У Х В А Л А

Іменем України

05 жовтня 2023 року м. Київ

слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000895 від 14.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05.10.2023 до Деснянського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання прокурора про арешт майна, а саме: на групу нежитлових приміщень площею 152, 9 кв.м. по вул. Сергія Данченка, 32-Б у м. Києві, приміщення 5010 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00) який на праві приватної власності належить ТОВ « БІЛТЕХГРУП» () із забороною розпорядження та відчуження.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор вказує обставини шахрайського заволодіння нерухомим майном, на підставі підроблених документів. Так, за інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_4 на підставі: витягу з переліку інвесторів від 30.09.2021; довідки №ф01331 від 30.08.2021 та акту приймання-передачі майнових прав від 18.09.2019, виданих ПрАТ «ХК «Київміськбуд» набула прав власності на групу нежитлових приміщень площею 152, 9 кв.м. по АДРЕСА_1 , які використала в якості внеску до статутного фонду ТОВ « БІЛТЕХГРУП», одноособовим засновником якого з`являється. За інформацією ПрАТ «ХК «Київміськбуд» №1582/0/2-23 від 19.09.2023 підприємство не видавало документів, які стали підставою для первинної реєстрації речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4

Опираючись на викладене, прокурор стверджує про наявність достатніх підстав, які вказують на шахрайське заволодіння групою нежитлових приміщень, шляхом використання підроблених документів. Постановою слідчого від 05.10.2023 вищевказане нерухоме майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000895.

Необхідність накладення арешту обумовлена метою збереження речового доказу, унеможливлення подальшого відчуження шляхом укладання відповідних правочинів, здійснення продажу, передачі в заставу, найм, дарування, відчуження майна іншим способом.

В судове засідання прокурор надала заяву, за змістом якої підтримала заявлене клопотання про накладення арешту, наполягала на його задоволенні.

З урахуванням того, що вимогами ч.1 ст.172 КПК України передбачено розгляд клопотання не пізніше двох днів, вважаю за можливе розглянути клопотання у відсутність власника майна, попереджаючи можливість створення перешкод у забезпеченні кримінального провадження.

Вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, оскільки прокурором доведена необхідність застосування арешту майна, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. Відповідно до вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вимоги.

Враховуючи викладене, з метою збереження об`єкта нерухомості як речового доказу, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про накладення арешту на майно, з забороною розпорядження та відчуження.

Керуючись ст.132 ,170,172,173,175 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000895 від 14.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на групу нежитлових приміщень площею 152,9кв.м. по вул. Сергія Данченка, 32-Б у м. Києві, приміщення 5010 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00) який на праві приватної власності належить ТОВ « БІЛТЕХГРУП» () із забороною розпорядження та відчуження з метою забезпечення об`єкта нерухомого майна, в якості речового доказу до скасування арешту у встановленому Кодексом порядку.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, але оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1