у судових засіданнях та письмових запереченнях просив відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно ОСОБА_7 , вилучене в ході проведення обшуку 21.11.2023. Зазначив, що ОСОБА_7 має процесуальний статус свідка у вказаному кримінальному провадженні, а тому накладення арешту на його майно є надмірним втручанням у право власності ОСОБА_7 . Зауважив, що клопотання про арешт майна не відповідає вимогам ст.171 КПК України, містить лише припущення органу досудового розслідування, а тому не підлягає задоволенню. Додав, що до клопотання не долучені докази, які б підтверджували, що мобільний телефон може містити сліди кримінального правопорушення. Окрім того детективом в порушення вимог п.3 ч.1 ст. 171 КПК України не надано документів, які підтверджують право власності саме ОСОБА_7 на майно, питання про арешт якого наразі ініційоване перед судом. До того ж до матеріалів клопотання не додано відеозапис проведення обшуку, в порушення вимог ст.ст.104, 105 КПК України, та протокол огляду інформації, яка міститься в мобільному телефоні ОСОБА_7 . Адвокат наголосив, що ОСОБА_7 добровільно надав доступ до мобільного телефону. Поряд з цим адвокат зауважив, що вилучений мобільний телефон не відповідає критеріям речового доказу, визначених ст.98 КПК України. З тексту клопотання про накладення арешту та постанови про визнання речовими доказами слідує, що саме відомості, які містяться на мобільному телефоні ОСОБА_7 , тобто листування між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , можуть бути використані як доказ в кримінальному провадженні №0001415 від 25.08.2023. Отже сам по собі мобільний телефон, як носій інформації, жодного значення для кримінального провадження не має. Зауважив, що мета арешту зазначена органом досудового розслідування у клопотанні повністю відсутня, оскільки у органу досудового розслідування були всі можливості залучити спеціаліста та здійснити цифрову копію всієї інформації, що мітиться на мобільному телефоні. За наведених обставин просив відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши учасників провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно з ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частинами 2, 5, 6 цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Поряд з цим, необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.

Як вбачається з матеріалів, клопотання про арешт майна подане до суду, шляхом направлення засобами поштового зв`язку 22.11.2023, що стверджується поштовим конвертом та описом вкладення поштового відправлення, тобто в межах строків, встановлених ч.5 ст.171 КПК України.

Вимоги до клопотання слідчого, прокурора про арешт майна викладені в ч.2 ст.171 КПК України. Так, зокрема, в клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається з поданого клопотання, воно відповідає вимогам закону, подане з додержанням вимог статті 171 КПК України, містить всі встановлені законом обставини, а тому підстави для його повернення відсутні.

Частинами 1,2 статті 173 КПК України визначено обов`язок слідчого судді відмовити у накладенні арешту на майно, якщо особа, яка звернулася з таким клопотанням, не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна суддя враховує в тому числі і розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Сторона обвинувачення у клопотанні вказує на таку підставу для накладення арешту на майно, як збереження речових доказів.

Положеннями ст.170 КПК України встановлено, що арешт з метою збереження речових доказів накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий суддя, суд при вирішенні питання про арешт майна повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна (п.п.1,2,5,6 ч.2 ст.173 КПК України).

Встановлено, що детективами Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001415 від 25.08.2023 за підозрою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.369 КК України.

За версією слідства, ОСОБА_8 , який з 29.08.2019 є народним депутатом України, будучи кінцевим бенефіціарним власником АТ «Ю АР ДІ УКРАЇНСЬКІ ДОРОГИ» (), діючи від імені та в інтересах цього товариства, за попередньою змовою з його директором ОСОБА_9 , запропонував надати Віце-прем`єр-міністру з відновлення України - Міністру розвитку громад, територій та інфраструктури України ОСОБА_10 та Голові Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України ОСОБА_13 неправомірну вигоду у розмірі від 3 до 5 відсотків від суми грошових коштів, які будуть виділені за рахунок коштів Державного бюджету України для фінансування додаткових обсягів робіт, виконуваних підконтрольним їм АТ «Ю АР ДІ УКРАЇНСЬКІ ДОРОГИ», вартістю близько 1 млрд грн, та надав зазначеним службовим особам частину цієї неправомірної вигоди у розмірі 150 000 доларів США (що за курсом Національного банку України станом на 02.11.2023 становило 5 439 825 грн).

Як стверджує детектив у клопотанні, відповідно до встановлених в ході досудового розслідування даних, ОСОБА_8 надав неправомірну вигоду службовій особі - Голові Агентства відновлення ОСОБА_13, через свого водія ОСОБА_7 . Надання неправомірної вигоди відбулося 02.11.2023 коли ОСОБА_7 , на парковці біля магазин «Новус» на вул. Георгія Кірпи, буд.5 у м. Києві, передав 150 000 доларів США від імені свого роботодавця - ОСОБА_8 .

В рамках даного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 13.11.2023 по справі №991/9879/23, 21.11.2023 детективами Національного антикорупційного бюро України проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у будинку, який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером №:26:001:0156 за адресою: АДРЕСА_1 .

У ході обушку було виявлено мобільний телефон ОСОБА_7 марки Apple Iphone 12 Pro, IMEI НОМЕР_1 .

Обшук проводився за присутності ОСОБА_7 та залученого ним адвоката ОСОБА_11 .

Як зазначено в протоколі обшуку від 21.11.2023, ОСОБА_7 було добровільно надано для огляду мобільний телефон та код доступу до нього.

За результатами огляду мобільного телефону було встановлено, що переписка із ОСОБА_8 видалена до 14.11.2023. За такого, незважаючи на повідомлення власником паролю для розблокування телефону, враховуючи необхідність ретельного дослідження даних, що зберігаються на указаному пристрої, в тому числі видаленої інформації, що може мати значення для досудового розслідування та у зв`язку з необхідністю проведення подальшого експертного дослідження, детективом прийнято рішення про вилучення мобільного телефону ОСОБА_7 .

Таким чином як вбачається з наведеного, інформація, яка може знаходитися на внутрішній пам`яті вилученого мобільного телефону, може становити інтерес для досудового розслідування в контексті розслідуваних обставин щодо пропозиції службовим особам, які займають особливо відповідальне становище, надати їм неправомірну вигоду та надання такої, що розслідується в рамках кримінального провадження №0001415 від 25.08.2023.

Згідно постанови ст.детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 від 22.11.2023 мобільний телефон Apple Iphone 12 Pro, IMEI НОМЕР_1 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Поряд з цим, як вбачається з матеріалів провадження ст.детективом Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 згідно постанови від 22.11.2023 призначено комплексну судову телекомунікаційну та комп`ютерно-технічну експертизу мобільного телефону Apple Iphone 12 Pro, IMEI НОМЕР_1 .

Проведення вказаної експертизи доручено експерту - старшому детективу Національного бюро відділу детективів кримінальної лабораторії Управління аналітики та обробки інформації Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_12 .

На вирішення зазначеної експертизи зокрема поставлено питання щодо можливості відновлення та копіювання інформації, що зберігається (зберігалась раніше) на вбудованій пам`яті мобільного телефону.

У той же час варто зауважити, що доказів направлення такої постанови на виконання до суду не надано.

Доводи сторони захисту щодо відсутності протоколу огляду мобільного пристрою, є необґрунтованими, оскільки під час огляду мобільного телефону в ході проведення обшуку було встановлено, що листування видалене, що вказує на недоцільність проведення такої слідчої дії як огляд.

Відповідно до положень ст. 237 КПК України огляд речей, документів та комп`ютерних даних проводиться слідчим, прокурором, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Тож проведення огляду вмісту мобільного телефону в даному випадку не матиме наслідком фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, лише фіксації видалення такої інформації. Тож за наведеного, стороною обвинувачення призначене експертне дослідження вмісту вказаного мобільного телефону, у тому числі з метою відновлення інформації та видаленого листування.

Окрім того адвокат у своїх запереченнях вказав на відсутності документів, які б підтверджували право власності ОСОБА_7 на вказаний мобільний телефон.

Натомість сам адвокат у поданих до суду запереченнях у тексті неодноразово зазначає: «належний ОСОБА_7 мобільний телефон», «вилучено мобільний телефон, власником якого є ОСОБА_7 », «майно, що належить ОСОБА_7 », «мобільний телефон ОСОБА_7 », « ОСОБА_7 - власник мобільного телефону».

До того ж під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , який проводився за участі залученого ОСОБА_7 адвоката - ОСОБА_11 , ОСОБА_7 не заперечувався факт належності саме йому зазначеного мобільного телефону. До того ж він повідомив детективам код доступу до вмісту телефону.

Вказане в сукупності свідчить про належність такого саме ОСОБА_7 .

Будь-яких доказів на спростування твердження щодо належності ОСОБА_7 вилученого мобільного телефону, адвокатом не надано.

Стосовно ненадання стороною обвинувачення ряду документів, на думку адвоката, слід зазначити наступне. Відповідно до абз.2 ч.2 ст.171 КПК України, до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. З огляду на вищевказані положення, слідчий, прокурор, зважаючи на дискрецію, самостійно визначає обсяг доказів, які додає до клопотання про арешт майна.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя погоджується з тим, що є доцільним накладення арешту на мобільний телефон, належний ОСОБА_7 , з огляду на існування сукупності розумних підозр вважати, що інформація яка міститься на вказаному мобільному телефоні може бути використана як доказ під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Поряд з цим варто враховувати ймовірне застосування учасниками конспіративних заходів при вчиненні злочинних дій, що може бути встановлене під час проведення відповідного експертного дослідження з можливістю відновлення даних, на цьому етапі кримінального провадження наявні достатні підстави вважати, що існує можливість використання такого майна як доказу у кримінальному провадженні і воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

На думку слідчого судді, досліджені під час судового розгляду матеріали свідчать про відповідність заявленого майна критеріям речового доказу, визначеним ст.98 КПК, так як воно містить інформацію та відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вказані висновки узгоджуються з позицією колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, викладеною в ухвалах від 27.05.2021 у справі № 991/3172/21 та від 23.08.2022 у справі № 991/2776/22.

За наведених обставин на даний час є підстави для накладення арешту на вилучений в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 належний йому мобільний телефон.

З аналізу положень ч.ч.2,3 ст.170 КПК України вбачається, що майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене, арешт майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів та є самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, на відміну від інших правових підстав.

За наведених обставин не беруться до уваги доводи представника власника майна про те, що ОСОБА_7 не має жодного відношення до кримінального провадження, що розслідується.

Водночас представник власника майна посилався на положення ч.2 ст.168 КПК України, відповідно до яких забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Проте як вбачається з протоколу обшуку, детективом зазначено про ймовірність видалення листування з ОСОБА_8 , який на даний час є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, відновлення якого потребує експертного дослідження. Таким чином, враховуючи необхідність ретельного дослідження та відновлення даних, що зберігаються на указаному пристрої, в тому числі видаленої інформації, що можливо шляхом проведення відповідних експертиз, детективом прийнято рішення про вилучення мобільного телефону ОСОБА_7 , вказане узгоджується із положеннями ч.2 ст.168 КПК України, оскільки наведена норма визначає випадки, за яких можливе вилучення, в тому числі мобільного телефону, не захищеного логічним захистом, зокрема коли його надання разом з інформацією, що на ньому міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження.

В той же час як вбачається з протоколу від 21.11.2023 до проведення обшуку спеціаліст не залучався, що виключало можливість здійснення копіювання інформації детективами в ході проведення такої слідчої дії.

Поряд з цим варта уваги позиція Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, яка знайшла відображення в ухвалі від 16.02.2023 у справі №991/420/23.

Так зокрема під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді про накладення арешту на мобільний телефон, вилучений в ході проведення обшуку, колегія суддів зазначила, що встановлена законодавцем заборона на вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, комп`ютерної техніки тощо безпосередньо пов`язана із існуванням можливості копіювання інформації, яка на них знаходиться без вилучення носіїв, які самі по собі не мають доказового значення у конкретному кримінальному провадженні, а тому їх вилучення не буди сприяти досягненню основних завдань кримінального провадження. В той же час наведене не свідчить про те, що у разі неможливості з технічних причин здійснити копіювання інформації, такий носій має бути повернутий володільцю. В такому випадку, орган досудового розслідування має вжити відповідних процесуальних заходів, визначених положеннями КПК України, для відшукання, дослідження, фіксації та збереження відповідної інформації, зокрема шляхом проведення експертного дослідження. Тож колегія суддів виходила з того, що на етапі досудового розслідування, зокрема на час розгляду слідчим суддею клопотання про арешт майна, інформація, яка міститься на вилученому телефоні, може мати значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, однак не була скопійована у необхідному обсязі, що обумовило б можливість повернення самих матеріальних носіїв інформації власнику. В свою чергу, доступ до такої інформації, зокрема видаленої, та її подальша належна процесуальна фіксація можлива за результатами проведення експертного дослідження. А тому у розумінні КПК України як сам телефон, так і відповідні електронні файли, що у ньому містяться, мають значення для здійснюваного кримінального провадження. Таким чином, інформація, яка ймовірно міститься на вилученому телефоні, може мати значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, але не може бути скопійована у необхідному обсязі, у тому числі через необхідність виявлення видалених файлів. А отже існує необхідність у відновленні видаленої інформації, що надало б можливість її копіювання і подальшого повернення матеріального носія інформації власнику.

Частиною 11 ст.170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Крім того, слід враховувати, що відповідно до ч.3 ст.99 КПК України сторона кримінального провадження зобов`язана надати суду саме оригінал документа, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Таким чином заслуговують на увагу доводи сторони обвинувачення про необхідність накладення арешту на мобільний телефон, що належить ОСОБА_7 , оскільки як вбачається з протоколу обшуку, на ньому виявлено інформацію, яка може безпосередньо стосуватися обставин пропозиції та надання неправомірної вигоди службовій особі. В той же час як стверджує детектив, відповідно до встановлених в ході досудового розслідування даних, ОСОБА_8 запропонував та надав неправомірну вигоду службовій особі, а саме, Голові Агентства відновлення ОСОБА_13, через свого водія ОСОБА_7 у період з 25.08.2023 по 02.11.2023. Не може залишатися поза увагою суду і те, що листування видалене саме по 14.11.2023, що включає в себе досліджуваний в рамках даного кримінального провадження період.

Тож за наведеного, відомості, що містяться на зазначеному мобільному телефоні, за своїм змістом можуть бути використані як докази події кримінального правопорушення, а також для встановлення осіб, які його вчинили та їх співучасників та інших обставин, що підлягають доказуванню під час досудового розслідування.

Матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Доказів будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, слідчому судді під час розгляду не надані.

Натомість, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна може потягнути його безповоротну втрату, а також втрату відомостей, що містяться у вилученому пристрої. А відтак існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту щодо вказаного майна призведе до приховування, зміни, зникнення, втрати, знищення, перетворення цього майна та інформації в ньому.

На підставі наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено, що зазначене майно відповідно до положень ст.170 КПК України відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, відповідно до постанови ст.детектива від 22.11.2023 визнане речовим доказом, є об`єктом експертного дослідження, відповідно до постанови ст.детектива від 22.11.2023, може мати суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки відомості, що містяться у вказаному мобільному телефоні, за своїм змістом можуть бути використані як докази події кримінального правопорушення, встановлення осіб, які його вчинили та їх співучасників, та інших обставин, що підлягають доказуванню під час досудового розслідування даного кримінального правопорушення.

Врахувавши правову підставу для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, адже застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, забезпечення збереження речових доказів.

Керуючись статтями 7, 9, 131, 132, 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке вилучене 21.11.2023 за місцем його проживання, у будинку, який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером №:26:001:0156 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон Apple Iphone 12 Pro, IMEI НОМЕР_1 , шляхом тимчасового обмеження права на відчуження, розпорядження та користування таким майном.

Ухвала про накладення арешту виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1