Справа № 461/1591/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1032/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у режимі відео конференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18 вересня 2023 року про продовження строку тримання під вартою,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 16 листопада 2023 року включно.

Залишено право обвинуваченого ОСОБА_9 на внесення застави, визначеної ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова від 09.02.2023, у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 161 040 грн.

На ухвалу суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а матеріали кримінального провадження скерувати на додаткове розслідування у зв`язку з новими обставинами.

В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений вказує на відсутність підстав для тримання його під вартою, оскільки він не вчиняв інкримінованого йому злочину.

Звертає увагу, що в цьому кримінальному провадженні він перебуває під вартою уже 6 років. Зазначає, що вирок суду щодо нього скасовано апеляційною інстанцією та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Наполягає, що інкримінований йому злочин вчинено іншою особою, у зв`язку з чим стороною захисту у суді було заявлено клопотання про допит ОСОБА_10 , який, як стверджує обвинувачений, визнав свою вину у вчиненні даного правопорушення.

Вважає, що прокурор проявляє щодо нього упередженість, а наведені ним обставини не відповідають дійсності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 щодо поданої апеляційної скарги, захисника ОСОБА_8 , яка підтримала доводи апеляційної скарги обвинуваченого, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив апеляційну скаргу, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Вирішення питання щодо запобіжного заходу, як зазначено в ч. 2 ст. 331 КПК України, відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Під час розгляду клопотання судом першої інстанції встановлено, що відсутні переконливі докази на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність від шести до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Також судом першої інстанції враховано дані про особу обвинуваченого, його вік, сімейний стан, крім того враховано необхідність забезпечення своїм рішенням не тільки поваги до особистої свободи обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, на підставі чого місцевий суд дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 . Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. В той же час, у справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Правових підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт (як про це просить апелянт) колегія суддів не вбачає і вважає, що продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо продовження строків тримання під вартою розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів провадження вбачається, що при продовженні строків тримання під вартою ОСОБА_7 місцевим судом враховано не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинуваченого під вартою.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що серйозність пред`явленого обвинувачення, відповідно до п. 81 рішення ЄСПЛ у справі від 26 липня 2001 року «Ілійков проти Болгарії» (справа №33977/97) є тим фактором, який надає можливість продовжити строк тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження заняття злочинною діяльністю.

Покликання апелянта на те, що справа щодо нього є сфабрикованою, а матеріали справи не містять доказів його вини, не беруться до уваги колегією суддів, оскільки питання щодо доведеності вини особи у вчиненні кримінальних правопорушень, яка ґрунтується на належних, допустимих та достатніх доказах, вирішується в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку у справі, а не на стадії її розгляду, зокрема і під час вирішення питання про необхідність продовження застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас, на цій стадії колегією суддів не може бути надана оцінка і тому факту, що ОСОБА_7 повністю заперечує вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки ставлення обвинуваченого до вчиненого є обставиною, яка враховується судом, що розглядає справу, при призначенні покарання. Визнання чи невизнання обвинуваченим вини не належить до переліку обставин, які враховуються під час обрання запобіжного заходу чи продовженні строку його дії.

При розгляді клопотання суд з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу, й виклав їх у своєму рішенні.

Аргументи апелянта про тривале перебування останнього під вартою є неспроможними, оскільки вказана обставина відповідно до вимог ст. 178 КПК України не враховуються при обранні обвинуваченому запобіжного заходу чи продовженні строку його дії.

При цьому апеляційний суд враховує складність кримінального провадження, поведінку учасників кримінального провадження та спосіб здійснення судом своїх повноважень.

Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону, розглянув питання доцільності продовження обвинуваченому тримання під вартою та постановив ухвалу у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі повної і об`єктивної оцінки наявних у суду матеріалів.

Під час визначення обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави судом було враховано відомості про сімейний та майновий стан ОСОБА_7 , а також суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується. А тому, з урахуванням майнового стану та репутації обвинуваченого, який є неодноразово судимим, в тому числі й за злочини корисливого характеру, застава у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 161 040 грн є обґрунтованою та здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Судове рішення відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги й підстав для скасування ухвали суду про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18 вересня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4