В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому підготовчому засіданні, угоду про визнання винуватості, яка укладена 11 грудня 2023 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0004231, яке внесене до ЄРДР 05 вересня 2023 року стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Біла Церква, Київська область, з середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) згідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2017 року, за ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки;

2) згідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 червня 2017 року, за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 186, ст. 70, 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців;

3) згідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2019 року, за ч. 3 ст. 297 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців, яке відбув повністю та звільнений з Державної установи «Київський слідчий ізолятор (№ 13)» по відбуттю строку покарання,

за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (далі угода про визнання винуватості),

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

обвинувачений - ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 , установив таке.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

ОСОБА_4 обвинувачувався за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно та в умовах воєнного стану, за таких фактичних обставин.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє то теперішнього часу.

02 вересня 2023 року ОСОБА_4 близько 13 год. 00 хв., проходив повз будинок АДРЕСА_2 та помітив біля ігрової площадки на асфальтовому покриті чорну поясну сумку та в цей час у останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, шляхом вільного доступу з асфальтованого покриття поблизу ігрової площадки вищевказаного будинку, вчинив крадіжку, викрав чорну поясну сумку, в якій знаходився мобільний телефон марки "Росо", моделі "М5", ІМЕІ: НОМЕР_1 , IMEІ2: НОМЕР_2 , вартістю 4267 гривень 00 копійок, який належить потерпілому ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_4 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив майнової шкоди ОСОБА_6 на загальну суму 4267 гривень 63 копійки.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Згідно із угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень і зобов`язався беззастережно визнати винуватість у обсязі обвинувачення у судовому засіданні.

Сторони погодились, що обвинуваченому ОСОБА_4 має бути призначене покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Сторони також погодились, що до обвинуваченого ОСОБА_4 мають бути застосовані положення ст. 75 КК України та його має бути звільнено від відбування покарання, з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, представник потерпілого надав прокурору згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

Отже, у кримінальному провадженні № 0004231, яке внесене до ЄРДР 05 вересня 2023 року стосовно: ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченій роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.

У судовому засіданні, ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а також засвідчив, що він цілком розуміє що: має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд зазначає, що угода про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_4 кваліфіковані правильно за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та в умовах воєнного стану.

Погоджене у ній покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, відшкодування шкоди, відсутність обставин, які обтяжують покарання, дані про його особу, зазначені у вступній частині вироку, враховуючи, що він не перебуває на обліку військовозобов`язаних, медичну допомогу у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не отримує, характеризується негативно.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що її умови не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 виконав взяті на себе зобов`язання, а саме повністю визнав свою винуватість.

Фактичних обставин, які свідчать про відсутність підстав для визнання винуватості, судом не установлено.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, ??у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Отже, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, оскільки сторони угоди про визнання винуватості, узгодили обвинуваченому ОСОБА_4 звільнення від відбування покарання, суд вважає за можливе застосувати до нього положення ч. 2 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та покласти на нього обов`язки, визначені у ч. 1 ст. 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно з постановою про визнання речовим доказом від 28 жовтня 2023 року, визнана речовим доказом: поясна сумка чорного кольору з різнокольоровими малюнками та написом «BRAWL STARS», з ключами всередині.

Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 07 вересня 2023 року, визнаний речовим доказом: мобільний телефон «РОСО», моделі «М5», жовтого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 .

Згідно з розпискою від 30 жовтня 2023 року, вони повернуті потерпілому ОСОБА_6 .

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, вказані речі необхідно залишити власнику.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, судом не встановлено, оскільки у порядку ст. 331 КПК України, від прокурора клопотань про це не надходило.

Керуючись ст. 100, 177, 331, 368, 374, 392, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 11 грудня 2023 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Згідно із ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Установити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 , виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питання пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Іспитовий строк обчислювати з 11 грудня 2023 року.

Речові докази: поясну сумку чорного кольору з різнокольоровими малюнками та написом «BRAWL STARS», з ключами всередині, мобільний телефон «РОСО», моделі «М5», жовтого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , - залишити власнику.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з обмеженнями передбаченими ст. 394, 424 КПК України.

Вирок набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерівського міськрайонного суду Ірина ДУБАНОВСЬКА

Київської області