Справа №766/7111/23
н/п 1-кс/766/2379/23
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

29.09.2023 року cлідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області лейтенант поліції ОСОБА_6 матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000673 від 01.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, щодо підозрюваною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду із даним поданням. В якому просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України строком на 60 діб без визначення застави.

Клопотання мотивоване наступним. У другій декаді червня 2022 року (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені, але не пізніше 22 червня 2022 року), ОСОБА_4 , діючи умисно, всупереч інтересам держави Україна, її суверенітету та територіальній цілісності без фізичного примусу, погроз чи застосування насильства щодо неї самої чи членів її родини, добровільно, з метою переслідування особистих інтересів у виді отримання владних повноважень на пропозицію невстановлених осіб з числа військової окупаційної адміністрації рф зайняла посаду в.о. головного бухгалтера так званого «Государственного бюджетного учреждения здравоохранения Херсонской области» Белозерская центральная районная больница», а з 01.09.2022 - посаду головного бухгалтера так званого « Государственного бюджетного учреждения здравоохранения Херсонской области» Белозерская центральная районная больница».

Перебуваючи на посаді головного бухгалтера так званого «Государственного бюджетного учреждения здравоохранения Херсонской области» Белозерская центральная районная больница» під час виконання своїх посадових обов`язків ОСОБА_4 в невстановлені точно досудовим розслідуванням дату та час, але не раніше 22.06.2022 на виконання незаконного розпорядження № 26 -р та незаконного наказу № 27-р так званого « главы военно - гражданской администрации Херсонской области» від 23.05.2022 впровадила виплату заробітної плати працівникам Білозерської ЦРЛ в російській грошовій валюті «рубль», яку отримувала в м. Херсон в готівковій формі та привозила до каси лікарні в смт. Білозерка.

У подальшому, наказом № 1 від 20.07.2022 «О проведении инвентаризации», виданого головним лікарем «ГБУЗ ХО «Белозерская ЦРБ» ОСОБА_7 на виконання розпорядження ВЦА Херсонскої області № 077-р від 08.06.2022 було прийнято рішення про проведення інвентаризації всіх активів Білозерської лікарні та створено інвентаризаційну комісію, до складу якої було включено ОСОБА_4 . Згідно пунктом 3 вказаного Наказу, організацію інвентаризації і контроль за її виконанням було покладено на інвентаризаційну комісію.

Крім того, 03.08.2022 Наказом № 247, виданого начальником так званого «Департамента здравоохранения Херсонской области» було доручено керівникам всіх лікарських та медичних установ Херсонської області провести інвентаризацію майна, що перебуває на балансі в підконтрольних їм установах з подальшим поставленням на облік в так званий «фонд имущества Херсонской области».

На виконання вказаних незаконних наказів, з метою реалізації рішень окупаційної влади держави - агресора, ОСОБА_4 , перебуваючи в смт. Білозерка, не пізніше 22.09.2022 добровільно прийняла участь в проведенні інвентаризації активів стоматологічної поліклініки Білозерської ЦРЛ, в результаті чого засвідчила власним підписом «Инвентаризационную опись» відповідно до встановлених уніфікованих державою - агресором форм статистичної звітності.

Тобто, ОСОБА_4 , в підтримку вказаних незаконних наказів окупаційної адміністрації, з метою завдання шкоди інтересам держави Україна вжила заходів для створення передумов до передачі майна Білозерської лікарні до незаконно створеного державою - агресором органу.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України - умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору, що завдали шкоди Україні шляхом реалізації рішень окупаційної адміністрації держави-агресора, підготовки матеріальних ресурсів чи інших активів окупаційній адміністрації держави-агресора. Про підозру повідомлено 25.09.2023 року.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього Кримінальним процесуальним кодексом України процесуальних обов`язків, а також запобігання наступним ризикам:

-згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК підозрювана ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, так як усвідомлює, що санкція ч. 1 ст. 111-2 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років;

-згідно п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК підозрювана ОСОБА_4 у разі застосування іншого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які наразі не виявлені органом досудового розслідування;

-згідно п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК підозрювана ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, у даному кримінальному провадженні, шляхом залякування, оскільки у зв`язку з врученням підозрюваному копій матеріалів, останній володіє інформацією про місце проживання та іншими контактними даними вказаних осіб. Крім того станом на теперішній час у кримінальному провадженні не встановлено та не допитано всіх свідків, покази яких мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, а також вони не допитані в судовому засіданні. Таким чином, ОСОБА_4 , перебуваючи не під вартою, може здійснювати вплив на вказаних осіб з метою зміни їх показів чи відмову від них;

--згідно п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК підозрювана ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього як на підозрювану у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу, а також невиконання обов`язків шляхом неявки, у разі необхідності до слідчого, слідчого судді та суду.

-крім того ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки станом на теперішній час органом досудового розслідування не встановлено всіх осіб, причетних до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а отже, перебуваючи не під вартою, матиме можливість підтримувати зв`язок із такими особами, тим самим сприяти їх переховуванню від органів досудового розслідування та, як наслідок, ухилення від кримінальної відповідальності за вчинені ними кримінальні правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила його задовольнити з підстав, зазначених в клопотанні. З пояснень прокурора вбачається, що свідок не надав пояснень, які стосуються саме обрання запобіжного заходу.

Підозрювана та захисник заперечували проти задоволення клопотання. Захисник зазначив, вважає, що недоведена підозра, що ОСОБА_4 надавала корисну інформацію для ЗСУ, з`являється до слідства за першим викликом, має дочку, ризики не доведені, на неї відбувався тиск фсб. вважає можливим застосувати у якості запобіжного заходу у разі такої необхідності - "особисте зобов`язання".

На запитання слідчого судді ОСОБА_4 пояснила, що одразу після деокупації м. Херсона вона не зверталась самостійно до правоохоронних органів з повідомлення про отримання погроз від представнік збройних формувань рф (фсб). Повідомила про відомі їй факти в грудні 2022 року під час фільтраційних заходів в смт. Білозерка.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що є військовослужбовцем та має дружні стосунки з ОСОБА_4 ще з 90-х років, вона йому допомагала під час окупації, надала житло. Запевнив, що ОСОБА_4 надавала корисну інформацію щодо розташування ворога. Пояснив, що вона не оформлена як інформатор, та будь-яким чином не зафіксовано, що саме вона передавала корисну інформацію. З пояснень свідка вбачається, що інформацію щодо отримання ОСОБА_4 погроз, він знає тільки з її слів.

На думку слідчого судді, свідчення, надані свідком ОСОБА_8 не спростовують ризиків, зазначених в клопотанні на даному етапі кримінального провадження.

Документи щодо стану здоров`я підозрюваної від 2013, 2015 років, суд не бере до уваги, оскільки вони видані не станом на час розгляду, та не містять відомостей про неможливість утримувати ОСОБА_4 в умовах СІЗО.

Заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали клопотання, слідчим суддею встановлено наступне.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину за скоєння якого передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк більше десяти років позбавлення волі, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Обґрунтованість підозри у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111-2 КК України підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження, копії яких надаються до клопотання, а саме:

1)допит в якості свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході допиту встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 ;

2)допит в якості свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ході допиту встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 ;

3)протокол огляду від 15.03.2023 року в ході якого, оглянута документація, яка підтверджує співпрацю з окупаційними військами російської федерації, зокрема ОСОБА_4 ;

4)протокол огляду від 01.12.2023 року в ході якого, оглянута документація, яка підтверджує співпрацю з окупаційними військами російської федерації, зокрема ОСОБА_4 ;

5)допит в якості свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в ході допиту встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 ;

6)допит в якості свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в ході допиту встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 ;

7)допит в якості свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в ході допиту встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 ;

8)допит в якості свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в ході допиту встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 ;

9)допит в якості свідка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в ході допиту встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 ;

10)допит в якості свідка ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в ході допиту встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 ;

11)допит в якості свідка ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в ході допиту встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 ;

12)висновок судового експерта № СЕ-19/112-23/8038-ПЧ від 22.08.2023 року за результатами почеркознавчої експертизи;

13)допит в якості свідка ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , в ході допиту встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 .

Слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 Рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п.32, Series A, N 182).

Водночас, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського Суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

При цьому, на стадії досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою.

Так, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 могла вчинити інкриміноване їй кримінальне правопорушення.

Щодо наявності ризиків зазначаю наступне.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, при вирішені питання, чи було особу «обвинувачену в кримінальному правопорушенні» для цілей статті 6 Конвенції, необхідно виходити з таких трьох критеріїв: категорія даного провадження згідно з національним законодавством; суттєві характерні риси цього провадження; вид та суворість міри покарання, яке можу бути призначено заявникові. [«O. v. Norway», n. 33926].

«Законність» тримання під вартою з погляду національного закону не завжди є вирішальним чинником. Європейський суд з прав людини зазначає, що тримання під вартою протягом зазначеного періоду має відповідати меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка забороняє безпідставне позбавлення свободи. [«Гаважук проти України», п. 63654]; [«Мурукін проти України», п. 34]; [«Буряга проти України», п. 54655]; [«Фельдман проти України», п. 68656].

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів, як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З постанов Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012 убачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

У рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Матеріалами провадження підтверджується наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що відносяться відповідно до ст. 12 КК України, до категорії особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від дванадцяти до п`ятнадцяти років, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки усвідомлюючи невідворотність покарання, може ухилятися від слідства та суду та незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке враховуючи військовий стан в країні, є резонансним та привертає увагу суспільства.

Серед обставин, які враховуються при обранні запобіжного заходу відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя або суд, окрім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі міцність соціальних зв`язків, репутацію підозрюваного (п.4 та п.6 ч.1 ст.178 КПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме : «тримання під вартою».

Слідчий судді вважає, що той факт, що ОСОБА_4 має неповнолітню дитину, не зменшує встановлені ризики.

За таких обставин, обґрунтованим є обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

З врахуванням викладених вище обставин, підстав вважати, що більш м`які запобіжні заходи можуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, немає.

Тому заява захисника та підозрюваної про обрання біль м`якого запобіжного заходу не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки застосовуючи до підозрюванї запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що він забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної та виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених 109--114-2, 258-258-6, 260-261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Тому заставу в якості альтернативного запобіжного заходу суд не зазначає.

На підставі наведеного клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.132, 177, 178, 183, 184, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурор задовольнити - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, а саме: до 23.11.2023 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з 29.09.2023 р.

Взяти підозрювану під варту в залі суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошений в приміщенні суду 03.10.2023 р. о 14 год. 30 хв.

Слідчий суддяОСОБА_1