Провадження № 1-кс/201/4633/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000945, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.06.2023 року, про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

У судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_6 ,

підозрюваний ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, до суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказав на те, що 3.06.2023 року, приблизно о 14:18 годині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи навпроти домоволодіння АДРЕСА_2 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з раніше не знайомим йому потерпілим ОСОБА_8 , у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , 13.06.2023 року о 14:18 годині, знаходячись за вищевказаною адресою, а саме на АДРЕСА_2 , тримаючи у своїх руках невстановлений в ході досудового розслідування предмет, умисно наніс потерпілому ОСОБА_9 , шість ударів в область гомілки лівої ноги.

В результаті умисних дій ОСОБА_5 , направлених на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , було завдано тілесні ушкодження у вигляді: міжм`язової гематоми у верхній третині лівого стегна, що відноситься до легких тілесних ушкоджень як таке, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше, як три тижні (21 день), та відкритого косового перелому лівої великогомілкової кістки у верхній третині зі зміщенням уламків, рваної рани по передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразились в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, кваліфікуються за ч.1 ст. 121 КК України.

В рамках зазначеного кримінального провадження про підозру повідомлено: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого.

Причетність ОСОБА_5 , до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами у своїй сукупності, а саме:

Протоколом прийняття заяви від ОСОБА_8 від 14.06.2023;

Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 14.06.2023;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 15.06.2023;

Висновком експерта №2721е від 24.08.2023;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 07.08.2023;

Протоколом огляду відеозапису від 07.08.2023;

Протоколом огляду відеозапису за участі свідка ОСОБА_10 , від 03.10.2023;

Протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_10 , від 03.10.2023;

Додатковим висновком експерта №3246е від 06.10.2023;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 26.10.2023;

Протоколом огляду відеозапису за участі свідка ОСОБА_12 , від 26.10.2023;

Протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_12 , від 26.10.2023;

Іншими матеріалами кримінального провадження.

Тим самим, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, на його задоволенні наполягав.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, просили обрати більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши думку учасників, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання слідчого з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000945, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.06.2023 року, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У рамках зазначеного кримінального провадження про підозру повідомлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема: Протоколом прийняття заяви від ОСОБА_8 від 14.06.2023; Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 14.06.2023; Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 15.06.2023; Висновком експерта №2721е від 24.08.2023; Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 07.08.2023; Протоколом огляду відеозапису від 07.08.2023; Протоколом огляду відеозапису за участі свідка ОСОБА_10 , від 03.10.2023; Протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_10 , від 03.10.2023; Додатковим висновком експерта №3246е від 06.10.2023; Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 26.10.2023; Протоколом огляду відеозапису за участі свідка ОСОБА_12 , від 26.10.2023; Протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_12 , від 26.10.2023;

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Отже, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно такої особи запобіжного заходу.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, долученими доказами, обґрунтованість підозри щодо вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є підтвердженою.

При цьому, стороною захисту не зазначено обставин та не надано доказів на підтвердження існування таких обставин, які б очевидно та беззаперечно свідчили про непричетність підозрюваного до кримінального правопорушення, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або вказували на необґрунтованість повідомленої підозри.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий вказує на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Як передбачено ст. 177 КПК України, підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного, тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що загрожує йому у разі визнання винуватим у інкримінованому йому злочину, а отже, він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Про наявність ризику п.3 ч.1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 відомі відомості щодо анкетних даних та місця мешкання свідків у кримінальному провадженні, при цьому вказані особи в судовому засіданні ще не надавали свої свідчення, а тому, є підстави вважати, що ОСОБА_5 може використовувати моральний та фізичний тиск відносно свідків, тобто незаконно впливати на них, з метою зміни ними своїх показів та уникнення відповідальності в інкримінованому йому злочині.

У п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та правозастосувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Отже судом встановлено наявність ризиків передбачених п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Надані стороною обвинувачення кримінального провадження дані не свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання ризиків, доведених в судовому засіданні.

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п.3 ч.1 ст.194 КПК України), слідчий суддя, згідно положень ч. 4 ст. 194 КПК України, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання.

Застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту обумовлюється відповідними ризиками, які встановлені слідчим суддею і є підтвердженими, і, на думку слідчого судді, у випадку незастосування йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, підозрюваний з високою ймовірністю зможе вжити заходи щодо переховування від слідства та/або суду та може вчинити психологічний тиск на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя переконаний, що такий запобіжний захід як нічний домашній арешт у повній мірі забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

У відповідності до ст. 219 КПК України досудове розслідування може бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

В подальшому згідно з ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 115 КПК України при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку. Відповідно до ч. 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою.

Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя переконаний, що такий запобіжний захід як нічний домашній арешт у повній мірі забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді, а тому, до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 181, 193, 194, 196, 205, 309, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000945, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.06.2023 року, про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, тобто до 24 грудня 2023 року, з 19 год. 00 хв. по 07 год 00 хв.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді нічного домащнього арешту є 24 грудня 2023 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки:

- за першим викликом з`являтися до слідчого, прокурора чи суду;

- заборонити залишати місце проживання в нічний час з 19 год. 00 хв. по 07 год 00 хв. наступного дня за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, за винятком випадків переміщення до найближчого укриття на час дії сигналу «Повітряна тривога», надання невідкладної медичної допомоги підозрюваному та подальшого повернення до житла;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, в залежності від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_5 передати для виконання підрозділу поліції за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде складений і оголошений о 17:00 годині 27 жовтня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1