Провадження №1-кп/359/398/2023
У Х В А Л А

26 жовтня 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , та її захисника адвоката ОСОБА_5 ,

за наслідками підготовчого провадження з технічною фіксацією у відкритому судовому засіданні в кримінальному провадженні №0000292, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.11.2021 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, українки, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, -

розглянувши заявлені клопотання,

в с т а н о в и в :

До Бориспільського міськрайонного суду Київської області 09.03.2023 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 16.11.2021 року до ЄРДР за № 0000292, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2023 року для розгляду цього кримінального провадження було визначено головуючого суддю ОСОБА_6 .

Ухвалою судді від 10.03.2023 року призначено підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні.

Так, згідно розпорядження в.о. керівника апарату суду від 01.09.2023 № 129, здійснено повторний автоматизований розподіл даного кримінального провадження, у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_6 з посади судді.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2023 року для розгляду цього кримінального провадження було визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 04.09.2023 року прийнято до свого провадження вказане кримінальне провадження та призначено підготовче судове засідання на 15 год. 00 хв. 26 жовтня 2023 року в приміщенні суду.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити це кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта немає, і провадження підсудне цьому суду.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду та заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. Клопотання обґрунтоване тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки містить недоліки, що перешкоджають призначенню справи до розгляду. Так, адвокат зазначив, що в обвинувальному акті не зазначено поштового індексу в місцях реєстрації та фактичного проживання обвинуваченої, який є обов`язковим реквізитом адреси одержувача. Це в свою чергу свідчить про відсутність в обвинувальному акті фактичних відомостей про точне місце проживання обвинуваченої. Також в обвинувальному акті містяться анкетні дані щодо викривача, водночас зазначається про відсутність розміру пропонованої винагороди викривачу. У такому випадку, відповідно до кримінального провадження ця особа фактично є заявником, а не викривачем. Також в обвинувальному акті відсутні відомості про роз`яснення прав викривачу. Також обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки не містить належним чином сформульованого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, та саме обвинувачення є неконкретним, не містить конкретного опису обставин вчинення правопорушень. Обвинувачення не містить посилання на мету, мотив, не розкриває суть обвинувачення. На думку захисника, виклад обставин не є фактичним та не відповідає матеріалам кримінального провадження, а слідчим та прокурором упереджено зазначені лише окремі обставини подій. З урахуванням зазначеного захисник просив повернути обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає вимогам закону.

Обвинувачена підтримала позицію свого захисника.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до такого висновку.

Кримінальне провадження відповідно до ст. ст. 32, 33 КПК України підсудне Бориспільському міськрайонному суду Київської області.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 4-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України або зупинення провадження, не має.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Відповідно ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Крім цього, за змістом ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт, який надійшов на розгляд до суду, складено і підписано слідчим СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 та затверджено прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 , до обвинувального акта додано усі передбачені кримінальним процесуальним законом додатки. Також він містить усі відомості, які передбачені п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК, зокрема: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення відповідних статей КК та формулювання обвинувачення.

Суд підкреслює, що в п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України мова йде про право суду повернути обвинувальний акт, якщо буде встановлено, що він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України. При цьому, на думку суду, оскільки таке повернення є правом, а не обов`язком суду, з урахуванням функціонального аналізу положень ст. ст. 291, 314 КПК, для повернення обвинувального акта підставою не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам КПК, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити, чи створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність обвинувального акта вимогам КПК.

Так, твердження захисника про те, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, саме обвинувачення є неконкретним, не містить конкретного опису обставин вчинення правопорушень, а виклад обставин не є фактичним та не відповідає матеріалам кримінального провадження, не можуть бути прийняті судом до уваги, з огляду на таке.

Під формулюванням обвинувачення слід розуміти короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому. Належний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків органу досудового розслідування, а й для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Водночас щодо доводів захисника про невідповідність вимогам закону опису фактичних обставин і формулювання обвинувачення, то п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України прямо передбачає, що фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються так, як прокурор це вважає встановленим. Вказане означає, що визначення обсягу та способу викладення фактичних обставин кримінального правопорушення у тексті обвинувального акта належить до повноважень прокурора, а тому ані суд, ані інші учасники судового провадження не можуть вимагати від нього змінити їх виклад.

Крім того, під час підготовчого засідання не досліджуються будь-які докази на підтвердження або спростування викладених прокурором фактичних обставин, на цьому етапі суд вирішує питання пов`язані з підготовкою справи до судового розгляду.

Суд наголошує на тому, що питання, які стосуються змісту та достовірності, викладених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення, не підлягають розгляду на підготовчому судовому засіданні, і суд на цій стадії лише встановлює відповідність процесуальної форми обвинувального акта вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, не досліджуючи при цьому суті обвинувачення, а тому не вправі пропонувати слідчому/прокурору зазначати в обвинувальному акті інші обставини чи події або викладати їх в інший спосіб.

Суд не може передчасно, без дослідження будь-яких доказів, надавати оцінку обставинам, викладеним в обвинувальному акті, як того вимагає сторона захисту.

У цьому контексті, суд звертає увагу на правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладену у постанові від 03.07.2019 по справі № 273/1053/17, відповідно до якої кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг та повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, визначення ж обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Водночас особливістю підготовчого провадження є те, що на цій стадії суд не досліджує доведеність обставин, викладених в обвинувальному акті, не оцінює повноту пред`явленого обвинувачення та правильність кваліфікації діяння, інкримінованого особі. Закріпивши можливість повернення обвинувального акта прокурору на первісному етапі судового провадження, законодавець очевидно не мав наміру створити таким чином простір для попередньої судової оцінки правильності та об`єктивності позиції сторони обвинувачення у змагальному кримінальному процесі. Дослідження обвинувального акта під час підготовчого судового засідання спрямоване виключно на встановлення відповідності його форми і змістовного наповнення вимогам статті 291 КПК України, та відсутності в ньому положень, що суперечать одне одному, усунення яких є неможливим в процесі повноцінного судового розгляду. Водночас фактичні обставини кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення включно з часом, місцем та способом вчинення кримінального правопорушення, з`ясування питання його закінченості, а також правова кваліфікація кримінального правопорушення є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті, а первісне їх зазначення в особливому процесуальному рішенні обвинувальному акті є прерогативою прокурора.

З огляду на викладене, зауваження захисника, у цій частині, не можуть бути прийняті до уваги при вирішенні питання про повернення обвинувального акта.

Додатково суд зазначає, що за загальним правилом, визначення ступеня деталізації опису обставин вчинення злочину в обвинувальному акті належить до повноважень прокурора, разом з тим, зміст та спосіб викладення вказаних обставин повинні давати можливість обвинуваченому в повному обсязі розуміти суть висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Так, про обізнаність обвинуваченого із суттю обвинувачення повинні свідчити не лише наявність в тексті обвинувального акта правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, а й описової частини обвинувального акта, в якій простою та зрозумілою для обвинуваченого мовою повинні зазначатися деталі вчинення злочину та інші обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Необхідність зазначати повну та детальну інформацію щодо пред`явленого особі обвинувачення є важливою передумовою забезпечення права на справедливий судовий розгляд.

Суд вважає, що обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні вказаним вимогам відповідає, оскільки у достатній мірі інформує обвинувачену як про причину обвинувачення, так і про його характер.

При цьому, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінальних правопорушень викладається в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за правильне прокурор.

Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті, власне, фактичних обставин справи, а також про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацію кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення, не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам КПК, зокрема ст. 291 КПК України, та чи не містить він положення, що суперечать одне одному.

Підстава для повернення обвинувального акта прокурору визначена в п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, яким передбачено, що суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Таким чином, вказаною нормою закону визначено виключний перелік підстав для повернення обвинувального акту прокурору, а саме невідповідність обвинувального акту вимогам закону.

Суд звертає увагу, що питання доведеності кримінального правопорушення, правильності його кваліфікації, в тому числі щодо його об`єктивної та суб`єктивної сторони, суд має вирішувати під час розгляду справи по суті та постановлення вироку в нарадчій кімнаті. За змістом кримінального процесуального закону під час підготовчого судового засідання суд не дає оцінки фактичним обставинам, доказам та правовій кваліфікації кримінальним правопорушенням, визначених обвинувальним актом, оскільки ці питання вирішуються на стадії судового розгляду та оформлюються відповідним судовим рішенням.

Судом встановлено, в обвинувальному акті, складеному щодо ОСОБА_4 містяться відомості про фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статтю закону України про кримінальну відповідальність та чітке формулювання обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_4 , від якого її буде захищати захисник під час розгляду кримінального провадження.

Водночас, на переконання суду, доводи захисника, викладені у його клопотанні, не вказують на невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України і у своїй більшості зводяться до оспорювання фактичних обставин справи та незгоди із пред`явленим обвинуваченням. З огляду на викладене, зауваження захисника, у цій частині, не можуть бути прийняті до уваги при вирішенні питання про повернення обвинувального акта.

Відхиляючи доводи сторони захисту щодо повернення обвинувального акта прокурору з підстави відсутності у ньому відомостей про розмір пропонованої винагороди викривачу, суд вважає за необхідне зазначити про таке.

За змістом п.п. 3-1, 8-1 ч. 2 ст. 291 та 314 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), а також розмір пропонованої йому винагороди.

Відповідно до п. 16-2 ч. 1 ст. 3 КПК України, викривачем є фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, звернулася із заявою або повідомленням про корупційне кримінальне правопорушення до органу досудового розслідування.

За своїм процесуальним статусом викривач, відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також Закону України «Про запобігання корупції» є заявником із ширшим колом процесуальних прав та гарантіями захисту. Крім цього, згідно зі ст. 130-1 КПК України, викривач має право на виплату винагороди. Винагорода викривачу виплачується за таких умов: активне сприяння викривача розкриттю корупційного злочину; грошовий розмір предмета такого правопорушення або завдані державі збитки від нього в 5000 і більше разів перевищують розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення правопорушення.

Як було зазначено вище, діючий КПК зобов`язує сторону обвинувачення вказати про розмір пропонованої винагороди викривачу (або зазначити про її відсутність) у разі складання обвинувального акту за корупційними злочинами.

Тому щодо посилання захисника ОСОБА_5 на не зазначення в обвинувальному акті, всупереч вимогам п. 8-1 ч. 2 ст.291 КПК України, розміру пропонованої винагороди викривачу, то із обвинувального акта вбачається, що в ньому зазначено, що винагорода викривачу не пропонувалась, тобто слідчим фактично дотримано вимог п. 8-1 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Щодо відсутності індексу серед анкетних відомостей обвинуваченої в обвинувальному акті, то суд погоджується, що індекс дійсно є складовою поштової адреси та має бути складовою місця реєстрації особи. Проте його відсутність в обвинувальному акті від 29.07.2022 року є лише технічною несуттєвою прогалиною, яка жодним чином не перешкоджає кримінальному провадженню. При цьому суд враховує, що в обвинуваченої відсутні скарги щодо неотримання засобами поштового зв`язку процесуальних документів, певних повідомлень тощо. Тому не зазначення поштового індексу в адресах реєстрації та проживання обвинуваченої в обвинувальному акта саме по собі не може бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Також суд відхиляє і інші доводи захисника, викладені у його клопотанні про повернення обвинувального акта, оскільки вони не вказують на наявність в обвинувальному акті порушень вимог КПК України, з наявністю яких закон пов`язує можливість його повернення.

Встановлено, що обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, оскільки містить всі формальні і змістовні елементи, передбачені вказаною статтею, при його затвердженні прокурором дотримано вимог процесуального закону, підстави для його повернення відсутні.

Тому, з огляду на перелік обов`язкових відомостей, які повинен містити обвинувальний акт відповідно до ст. 291 КПК України, та підстав для повернення обвинувального акта прокурору, які зазначені в п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд вважає, що вказані стороною захисту в її клопотанні обставини та доводи не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта, а тому в задоволенні клопотання про повернення обвинувального акта прокурору слід відмовити.

При цьому, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 31 КПК України, кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється суддею одноособово, крім випадків, передбачених частинами другою, третьою та дванадцятою цієї статті.

Згідно вимог ч. 2 ст. 31 КПК України, кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого. Кримінальне провадження стосовно кількох обвинувачених здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів стосовно всіх обвинувачених, якщо хоча б один із них заявив клопотання про такий розгляд.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, то розгляд вказаного кримінального провадження необхідно проводити головуючим суддею одноособово.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Коло осіб, що беруть участь у судовому засіданні, на даній стадії є наступним: прокурор, обвинувачена та її захисник.

Зазначене судове засідання з урахування принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Також під час підготовчого судового засідання адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про витребування документів у Департаменті стратегічних розслідувань Національної поліції України та в Управлінні стратегічних розслідувань у Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо походження грошових коштів в сумі 8 000 грн., які використовувалися для проведення негласних слідчих (розшукових) дій з ОСОБА_4 . Захисник обґрунтовує це клопотання тим, що матеріали кримінального провадження не містять документів, які підтверджують видачу цих грошових коштів у період 07-10 червня 2022 року оперативним працівникам ДСР, УСР у Київській області ОСОБА_9 , ОСОБА_10 із каси готівки, але такі документи мають важливе значення для встановлення фактичних обставин у кримінальному провадження, оскільки кошти визнані речовими доказами. Дослідження цих документів нададуть можливість стороні захисту перевірити, а суду оцінити докази, на предмет їх допустимості.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала доводи свого захисника та просила задовольнити це клопотання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заперечував з приводу заявленого, стороною захисту клопотання, оскільки жодних підстав, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 315 КПК України, для витребування зазначених адвокатом документів, не має.

Суд, заслухавши клопотання та думки сторін кримінального провадження, дослідивши документи приєднані до клопотання, приходить до такого висновку.

Як вбачається зі змісту заявленого клопотання адвоката ОСОБА_5 , його метою є встановлення обставин щодо походження грошових коштів в сумі 8 000 грн., які використовувалися для проведення негласних слідчих (розшукових) дій з ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні.

Як вбачається з Реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000292, доданого до обвинувального акту у розділі "Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення" зазначена постанова про проведення контролю за вчиненням злочину від 07.06.2022 року, а у розділі "Проведені в ході досудового розслідування слідчі (розшукові), процесуальні дії" містяться відомості, серед іншого, щодо складання таких протоколів як: протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії спеціальний слідчий експеримент від 10.06.2022 року; протокол огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих грошових коштів від 10.06.2022 року. Копії цих документів також були надані адвокатом ОСОБА_5 разом із клопотанням про витребування певних документів.

Водночас питання про витребування певних речей та документів у підготовчому судовому засіданні вирішується виключно з метою підготовки до судового розгляду, якщо не будуть встановлені підстави для повернення обвинувального акта (ч. 1 та ч. 2 ст. 315 КПК України), а витребування документів, що підтверджують походження грошових коштів у сумі 8000 грн., які використовувалися під час проведення НСРД у цьому кримінальному провадженні, про які клопоче у своєму клопотанні адвокат ОСОБА_5 , суперечить суті підготовчого судового засідання, оскільки суд на цій стадії позбавлений можливості досліджувати будь-які докази.

Однак, слід зазначити, що при дослідженні вищезазначених документів судом на стадії судового розгляду й підлягає встановленню дотримання органом досудового розслідування порядку отримання та походження грошових коштів в сумі 8 000 грн., які використовувалися для проведення негласних слідчих (розшукових) дій з ОСОБА_4 .

При цьому, за вимогами ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Зазначене вказує на передчасність подання захисником на підготовчому судовому засіданні клопотання про витребування документів, які підтверджують походження грошових коштів, які використовувалися під час проведення НСРД у цьому кримінальному провадженні.

Разом з тим, сторона захисту може звернутись із зазначеними клопотаннями при з`ясуванні обставин та перевірки їх доказами під час судового розгляду у порядку ст. 350 КПК України.

За змістом ст. 314-316 КПК України, підготовче судове засідання в судовому провадженні є обов`язковою, самостійною стадією кримінального процесу, основною метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Таким чином, з огляду на специфіку завдань та цілей підготовчого судового засідання, в межах цієї стадії процесу суд позбавлений можливості досліджувати докази, надавати їм оцінку з точки зору їх допустимості та/або достовірності, а також робити висновки щодо забезпечення повноти досудового розслідування, наявності підстав для вчинення певних процесуальних дій.

За таких обставин, на цій стадії підстави для задоволення зазначеного вище клопотання адвоката ОСОБА_5 про витребування документів відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 176-194, 314-319, 350 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви захисника адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Призначити до судового розгляду кримінальне провадження №0000292, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.11.2021 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, - в залі суду.

Судовий розгляд кримінального провадження №0000292 здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні з участю прокурора, обвинуваченої та захисника.

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 , - відмовити про витребування документів, - відмовити.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено о 08.30 год. 30.10.2023 року.

Суддя: ОСОБА_1