Справа № 585/2857/23
Номер провадження 1-кп/585/417/23
У Х В А Л А

27 вересня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни, у режимі відеоконференцзв`язку із Сумським апеляційним судом, матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 КК України (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000226 від 15.06.2023року), разом з матеріалами цивільного позову прокурора (з додатками) і клопотанням прокурора про арешт майна

В С Т А Н О В И В:

У провадження Роменського міськрайонного суду у липні 2023 року надійшов вищезазначений обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування та долученим до нього цивільним позовом прокурора.

Крім того, до початку проведення підготовчого судового засідання від прокурора у кримінальному провадженні надійшло клопотання про накладення арешту на майно обвинуваченої.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду з підстав його відповідності вимогам ст. 291 КПК України, а також у зв`язку із відсутністю підстав для прийняття рішення, передбаченого п.1-4 ч.3 ст. 314 КПК України. Також просив прийняти до спільного розгляду із даним кримінальним провадженням цивільний позов, заявлений ним в інтересах держави у особі територіального підрозділу Сумської митниці ДМСУ до обвинуваченої, обґрунтувавши наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених частиною четвертою статті 25 Закону України "Про прокуратуру".

Крім того просив про задоволення клопотання про арешт майна (транспортних засобів) обвинуваченої, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), з підстав, що визначені п.4 ч.2 ст. 170 КПК України.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Щодо наявності підстав для прийняття до спільного розгляду з кримінальним провадженням цивільного позову прокурора та накладення арешту на майно захисник заперечував, посилаючись на те, що такий позов прокурором ініційовано без належних на те підстав для представництва інтересів держави та поданими документами такі обставини не підтверджується, крім того такий цивільний позов не відповідає загальним вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України, а тому підлягає поверненню прокурору. За відсутності цивільного позову накладення арешту на майно обвинуваченої є безпідставним.

Обвинувачена підтримала заперечення свого захисника, додатково вказавши про те, що насьогодні у її володінні не знаходяться транспортні засоби, щодо арешту яких звертається із клопотанням прокурор.

Заслухавши доводи прокурора, учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт з долученим до нього реєстром матеріалів досудового розслідування, цивільний позов прокурора та клопотання про арешт майна обвинуваченої, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду, з наступних підстав.

Так, угода про визнання винуватості між стороною захисту та стороною обвинувачення під час досудового розслідування не укладалась.

Підстави для закриття кримінального провадження, передбачені п.4-8, 10 ч.1 або ч.2 ст. 284 КПК України, на даній стадії провадження відсутні.

Обвинувальний акт з долученим до нього реєстром матеріалів досудового розслідування відповідає вимогам ст.ст. 109, 291 КПК України.

Дане кримінальне провадження згідно ст. 32 КПК України підлягає розгляду за територіальною підсудністю Роменським міськрайонним судом Сумської області.

Щодо наявності підстав для прийняття до спільного розгляду із даним кримінальним провадженням цивільного позову, заявленого прокурором в інтересах держави у особі територіального підрозділу Сумської митниці ДМСУ до обвинуваченої про відшкодування шкоди, судом відзначається наступне.

Так, статтею 128 КПК України визначено право особи, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а у визначених статтею випадках-прокурором, під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства, визначено в частині четвертій статті 128 КПК України.

Згідно з приписами ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Із системного тлумачення зазначених норм процесуального закону вбачається, що КПК передбачені певні особливості розгляду цивільного позову у кримінальному судочинстві та такий процес не є тотожнім з розглядом позову у цивільному судочинстві.

При цьому, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді (ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва (ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч.4 ст. 56 ЦПК України).

З системного аналізу наведених норм можна зробити висновок, що прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні має вказати чи наявний орган державної влади, орган місцевого самоврядування або інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження звертатись з позовом за захистом порушених інтересів держави.

Якщо такий орган наявний, то прокурор має обґрунтувати обставини, які вказують на те, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист цих інтересів.

Даючи оцінку тому, чи є достатні підстави для представництва прокурором інтересів держави у цьому кримінальному провадженні, шляхом звернення з позовом, суд бере до уваги висновки, викладені у постанові ВП ВС від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18.

Так, згідно з вказаною постановою бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

У позові прокурор зазначає, що внаслідок кримінального правопорушення діями обвинуваченої ОСОБА_3 було завдано матеріальної шкоди територіальному підрозділу Сумської митниці ДМСУ, тим самим порушено інтереси держави.

Також, під час підготовчого судового засідання прокурор на підтвердження підстав для представництва посилався на те, що Державна митна служба україни у особі територіального підрозділу Сумської минтниці, яка є органом державної влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження звертатись з позовом за захистом порушених інтересів держави у даному кримінальному провадженні, але вказаний орган у продовж розумних строків не здійснює захист цих інтересів.

З метою підтвердження відповідних обставин прокурор надав суду лист від 18.06.2023 №31-911-вих-23, направлений на адресу Сумської митниці ДМСУ та лист-відповідь від 22.06.2023 р. №7.24-1/7.24-10/8.14/2792 .

Зі змісту вказаних листів судом встановлено, що прокурор звертався до Сумської митниці ДМСУ з повідомленням про наявність підстав для пред`явлення позову з метою захисту порушених інтересів держави. Проте, з дня одержання відповідного повідомлення прокурора, вказаний орган самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, направивши прокурору повідомлення про відсутність підстав для такого звернення у органу у особі Сумської митниці для захисту інтересіяв держави.

Зазначені обставини, на переконання суду, вказують на те, що повноважений державний орган упродовж розумного строку не здійснив дій щодо захисту інтересів держави, в особі теритіорального підрозділу Сумської митниці ДМСУ, тим самим ухилившись від реалізації права на відшкодування шкоди шляхом бездіяльності, а тому прокурор має достатні правові підстави для предявлення позову у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, цивільний позов прокурора у кримінальному провадженні в інтересах держави в особі теритіорального підрозділу Сумської митниці ДМСУ до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням слід прийняти до розгляду в одному провадженні з обвинувальним актом.

Щодо наявності підстав для повернення цивільного позову прокурору з підстав недотримання вимог до форми та змісту цивільного позову, про що вказував захисник, то судом відзначається наступне.

Статтею 91 КПК України визначено, що, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид та розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди є обставинами, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Вказані елементи предмету доказування у кримінальному провадженні тісно перетинаються із предметом доказування за позовами про відшкодування позадоговірної (у цьому випадку деліктної) шкоди у позовному провадженні за правилами ЦПК України, та, відповідно, окремими, змістовними вимогами до оформлення позовної заяви. Це, зокрема, стосується підстави позову (виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини); ціни позову, обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються.

На відміну від цивільного судочинства, в якому обов`язок доказування обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на неї (частина перша статті 81 ЦПК України), у кримінальному провадженні доказування зазначених обставин, у тому числі, особи, яка завдала шкоди кримінальним правопорушенням, її винуватості, виду завданої кримінальним правопорушенням шкоди (майнова, моральна, фізична) та її розміру (якщо шкода має або набула характеру майнової) покладається на слідчого та прокурора (стаття 92 КПК), які наділені відповідними повноваженнями для його здійснення.

Зазначені вище відомості містяться в обвинувальному акті, а документи, якими вони підтверджуються, перебувають у розпорядженні прокурора та на відповідній стадії розгляду кримінального провадження в подальшому будуть надані суду, як докази сторони обвинувачення. Крім того, винуватість тієї чи іншої особи встановлюється за результатами розгляду справи по суті у вироку суду, а підстави для винесення такого вироку не можуть бути достеменно відомі потерпілому на момент звернення з цивільним позовом.

Викладене свідчить про формальний характер вимог щодо форми і змісту цивільного позову у кримінальному провадженні та недоцільності висування судом до цивільного позивача вимог його суворого дотримання.

Крім того, прокурор звернувся до суду із клопотанням про арешт майна обвинуваченої у кримінальному провалдженні, у звязку із чим судом відзначається наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За ч.6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Судом попередньо встановлено наявність підстав для прийняття для спільного розгляду із кримінальним провадженням цивільного позову прокурора в інтересах держави в особі територіального підрозділу Сумської митниці ДМСУ до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням, у якому, окрім іншого, визначено розмір заподіяних збитків із посиланням на докази та обставини, якими це підтверджується.

Крім того, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником натупного рухомого майна (транспортних засобів) а саме: автомобілю «RENAULT CLIO 1461» д.н.з. НОМЕР_1 , з номером кузова - НОМЕР_2 , номером двигуна - НОМЕР_3 ; мопеду «YAMAHA MINT 49», д.н.з. НОМЕР_4 , з номером двигуна - НОМЕР_5 та номером шасі - НОМЕР_6 , що підтверджується витягом з ЄДР МВС від 16.06.2023 року.

Доводи ОСОБА_3 про відсутність у неї на праві власності вказаних транспортних засобів буд-якими достатніми даними аніж ті, що подано прокурором не підтверджено, а вартість такого майна не є явно неспівмірним із заявленою ціною позову у кримінальному провадженні, у зв`язку із чим клопотання прокурора про арешт майна обвинуваченої підлягає задоволенню.

Окрім іншого, за таких обставин суд, ураховуючи складність кримінального провадження, з`ясувавши обсяг необхідних підготовчих дій та вирішивши питання про склад осіб, які беруть участь у судовому розгляді та які підлягають виклику у судове засідання, вважає, що є достатні підстави для призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 128, 170-173, 314-317, 309, 394-395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 КК України (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000226 від 15.06.2023року), яке відбудеться у приміщенні суду за адресою: м.Ромни, вул. Соборна, 12, на 04 жовтня 2023 року на 14 год. 00 хв.

Прийняти до спільного розгляду із вказаним кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.2 ст. 364 КК України цивільний позов прокурора Сумської обласної прокуратури ОСОБА_6 , який діє в інтересах Держави в особі Сумської митниці Державної митної служби України до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Клопотання прокурора про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на наступне майно, належне ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- автомобіль «RENAULT CLIO 1461» д.н.з. НОМЕР_1 , з номером кузова - НОМЕР_2 , номером двигуна - НОМЕР_3 ;

- мопед «YAMAHA MINT 49», д.н.з. НОМЕР_4 , з номером двигуна - НОМЕР_5 та номером шасі - НОМЕР_6 ;

заборонивши ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або іншім особам, у яких таке майно перебуває у використанні та розпорядженні на законних підставах, відчуження вказаних транспортних засобів.

Про місце, день та час проведення судового розгляду повідомити учасників кримінального провадження.

Ухвала суду в частині накладення арешту на майно обвинуваченої може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги обвинуваченою або її захисником, в іншій частині ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_7 ЦВЄЛОДУБ