Справа № 161/5882/23
Провадження № 1-кп/161/728/23
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2023 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000078 від 12 січня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, розлученого, працює водієм ПП "Соіт", не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 12 січня 2023 року о 15 год. 45 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки "Opel Corsa" д.р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись ним автодорогою по вул. Львівській в м. Луцьку в напрямку до вул. Володимирської, зі швидкістю 65-70 км/год., під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, який розташовується поблизу буд. № 33 вул. Львівської в м. Луцьку, перед яким рухалось два легкові автомобілі в лівій смузі руху попереду в попутному напрямку та зупинились перед нерегульованим пішохідним переходом, не вибрав безпечної швидкості, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, продовжував рух прямо зі сталою швидкістю тим самим, не переконався у відсутності на пішохідному переході пішоходів, порушивши п.п. 2.3 (б), 12.1, 12.4, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, таким чином не надав дорогу пішоходу ОСОБА_8 , 1961 р.н., який здійснював перехід проїзної частини дороги по нерегульованому пішохідному переході з ліва на право відносно руху транспортного засобу, та здійснив наїзд на останнього.

Внаслідок вищевказаних грубих порушень Правил дорожнього руху, водій ОСОБА_3 своїми необережними протиправними діями, які знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, спричинив пішоходу ОСОБА_8 , 1961 р.н., згідно висновку судово-медичної експертизи № 118 від 16 березня 2023 року, тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма з забоєм головного мозку важкого ступеня, травматичним субарахноідальним крововиливом /крововилив під м`яку мозкову оболонку-САК/; перелом лівого поперечного відростка 4 шийного хребця без зміщення; закритий крайовий перелом зовнішнього виростка правої велико-гомілкової кістки із задовільним стоянням відламків, закритий перелом верхньої третини малогомілкової кістки без зміщення, закритий перелом зовнішньої кісточки правої гомілки без зміщення; перелом кісток носа; множинні забійно-рвані рани і підшкірні гематоми обличчя, волосяної частини голови, гематоми навколо обох очей, що за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Таким чином, у прямому причинному зв`язку із даною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками є грубі порушення водієм ОСОБА_3 , затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме: п.п. 2.3 (б), 12.1, 12.4, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху: п. 2.3 (б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.4 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.; п. 18.1 водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека; п. 18.4 якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупиняється транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні необережних дій, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, та дані його дії кваліфікує, як вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця і часу та наслідків, що настали, про які зазначено в обвинувальному акті, з приводу пред`явленого йому обвинувачення показав, що він дійсно, 12 січня 2023 року, керуючи автомобілем та рухаючись ним у напрямку з вул. Львівська на вул. Володимирська, що в м. Луцьку на нерегульованому пішохідному переході наїхав на пішохода ОСОБА_8 , що вподальшому спричинило йому тілесні ушкодження. Щиро розкаювався у вчиненому, просив вибачення у потерпілого та суворо його не карати, зазначаючи про часткове добровільне відшкодування шкоди.

Суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого, дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не вбачає.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує конкретні обставини кримінального правопорушення, а саме те, що правопорушення вчинено з необережності, грубість порушення Правил дорожнього руху, що є наслідком спричинення тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, інформацію про його стан здоров`я обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться і за допомогою до них не звертався, відомості про те, що останній вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше до адміністративної відповідальності, в тому числі, у сфері безпеки дорожнього руху не притягувався, необхідність наявності права керування транспортними засобами, у зв`язку з постійною офіційною працею, позитивну характеристику з місця роботи та думку потерпілого про призначення останньому не суворого покарання, а саме, мінімального покарання, в тому числі, щодо звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання із випробуванням, при цьому, не позбавляючи його права керування транспортними засобами, про дійсне часткове відшкодування шкоди.

З урахуванням наведеного, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, в межах санкції частини статті, за якою він засуджується у виді мінімального позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами, при цьому, на підставі ст. 75 КК України, звільняє його від відбування призначеного основного покарання із випробуванням, встановивши дворічний іспитовий строк із покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

У відповідності до вимог ст.ст. 100, 122 КПК України суд вирішує долю речових доказів та приймає рішення по питанню процесуальних витрат за проведення судової експертизи, які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в повному обсязі.

До початку судового розгляду КП "Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади" подала цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_8 в сумі 54358 грн. 62 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 поданий цивільний позов визнав частково, оскільки ним в добровільному порядку частково відшкодовано комунальному закладу 11000 грн.

До початку судового розгляду потерпілий ОСОБА_8 подав цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди в сумі 500000 грн. та витрат на професійну правову допомогу в сумі 8000 грн.

Свої позовні вимоги потерпілий обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП він отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознаками небезпеки для життя, що призвело до моральних та фізичних страждань останнього, які спричинили зміни у його житті та він витрачав кошти на правову допомогу представника.

В судовому засіданні представник цивільного позивача підтримав поданий цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 та зазначив про добровільне часткове відшкодування матеріальної та моральної шкоди обвинуваченим в сумі 20000 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , заявлений до нього цивільний позов визнав частково, зазначаючи, що визначена сума потерпілим морального відшкодування є занадто великою.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, оглянувши та дослідивши подані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення даного цивільного позову.

У відповідності до вимог ст. 128 КПК України особа, якій правопорушенням завдано шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно роз`яснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України і полягають у її відшкодуванні особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім завдання шкоди ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, яка відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Беручи до уваги вищевказані вимоги Закону, визначаючи розмір грошового відшкодування в рахунок моральної шкоди потерпілому, на підставі вимог ст. 1167 ЦК України, суд враховує матеріальний стан відповідача, вимоги розумності та справедливості, тяжкість вчиненого злочину, глибину фізичних і душевних страждань потерпілого, зміни в його повсякденному житті, порушення нормальних життєвих зв`язків, інші обставини справи, дані про його інвалідність, ступінь вини обвинуваченого, у тому числі і те, що злочин вчинено з необережності, та оцінює його в розмірі 200000 грн., які слід стягнути з ОСОБА_3 в користь потерпілого ОСОБА_8 , а тому цивільний позов в цій частині підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст. 124 КПК України, суд приймає рішення по питанню процесуальних витрат за надання правової допомоги потерпілому ОСОБА_8 , які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 128, 368, 370 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавленням волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового кримінального правовопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов КП "Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади" до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь КП "Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади" майнову шкоду кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_8 в сумі 43358 (сорок три тисячі триста п`ятдесят вісім) грн. 62 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди та витрат на професійну правову допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 200000 (двісті тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 витрати пов`язані із надання правової допомоги в сумі 8000 (вісім тисяч) грн.

Речові докази: автомобіль марки "Opel Corsa", д.р.н.з. НОМЕР_1 повернути за належністю ОСОБА_3 ; відеозаписи на DVD-R диску залишити при матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 січня 2023 року, а саме, на автомобіль марки "Opel Corsa", д.р.н.з. НОМЕР_1 скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення судової інженерно-транспортної експертиз в сумі 3020 (три тисячі двадцять) грн. 48 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1