Справа №591/4501/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/692/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА

Іменем України

04 грудня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/4501/23 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 03.11.2023 про продовження підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник підозрюваної ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 просить змінити ухвалу слідчого судді та визначити його підзахисній заставу відповідно ст. 182 КПК, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, оскільки фактів поширення інформації щодо розташування ЗСУ у висловленнях ОСОБА_7 не міститься, докази про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення є сумнівними і за своїм характером є припущеннями. Ризики є уявними, оскільки ОСОБА_7 з 2019 року не перетинала кордон з рф та не має можливості цього зробити через відсутність закордонного паспорта, має постійне місце роботи, де працює тривалий час та позитивно характеризується у трудовому колективі, постійно проживає за однією адресою, забезпечує себе матеріальними засобами до існування, на її утриманні перебуває матір похилого віку, судимостей не має, до відповідальності не притягувалась, у інших кримінальних правопорушеннях не підозрюється, тому що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є надмірним.

01.11.2023 до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням, погодженим з прокурором Сумської обласної прокуратури, звернувся начальник відділення СВ УСБУ в Сумській області, в якому просив продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою без права внесення застави в межах строку досудового розслідування, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК, досудове розслідування триває та існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 03.11.2023 підозрюваній ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивував тим, що підозра є обґрунтованою, досудове розслідування триває та продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, тому підстави для застосування до підозрюваної менш суворого запобіжного заходу відсутні.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, від прокурора ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_6 надійшли письмові заяви про розгляд апеляційної скарги у їх відсутність, а підозрювана ОСОБА_7 не подавала клопотання щодо участі у розгляді апеляційної скарги, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд кримінального провадження у відсутності сторін, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши клопотання, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а не застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК, та дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість як застосування запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою, так і підстав для його продовження, а саме наявність у органу досудового розслідування щодо ОСОБА_7 обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК, існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, на які вказував слідчий у своєму клопотанні, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

Так, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, існують реальні ризики того, що остання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути відповідальності за скоєне; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому вона підозрюється, і застосування до неї більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання визначеним в ухвалі слідчого судді ризикам.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів (п. 1 ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК), а будь-які докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри на цій стадії процесу у кримінальному провадженні відсутні. При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». «Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу» («Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88).

Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

На момент розгляду клопотання слідчого про продовження тримання під вартою ОСОБА_7 докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми.

Незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу і продовження його дії, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною інкримінованого правопорушення та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які обставини вчинення злочину та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення.

Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, оскільки рішення слідчого судді прийняте на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, при цьому враховано дані про особу підозрюваної, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведені в ухвалі відповідні мотиви, зокрема і про існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК .

Колегія суддів, вирішуючи питання про продовження ув`язнення підозрюваної, враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи. При цьому згідно ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також судової практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Твердження апеляційної скарги захисника з приводу того, що ОСОБА_7 з 2019 року не перетинала кордон з рф та не має можливості цього зробити через відсутність закордонного паспорта, має постійне місце роботи, проживає за однією адресою, на утриманні перебуває матір похилого віку, до відповідальності не притягувалась, у інших кримінальних правопорушеннях не підозрюється, хоча і мають місце, але повинні враховуватись разом з іншими обставинами у справі у їх сукупності. При цьому вказані захисником обставини не стали стримуючими факторами від протиправних дій згідно повідомленої ОСОБА_7 підозри.

Під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КК, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК (ч. 6 ст. 176 КПК), згідно якого запобіжними заходами, крім іншого, є тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Відповідно ч. 4 ст. 183 КПК, під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених ст. 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваної ОСОБА_7 у виді застави відповідно ч. 4 ст. 183 КПК пов`язана з конкретними обставинами вчиненого правопорушення та її поведінкою.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і умотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, у зв`язку з чим приходить висновку про залишення судового рішення без змін, а поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 03.11.2023 відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4