Справа № 519/1935/23
Провадження № 1-кс/519/43/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2024 м. Южне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южне клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 в частині відводу судді Южного міського суду Одеської області ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Южного міського суду Одеської області ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.161, ч.2 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК України.

24.01.2024 обвинуваченим ОСОБА_4 заявлено відвід головуючій судді ОСОБА_6 , який обґрунтовано тим, що:

1. Суддя раніше розглядала трудовий спір і їй ОСОБА_4 заявляв відвід.

2. Проти судді ОСОБА_6 органами прокуратури та СБУ було порушено кримінальне провадження, а тому ОСОБА_4 вважає, що суддя ОСОБА_6 залежна від вищевказаних правоохоронних органів та може приймати вигідні прокуратурі та СБУ рішення.

3. Суддею ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні безпідставно продовжено строк тримання обвинуваченого під вартою та відмовлено в задоволенні ряду клопотань сторони захисту, зокрема про повернення персонального комп`ютера та телефона обвинуваченому.

Захисник ОСОБА_5 повністю підтримав заявлений його підзахисним відвід, оскільки існують сумніви у неупередженості головуючої судді.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення відводу, оскільки відсутні визначені законом підстави для цього.

Суддя ОСОБА_6 із заявами та клопотаннями не зверталась.

Суд, розглянувши заяву про відвід, заслухавши учасників провадження, дійшов наступних висновків.

Підстави для відводу судді передбачені ст. 75, ст.76 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити вказівки на підстави, що зумовлюють його наявність. Вимога мотивувати відвід означає, що особа яка його заявила, повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує необхідність усунення судді від участі в судовому провадженні.

Головна мета відводу гарантування безсторонності суду, зокрема щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Стаття 6 Європейської конвенції з прав людини вимагає, щоб суд у межах своїх повноважень був неупередженим.

Для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості заявник повинен довести наявність відповідних суб`єктивних та/або об`єктивних складових неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про особисте переконання та поведінку конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним складом суду дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

У рішенні ЄСПЛ від 09 листопада 2009 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

Проте з доводів ОСОБА_4 не простежується жодної залежності чи взаємозв`язку, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість чи необ`єктивність судді ОСОБА_6 .

Обставин, які б свідчили про упередженість судді ОСОБА_6 стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , її зацікавленість у певному рішенні в цій справі чи про необ`єктивне ставлення до сторін у справі, сторона захисту не навела, а суд не встановив.

Сам по собі розгляд головуючою суддею у 2015 році цивільної справи та заявлення у ній самовідводу, не свідчать про неупередженість судді ОСОБА_6 та не є підставою для її відводу під час розгляду даного кримінального провадження.

Будь-які докази залежності чи впливу на суддю співробітниками СБУ та (або) прокуратури відсутні та в судовому засіданні не встановлені. Крім того, стаття 129 Конституції України передбачає, що суддя у здійсненні правосуддя є незалежним. На захист цього принципу законодавство встановлює кримінальну відповідальність за втручання у діяльність судових органів (ст. 376 Кримінального кодексу України).

При цьому по кримінальному провадженні щодо судді ОСОБА_6 , на яке посилається обвинувачений, здійснюється судове слідство, відповідно правоохоронні органи позбавлені будь-якого незаконного впливу.

Що стосується процесуальних рішень судді, зокрема щодо продовження строків тримання під вартою та вирішення долі арештованого майна обвинуваченого, то суд звертає увагу на те, що в розумінні кримінального процесуального закону незгода відповідної сторони судового провадження з процесуальними діями чи процесуальним рішенням судді в рамках відповідного судового провадження, не може слугувати підставою для висновку про наявність підстав для відводу цього судді від розгляду відповідного судового провадження.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на зазначені в заяві доводи, суд доходить висновку про те, що заявником не наведено обставин, які б свідчили про наявність передбачених ст.75-76 КК України підстав для відводу судді ОСОБА_6 , а відтак заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.75-76, 80-81, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді Южного міського суду Одеської області ОСОБА_6 , відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає

Суддя Сергій ЛЕМЕЦЬ