УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2023 Справа №607/9365/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні під час розгляду об`єднаних кримінальних проваджень №0000024, №0000898, стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.15 - ч.4 ст.185 КК України,-

встановив:

Прокурор ОСОБА_6 звернулась до суду із клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 на два місяці.

Обгрунтовуючи подане клопотання посилається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 України. Крім того, на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які враховувались при обранні даного запобіжного заходу, зокрема, обвинувачений ОСОБА_4 у зв`язку із усвідомленням тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та усвідомлюючи міру покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, наявний ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки на даний час до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області скеровано обвинувальний акт у кримінальних провадженнях про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні умисних корисливих злочинів проти власності, передбачених ч.4 ст.185 КК України, а також те, що ОСОБА_4 самостійно злочинну діяльність не припинив, а лише після його затримання та обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що свідчить про його стійку протиправну поведінку та підвищену суспільну небезпеку. Також, обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки йому відомі вказані особи, тому він шляхом підкупу чи погроз зможе незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою схиляння їх до дачі неправдивих показів. У клопотанні прокурор також посилається на наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, ОСОБА_4 може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому з`ясуванню всіх обставин кримінального провадження в суді. Інший запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

В суді прокурор ОСОБА_3 пояснила, що подане клопотання підтримує в повному обсязі, посилаючись на вказані у ньому мотиви.

Захисник ОСОБА_5 стосовно задоволення клопотання прокурора заперечив та звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу, у якому посилається на те, що ризики зазначені у клопотанні прокурора на даний час відсутні та недоведені жодними доказами. Також просить врахувати, що ОСОБА_4 є молодою людиною (1995 р.н.), має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст..89 КК України, та є учасником бойових дій. Також прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні. У зв`язку з наведеним, вважає, що належна процесуальна поведінка обвинуваченого може бути забезпечена застосуванням менш суворого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

Заслухавши доводи учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання сторін та наявні матеріали судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 червня 2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В порядку ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. Копія клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. До клопотання мають бути додані: 1) копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання; 3) підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання. Суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Стороною обвинувачення наведено достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.15 - ч.4 ст.185 КК України. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно зі ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиційного значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

У клопотанні про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п.1,3,4,5 КПК України, зокрема: обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, судом встановлено, що прокурором не доведено виняткових обставин, які б виправдовували продовження обмеження права обвинуваченого на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Зокрема, твердження прокурора про те, що обвинувачений, знаходячись на свободі може вчинити інше кримінальне правопорушення, свідчить лише про можливість існування ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, але не обґрунтовує недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеному ризику, тому суд розцінює вказане твердження прокурора лише як припущення.

Крім цього, у клопотанні прокурор посилається на наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, зазначаючи, що ОСОБА_4 може іншим чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому з`ясуванню всіх обставин кримінального провадження в суді, однак жодних доводів на підтвердження вказаного ризику у клопотанні не зазначено та в судовому засіданні не встановлено.

Також судом встановлено, що ОСОБА_4 є молодою людиною та має постійне місце проживання. В судовому засіданні не встановлено обставин, які свідчили би про наявність намірів обвинуваченого щодо ухилення його від суду та переховування.

Посилаючись на недостатність застосування більш м`яких заходів для запобігання ризиків зазначених у клопотанні, прокурор посилається також на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 .

Рішенням Європейського суду з прав людини від 01 червня 2006 року у справі «Мамедова проти Росії», визначено, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою обвинуваченого у правопорушенні особи, така особа завжди має бути звільнена після затримання і перебувати на волі до початку судового розгляду її справи (див. рішення Суду у справі «Вемгофф проти Німеччини).

Зі змісту ст. 176 КПК України слідує, що з метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення законодавиць визначає перелік запобіжних заходів від м`якшого до тяжчого, котрі можуть бути застосовані, зокрема:

1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно з частиною першою статті 183 Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе: наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частини перша, друга статті 194 Кодексу).

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вищевказані обставини свідчать про те, що самого обґрунтування обвинувачення та наявності ризиків не достатньо для утримання особи під вартою, крім цього прокурором повинно бути доведено, що на даному етапі не можливо запобігти наявним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Забезпечення права на свободу та особисту недоторканність є також однією з засад кримінального провадження відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 КПК України і полягає в тому, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених Кодексом.

ЄСПЛ через призму рішень зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

В п. 74 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.04.2021 року Справа N 800/331/16 (800/13/16) значено, що відповідно до Конвенції та практики ЄСПЛ, зокрема у справах "Нечипорук і Йонкало проти України", "Харченко проти України" та "Лабіта проти Італії", обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Незважаючи на тяжкість санкції статті обвинувачення, суд керується ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості, тому під час розгляду клопотання захисника про заміну запобіжного заходу обвинуваченому, судом береться до уваги можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, які продовжують існувати.

Проаналізувавши наведене у сукупності приходжу до переконання, що стороною обвинувачення не доведено існування обставин, які б підтверджували, що більш м`який запобіжний захід на даному етапі не здатен забезпечити виконання обвинуваченим своїх обов`язків та запобігти ризикам, які продовжують існувати, тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою не підлягає до задоволення. Водночас стороною захисту наведено достатньо підстав, котрі свідчать, що забезпечити належну поведінку обвинуваченого, запобігти наявним ризикам, можливо шляхом застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням на ОСОБА_4 обов`язків: прибувати до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за кожною вимогою; повідомляти Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області про зміну місця проживання; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; на строк два місяці.

Враховуючи наведене, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, Главою 18, ст.ст.183, 194, 331 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 , задовільнити.

ОСОБА_4 змінити запобіжний захід - тримання під вартою на домашній арешт в нічний час в період доби з 21 год. 00 хв. вечора до 08 год. 00 хв. ранку, за адресою АДРЕСА_1 , на строк два місяці до 28 листопада 2023 року.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

-прибувати до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за кожною вимогою;

-повідомляти Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області про зміну місця проживання;

-здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

на строк два місяці до 28 листопада 2023 року.

ОСОБА_4 звільнити з-під варти в залі суду.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу.

Строк дії ухвали закінчується 28 листопада 2023 року в 23 год. 59 хв.

Копію ухвали передати до органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Копію ухвали вручити сторонам і надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1