ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3561/23 Справа № 205/7697/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001003, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , що проживає у АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання змінити та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, поклавши на останнього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог, не оскаржуючи фактичні обставини справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.

Вважає, що судом при призначенні покарання не враховано, що обвинувачений вину у скоєному визнав, активно сприяв органам досудового розслідування у встановленні об`єктивної істини по справі, що відповідно до вимог ст. 66 КК України є пом`якшуючою покарання обставиною. Вказує на те, що обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікарів нарколога чи психіатра. Зазначає, що обвинувачений критично оцінює вчинені ним протиправні дії, зауважує, що від дій останнього не настали тяжкі наслідки.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з відбуттям покарання у виправній установі закритого типу.

Зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_8 час його попереднього ув`язнення з 30 червня 2023 року по 5 вересня 2023 року включно з урахування вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення судової вибухотехнічної експертизи в розмірі 2390,00 гривень.

Вирішено долю речових доказів згідно вимог ст.100 КПК України.

ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, які в апеляційному порядку не оспорюються, у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, маючи кримінально протиправний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи протиправний характер таких дій, знаючи про відсутність у нього будь яких дозволів, передбачених нормативно правовими актами, або інших законних підстав, які б надавали йому право на вчинення законних дій з вибуховими пристроями, у невстановлений в ході розслідування спосіб незаконно придбав бойовий припас, а саме гранату типу «Ф-1» у зборі, з запалом типу УЗРГМ. Після цього ОСОБА_8 , впевнившись, що придбаний ним предмет, за конструктивними ознаками, є бойовим припасом, почав зберігати його при собі без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, 29 червня 2023 року, близько о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого вищевказаного кримінально-протиправного умислу, діючи умисно, утримуючи бойовий припас при собі, прибув до помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживають його родичі.

В ході спілкування з ОСОБА_8 його сестра ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дізналась про наявність бойового припасу у ОСОБА_8 , у зв`язку з чим викликала слідчо - оперативну групу ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

30 червня 2023 року в період часу з 02 години 30 хвилин до 03 години 00 хвилин, слідчим в ході проведення огляду місця події на ділянці вулиці біля будинку 75 по проспекту Свободи в місті Дніпрі, виявлено та вилучено, відповідно до висновку вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/104- 23/22110-ВТХ від 21.07.2023 року, споряджений корпус ручної осколкової, оборонної гранати Ф-1 та уніфікований запал ручних гранат типу УЗРГМ, які у конструкційному поєднанні утворюють оборонну осколкову ручну гранату типу Ф-1 промислового виготовлення, яка відноситься до категорії бойових припасів та придатна для здійснення вибуху, яку ОСОБА_8 , незаконно придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_8 судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України за ознаками придбання, носіння та зберігання вибухового пристрою без передбаченого дозволу.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та його захисника, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно із якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Так, висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 263 КК України та доведеність його вини ніким з учасників судового розгляду в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку із чим відповідно до вимог ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зважає на те, що відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що при призначенні ОСОБА_8 покарання судом вказані вимоги закону про кримінальну відповідальність було виконано та достатньою мірою враховано обставини, що мають значення, а саме тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який раніше був засуджений за вчинення умисного злочину, втім звільнений від відбуття покарання на підставі ст. 49 КК України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працевлаштований, утриманців не має; обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття, - та обставину, що його обтяжує, рецидив злочинів.

Проаналізувавши наведені обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання відповідно до нижчої межі санкції ч. 1 ст. 263 КК України, однак з реальним його відбуванням, з чим колегія суддів погоджується та вважає це покарання законним, справедливим, достатнім для виправлення цього обвинуваченого та попередження нових злочинів, а належних підстав для його пом`якшення за видом та/або розміром за власною ініціативою, в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України, не вбачає.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, які зводяться до обгрунтування наявності підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів оцінює їх критично як безпідставні.

Так, згідно із ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як було правильно встановлено судом першої інстанції та зазначено у вироку, відомості про фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та про особу ОСОБА_8 свідчать про неможливість виправлення його без реального відбування покарання.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків та утриманців не має, характеризується посередньо, зловживає спиртними напоями, у зв`язку з чим відсутні соціально стримуючи фактори у продовженні ним протиправної діяльності, злочин вчинив у стані алкогольного сп`яніння, що було визнано обставиною, яка обтяжує його покарання.

Також колегія суддів звертає увагу, що обвинуваченим вчинено злочин в період триваючої збройної агресії російської федерації, в умовах воєнного стану, коли можливості держави у правоохоронній сфері об`єктивно обмежені. ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав при собі бойовий припас, застосуванням якого погрожував під час конфлікту з сестрою, при цьому неодноразово висмикував чеку, чим створював небезпеку для оточуючих.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про неможливість досягнення щодо ОСОБА_8 мети кримінального судочинства без реального відбування ним призначеного покарання, та про відсутність як юридичних, так і фактичних підстав для звільнення цього обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Доводи апеляційної скарги захисника не можуть бути прийняті до уваги з огляду на те, що наведені ним обставини та відомості про особу обвинуваченого у сукупності не спростовують вищенаведених висновків суду. Крім того, ці доводи не містять нових відомостей та полягають у переоцінці обставин, які були відомі суду першої інстанції, проаналізовані у вироку та дістали належну оцінку. На думку колегії суддів, вони були враховані достатньою мірою при призначенні ОСОБА_8 мінімального за розміром покарання, передбаченого санкцією інкримінованої йому ч. 1 ст. 263 КК України, з реальним його відбуванням.

У зв`язку із вищенаведеним апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2023 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4