Справа № 141/598/23
Провадження №1-кп/141/47/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2023 року смт Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 від 11.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Якимівка Оратівського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

У С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває зазначене кримінальне провадження.

Згідно із обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він спричинив умисне легке тілесне ушкодження ОСОБА_5 . Так, 09.08.2023 у вечірній час ОСОБА_4 перебував на території домогосподарства, яке розташовано за адресою АДРЕСА_2 , та розмовляв із ОСОБА_5 .

В подальшому, 09.08.2023 приблизно о 21:30 год, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, розмова ОСОБА_4 та ОСОБА_5 переросла у суперечку, під час якої ОСОБА_4 , перебуваючи навпроти ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи свої суспільно небезпечні дії і бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_5 один удар кулаком лівої руки в область голови.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді забійної поверхневої рани в ділянці лоба зліва, дане тілесне ушкодження могло виникнути від дії тупого-их, твердого-их предметів або співудару об нього-их та виникнути можливо 09.08.2023, які згідно з п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

В підготовчому судовому засіданні 26.09.2023 потерпіла ОСОБА_5 відмовилась від підтримання обвинувачення за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки примирилася з обвинуваченим, та просила суд закрити кримінальне провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, про що подала письмову заяву від 26.09.2023. Також суду вказала, що претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, наслідки відмови від підтримання обвинувачення їй зрозумілі. Подану заяву від 26.09.2023 підтримала у повному обсязі та просила суд її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні 26.09.2023 заяву потерпілої ОСОБА_5 від 26.09.2023 підтримав, проти закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілої від підтримання обвинувачення не заперечував.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення заяви потерпілої ОСОБА_5 від 26.09.2023 не заперечував та зауважив, що оскільки кримінальне провадження належить до категорії проваджень у формі приватного обвинувачення, заява потерпілої підлягає задоволенню, а кримінальне провадження закриттю, у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

Суд, заслухавши сторін кримінального провадження, розглянувши заяву потерпілої ОСОБА_5 від 26.09.2023 року про відмову від обвинувачення та матеріали справи № 141/598/23, доходить наступних висновків

Відповідно до вимог статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі "Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства"). А також у рішеннях в справах "Леонід Лазаренко проти України" від 28.10.2010 та "Боротюк проти України" від 16.12.2010, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що « ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися у відкритий чи мовчазний спосіб від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі "Сейдович проти Італії")».

Згідно із п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України сторонами кримінального провадження є, у тому числі, прокурор, потерпілий, підозрюваний, обвинувачений (підсудний).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 56 КПК України під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право підтримувати обвинувачення в суді.

Пунктом 1 частини 1 ст. 477 КПК України встановлено, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, в тому числі, статтею 125 (умисне легке тілесне ушкодження).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Згідно абзацу 1, 2 ч. 7 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, виявляються під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок. Якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Із системного аналізу змісту правових норм, закріплених у ст.ст. 26, 56, 284, 477 КПК України вбачається, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення може здійснюватись лише виключно на підставі заяви потерпілого, а у випадку відмови потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення таке обвинувачення закривається, оскільки правом підтримувати обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення наділений виключно потерпілий.

У відповідності з п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою ст. 284 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги, що кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 від 11.08.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, здійснюється у формі приватного обвинувачення, а потерпіла ОСОБА_5 звернулася до суду із письмовим клопотанням від 26.09.2023 про відмову від підтримання обвинувачення, наслідки відмови від підтримання обвинувачення їй зрозумілі, жодних претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має, сторони кримінального провадження не заперечують проти закриття провадження у зв`язку з відмовою потерпілої від підтримання обвинувачення, суд вважає, що подане потерпілою ОСОБА_5 клопотання від 26.09.2023 підлягає задоволенню, а кримінальне провадження підлягає закриттю, у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

Речові докази та судові витрати згідно з реєстром матеріалів кримінального провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 26, 284, 314, 369-372, 395, 477 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Заяву потерпілої ОСОБА_5 від 26.09.2023 про закриття кримінального провадження у зв`язку із відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення задовольнити.

2. Кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 від 11.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрити у зв`язку із відмовою потерпілої ОСОБА_5 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Оратівський районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1