Справа № 134/2151/23
УХВАЛА

Іменем України

06 грудня 2023 року смт. Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

представника виправного центру ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

в с т а н о в и в:

23 листопада 2023 року до Крижопільського районного суду Вінницької області надійшло клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

В обґрунтування клопотання вказано, що засуджений ОСОБА_4 був засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2022 року за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 6 місяців.

З 31 травня 2022 року засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)», кінець строку відбування покарання 01 грудня 2024 року.

На даний час ОСОБА_4 відбув 1/2 строку призначеного покарання, став на шлях виправлення, тому до нього можуть бути застосовані положення ст. 82 КК України та замінено невідбуту частину покарання більш м`яким.

Так, ОСОБА_4 24 травня 2023 року сплатив визначені вироком суду витрати за проведення експертизи в сумі 3297,21 грн. разом із витратами виконавчого провадження в сумі 3826,90 грн., а 17 серпня 2023 року - сплатив потерпілій ОСОБА_7 визначені рішенням суду 50 000 грн. моральної шкоди.

Таким чином ОСОБА_4 повністю усунув негативні наслідки вчиненого ним протиправного діяння.

Окрім того, на утриманні засудженого ОСОБА_4 знаходиться його мати ОСОБА_8 , яка є особою похилого віку та за станом здоров`я потребує допомоги і догляду, оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи. Інших осіб, крім ОСОБА_4 , які б могли здійснювати догляд за ОСОБА_8 , немає, так як її другий син ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а чоловік ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також захисник просить врахувати позитивні характеристики на ОСОБА_4 за місцем проживання та за місцем попередньої роботи - Вінницький національний технічний університет, де ОСОБА_4 працював на посаді газозварювальника 5-го розряду. Адміністрація університету, розглянувши адвокатський запит щодо можливості працевлаштування ОСОБА_4 , повідомила про наявність вакансії слюсаря-сантехніка та не заперечила можливість такого працевлаштування за обов`язкового проходження попереднього медичного огляду.

Враховуючи вищевикладене, захисник просить замінити ОСОБА_4 невідбуту частину основного покарання у виді обмеження волі на більш м`яке, а саме на виправні роботи або громадські роботи.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання та просив його задовольнити. Вказав, що на засіданні комісії виправного центру у вересні 2023 року, на його думку, ОСОБА_4 було безпідставно відмовлено у зверненні до суду з клопотанням щодо пом`якшення покарання. Так, комісією було враховано наявність одного стягнення, хоча ОСОБА_4 притягувався до дисциплінарної відповідальності ще в листопаді 2022 року, відтак стягнення було погашено. Таким чином, ОСОБА_4 було позбавлено законного права скористатися пільгою, передбаченою ст. 82 КК України. Інше стягнення у виді догани, накладене 29 вересня 2023 року, на думку захисника, було застосовано до ОСОБА_4 неправомірно, оскільки він повідомив про поважні причини невиходу на роботу, а саме погіршення стану здоров`я. В матеріалах справи наявні численні звернення ОСОБА_4 до адміністрації установи, де він просив дозволу поїхати в лікарню для обстеження, а також містяться медичні документи на підтвердження його поганого стану здоров`я. Окрім того, ОСОБА_4 було звільнено з посади різноробочого контрагентського об`єкту Філія «Переробний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика» згідно наказу від 22 вересня 2023 року, тому у нього не було обов`язку виходити на роботу 23 вересня 2023 року. Захисник просить замінити засудженому ОСОБА_4 невідбуту частину покарання на виправні або громадські роботи, або ж на штраф.

Засуджений ОСОБА_4 підтримав клопотання та просить пом`якшити йому покарання, щоб він міг проживати разом з матір`ю та доглядати за нею, а також влаштуватися на роботу та вести законослухняний спосіб життя. Зазначив, що не зміг працювати на контрагентському об`єкті, тому що там важкі умови праці, а у нього хворі ноги та спина.

Представник виправного центру вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки засуджений ОСОБА_4 не став на шлях виправлення. В установі характеризується негативно, допустив п`ять порушень режиму відбування покарання, за що двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, в інших випадках з ним проводилися профілактичні та виховні бесіди. Роботи по благоустрою установи ОСОБА_4 виконував згідно графіку, ініціативи не проявляв, заохочень не має, працював нетривалий час, мотивуючи поганим станом здоров`я. На засіданні комісії 13 вересня 2023 року було вирішено відмовити у зверненні до суду з поданням щодо застосування до ОСОБА_4 ст. 82 КК України, оскільки він не довів своє виправлення. При цьому бралася до уваги вся інформація, яка характеризує засудженого, в тому числі і раніше накладене стягнення. Разом з тим, відмова комісії не позбавляє засудженого права самостійно звернутися до суду з клопотанням.

Прокурор просив відмовити в задоволенні клопотання за безпідставністю. Вважає, що засуджений ОСОБА_4 не став на шлях виправлення, працював нетривалий період часу, заохочень не має, двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності. Окрім того, в матеріалах справи відсутній гарантійний лист щодо працевлаштування ОСОБА_4 , відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо можливого роботодавця, немає даних про те, що орган пробації за місцем проживання ОСОБА_4 буде здійснювати контроль за відбуванням ним покарання у виді виправних робіт. Зважаючи на посилання засудженого на його поганий стан здоров`я, сумнівним є те, що він зможе відбувати покарання у виді громадських робіт.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, а також особової справи засудженого, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, може бути замінена судом більш м`яким покаранням, яке призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 07 лютого 2022 року засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Засуджений ОСОБА_4 з 31 травня 2022 року відбуває покарання в ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)».

З 21 червня 2022 року по 12 жовтня 2022 року засуджений ОСОБА_4 працював в майстерні (деревообробній) ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)» згідно цивільно-правових договорів № 26-22 від 21.06.2022 року та № 62-22 від 04.10.2022 року.

Згідно строкового трудового договору № 125-23 від 29 серпня 2023 року засуджений ОСОБА_4 був працевлаштований на контрагентському об`єкті ТОВ «Вінницька птахофабрика», де працював до 22 вересня 2023 року.

Як вбачається з довідки ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)» дохід ОСОБА_4 за час відбування ним покарання склав 4630,38 грн. (червень 2022 року 182 грн., липень 2022 року 280 грн., вересень 2022 року 243,76 грн., серпень 2023 року 283,22 грн., вересень 2023 року 3641,40 грн.). Виконавчі документи не надходили.

Згідно характеристики, наданої ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)», засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання характеризується негативно, допустив п`ять порушень режиму утримання, за що два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не має. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує за призначенням. Не завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки.

Згідно довідки про наявність стягнень та заохочень від 30.11.2023 року до засудженого ОСОБА_4 заходи заохочення не застосовувалися, постановою № 155 від 30.11.2022 накладено дисциплінарне стягнення у виді 5 діб ДІЗО (вжив спиртні напої, перебуваючи у короткостроковій відпустці), постановою № 361 від 29.09.2023 року накладено дисциплінарне стягнення у виді догани (відмовився виїжджати на роботу).

Під дію ст. 82 КК України засуджений ОСОБА_4 підпадав по відбуттю 1/2 строку покарання, а саме: 31.08.2023 року.

Рішенням комісії ДУ «Крижопільський (ВЦ № 113)» - протокол № 17 від 13 вересня 2023 року - відмовлено в порушенні клопотання перед судом про застосування до засудженого ОСОБА_4 ст. 82 КК України, оскільки він не довів своє виправлення. Комісія зробила висновок, що застосування положень ст. 82 КК України до засудженого ОСОБА_4 є передчасним, оскільки у нього не сформувалася соціально-визначена керована поведінка, є ймовірність вчинення ним нових правопорушень.

Засуджений ОСОБА_4 був ознайомлений з прийнятим комісією рішенням та порядком його оскарження. Вказане рішення не оскаржував.

Станом на 06 грудня 2023 року ОСОБА_4 відбув 1/2 строку призначеного покарання, невідбута частина покарання складає 11 місяців 24 дні.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до усталеної судової практики, при вирішенні питання про можливість застосування відносно особи заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, вирішальним фактором є не факт відбування ним встановленої частини покарання, а факт того, що засуджений став на шлях виправлення, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання: виконання покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищення загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; придбання спеціальності; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, від вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор; неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.

Тоді як ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; внесенням раціоналізаторських пропозицій і винахідницьких відкриттів; відсутність відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; виконанням норм виробітку; ставленням до майна, знарядь виробництва; прагненням придбати спеціальність або підвищити кваліфікацію; відсутність трудових порушень; суворим додержанням правил охорони праці і правил техніки безпеки та ін.

Суд дійшов висновку, що поведінка засудженого ОСОБА_4 під час відбування покарання та його ставлення до праці не свідчать про те, що він став на шлях виправлення. Заходи заохочення до засудженого ОСОБА_4 не застосовувалися, натомість він допустив п`ять порушень режиму відбування покарання, за що двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності. Вказані дисціплінарні стягнення засуджений ОСОБА_4 не оскаржував.

Засуджений ОСОБА_4 на даний час не працевлаштований та протягом строку відбування покарання працював нетривалий період.

Наявність позитивних характеристик з місця проживання та місця роботи (де ОСОБА_4 працював понад 10 років тому) не свідчать, що засуджений став на шлях виправлення.

Суд бере до уваги посилання захисника відносно того, що засуджений має проблеми зі здоров`ям, його мати є особою похилого віку та особою з інвалідністю ІІ групи, в зв`язку з чим потребує стороннього догляду, а також те, що засуджений сплатив присуджені вироком суду виплати (моральну шкоду потерпілій та процесуальні витрати за проведені експертизи), однак зауважує, що зазначені обставини не є безумовними підставами для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дані про особу засудженого ОСОБА_4 не вказують на те, що його поведінка під час відбування покарання була зразковою та такою, що свідчила би про успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Необхідно зауважити, що непослідовною є позиція засудженого ОСОБА_4 та його захисника і щодо виду покарання, на який вони просять замінити невідбуту частину покарання. Так, у клопотанні захисник просив замінити засудженому невідбуту частину покарання у виді обмеження волі на виправні або громадські роботи, а в судовому засіданні просив також розглянути можливість заміни покарання у виді обмеження волі на штраф.

Прийняття рішення про заміну покарання більш м`яким не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Згідно з вимогами чинного законодавства, яке регламентує порядок застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, для висновку про те, що особа стала на шлях виправлення беруться дані про особу в сукупності за весь час відбування покарання.

З огляду на наявні в матеріалах справи відомості, в тому числі дані про особу засудженого ОСОБА_4 , достатні підстави для застосування до нього ст. 82 КК України наразі відсутні, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 537-539 КПК України,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду на протязі семи днів з дня її проголошення через Крижопільський районний суд Вінницької області.

Суддя: