Справа № 545/4373/23
Провадження № 1-кп/545/1136/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2023 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Полтава кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця за призовом під час мобілізації, кулеметник 2 відділення 3 стрілецького взводу 13 стрілецької роти 3 стрілецького батальйону в/ч НОМЕР_1 НГУ, у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

у с т а н о в и в :

В провадженні суду знаходиться дане кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України прокурор надав клопотання про продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу - тримання під вартою, вказуючи на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, зазначив, що є одруженим, має на утриманні малолітню дитину, мав неврологічне захворювання, брав участь в бойових діях, з 19.05.2023 до жовтня 2023 року працював монтажником нафтохімспецмонтаж.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечувала, заявила про не обрання у відношенні обвинуваченого жодного запобіжного заходу, а у разі якщо суд вирішить продовжити строк раніше обраного запобіжного засобу, просила визначити розмір застави у мінімальному розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може триматися під вартою інакше як на підставах та в порядку, передбачених законом.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для продовження раніше обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 суд виходить з сукупного аналізу обставин передбачених ст. 178 КПК України, та зокрема аналізу особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування злочинів (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 має неповну загальну середню освіту, одружений, має на утриманні малолітню дитину, зі слів мав неврологічне захворювання, брав участь в бойових діях, з 19.05.2023 до жовтня 2023 року працював монтажником нафтохімспецмонтаж, існують обставини, які свідчать про те, що маються ризики передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме:

-можливість переховуватися від суду, дають ті обставини, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років (тяжкий злочин), може ухилятись від органів досудового розслідування та суду, про що свідчить період його відсутності у військовій частині НОМЕР_1 НГУ без поважних причин з 20.05.2023 по 24.10.2023, хоча він мав реальну можливість повернутися до військової частини.

Сторона обвинувачення вказує, що злочин, вчинений ОСОБА_4 , є продовжуваним і припинений лише 24.10.2023, що свідчить про відсутність у нього свідомої мети добровільно припинити свої злочинні дії та повернутися до військової частини НОМЕР_1 НГУ у період для виконання свого конституційного обов`язку по захисту Вітчизни в умовах воєнного стану від збройної агресії російської федерації. Тому є вірогідність, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання та втрати свободи на тривалий строк, матиме можливість ухилятися від суду, залишивши місце проходження військової служби, переховуватися від суду поза межами свого місця проживання, що в повній мірі ускладнить своєчасному виконанню процесуальних рішень та призначення йому покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

-можливість незаконно впливати на свідків, дають ті обставини, що, що ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, матиме можливість впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 НГУ, щодо надання показів на підтвердження своєї версії захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також матиме можливість пошуку інших альтернативних засобів уникнення кримінальної відповідальності.

-можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, дають ті обставини, що ОСОБА_4 являється військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, тому у разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тобто повторно самовільно залишити військову частину з метою ухилення від військової служби та уникнення кримінальної відповідальності, а також може бути передислокований разом з частиною до іншого місця служби, до місця ведення бойових дій, з урахуванням воєнного стану в країні, що унеможливить виконання ним покладених на нього обов`язків у кримінальному провадженні та порушить принципи визначені ст. 2 КПК України та розумні строки досудового розслідування.

Також, небажання виконувати обов?язки військової служби ОСОБА_4 може свідчити про можливість вчинення ним інших військових злочинів, пов?язаних з виконанням обов?язків по службі, зокрема реальної можливості вчинення непокори та відмови від виконання наказів командирів та начальників (ст. 402, 403 КК України), в тому числі в бойовій обстановці, ухилення від виконання обов`язків військової служби шляхом самокалічення, симуляції хвороби, підробки документів чи іншого обману (ст. 409 КК України).

Суд зауважує, що 12.09.2022 набрав чинності прийнятий Верховною Радою України Закон України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо обрання запобіжного заходу до військовослужбовців, які вчинили військові злочини під час дії воєнного стану» від 16.08.2022 № 2531-IX, спрямований на унеможливлення застосування будь-яких інших запобіжних заходів, крім як тримання під вартою, до військовослужбовців, які вчинили окремі військові злочини під час дії воєнного стану.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Обвинувачення у військовому злочині, вчиненому військовослужбовцем під час дії правового режиму воєнного стану, свідчить про максимальний ступінь суспільної небезпеки як самого діяння, так і особи, що його вчинила, а отже до такого військовослужбовця має бути застосоване тримання під вартою.

Суд звертає увагу та те, що суду надано не було жодної медичної документації про те, що стан здоров`я обвинуваченого перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення.

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим та його захисником, проте в даному конкретному випадку суд доходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.

Таким чином, в суду немає підстав вважати, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 , а тому є необхідним продовжити обвинуваченому строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 407 Кримінального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 314, 315, 316 КПК України, суд

у х в а л и в:

Оголосити перерву до 05.01.2024 до 13 годин 20 хвилин.

Клопотання прокурора задовольнити.

В задоволення клопотання захисника обвинуваченого - відмовити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк до 08 лютого 2024 року в умовах Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)».

Відлік строку продовження дії існуючого запобіжного заходу рахувати з дня постановлення ухвали, а саме з 11.12.2023.

Ухвала може бути оскаржена в частині обрання запобіжного заходу до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Повний текст ухвали проголошено 12.12.2023 о 14 годині 00 хвилин

Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ