Справа № 212/6389/22
У Х В А Л А

22 грудня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі: Головуючого судді - ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000223 від 18.05.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України,-

встановив:

В провадженні суду перебуває вказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, оскільки на теперішній час не зменшились ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому такої міри запобіжного заходу.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти клопотання прокурора, просили змінити запобіжний захід на менш суворий, вказуючи, що клопотання прокурора є необгрунтованим.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, встановив наступне.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ст.177 КПК України).

Обговорюючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, так згідно п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд розглядає можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, суд також враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного з незаконним збутом наркотичних засобів за яке передбачене покарання до десяти років позбавлення волі, при цьому ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, в тому числі у сфері незаконного обігу наркотичних засобів. Як пояснював сам обвинувачений, він вживав наркотичні засоби, родини, дітей чи інших міцних соціальних зв`язків не має, що свідчить про відсутність належних гарантій, які б переважали ризику ухилення обвинуваченого від суду, а також про наявність високого ризику продовження вчинення кримінальних правопорушень.

Суд також враховує, що на час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, судовий розгляд справи триває, у кримінальному провадженні не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі, зокрема не досліджені речові докази. Як наслідок, у цей період, є наявними обставини визначені п.п.1-2 ч.1 ст.194, ст.ст.199 КПК України.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості подальшого перебування обвинуваченого під вартою або на підтвердженн наявності місця роботи, родини, утриманців чи місця постійного проживання, суду не надано. При цьому, у кримінальному провадженні обвинуваченому раніше визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

З урахуванням вказаних обставин, суд вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати і не зменшились, а продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є виправданим, оскільки наявний високий ступень ризику ухилення та переховування обвинуваченого від суду, ризику можливого вчинення інших кримінальних правопорушень та продовження вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, тому суд вважає, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе в повній мірі запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду даного кримінального провадження.

З урахуванням стадії судового розгляду кримінального провадження, суд вважає, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню на строк 60 днів.

Керуючись ст.ст.177, 181, 331 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - до 19 лютого 2024 року включно.

Раніше визначений розмір застави в розмірі 52 000 (п,ятдесят дві тисячи) гривень - залишити без змін.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту проголошення, оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення. Особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали

Суддя: ОСОБА_1