Справа № 536/1273/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні, в залі суду в м. Кременчуці матеріали кримінального провадження № 0000194, які надійшли з Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону з обвинувальним актом за фактом вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 408 КК України - дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Руська Поляна, Черкаської області, українця, громадянина України, військовослужбовця за мобілізацією, який на момент вчинення кримінального правопорушення обіймав посаду гранатометника 1 відділення морської піхоти 1 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти 1 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 08.06.2010 року вироком Черкаського районного суду Черкаської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт;

- 28.02.2012 року вироком Черкаського районного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 15.09.2017 року вироком Черкаського районного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- 23.01.2018 року вироком Черкаського районного суду Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 13.01.2023 року призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.01.2023 року за №12 молодшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду гранатометника 1 відділення морської піхоти 1 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти 1 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до приписів ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», матрос ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують матроса ОСОБА_4 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІУ (зі змінами), ст. ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-ХІV, матрос ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України №757/2022 від 07.11.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України №58/2023 від 06.02.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України №254/2023 від 01.05.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Матрос ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-ХІV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Водночас, матрос ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, перебуваючи на посаді гранатометника 1 відділення морської піхоти 1 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти 1 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, не маючи об`єктивних та поважних підстав для залишення військової частини, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, 08.04.2023 року близько 08 год 00 хв. самовільно залишив місце несення служби поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 та перебував поза її межами, при цьому час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину НОМЕР_2 , або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

22.06.2023 року о 10 год. 00 хв. матроса ОСОБА_4 було затримано на Центральному ринку в м. Черкаси, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином, 08 квітня 2023 року гранатометник 1 відділення морської піхоти 1 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти 1 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , матрос ОСОБА_4 , умисно самовільно залишив місце служби з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану та незаконно перебував за її межами до 22 червня 2023 року.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не оспорюючи час, місце, спосіб вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, визнав себе винуватим, щиро розкаявся, просив суворо не карати. Водночас вказав, що мотивом скоєння кримінального правопорушення, стало постійні непорозуміння та конфлікти з керівництвом військової частини.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, роз`яснивши зміст ч. 3 ст. 349 КПК України та оскільки проти такого розгляду сторони кримінального провадження не заперечували, суд вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи пояснення обвинуваченого, суд вважає, що його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. Так, обвинувачений давав чіткі та послідовні пояснення стосовно обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, вказуючи на спосіб його вчинення. Надані обвинуваченим пояснення повністю узгоджуються зі встановленими судом фактичними обставинами справи.

Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 408 КК України - дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що він вчинив особливо тяжкий злочин. Відповідно до медичної характеристики від 19.04.2023 року начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 ОСОБА_4 за медичною допомогою не звертався, при первинному медичному обстеженні відхилень від стану здоров`я не виявлено. На психіатричному та наркологічному диспансерному обліку не перебуває.

Згідно службової характеристики, характеризується як посередній військовослужбовець, має низькі морально-психологічні якості, не здатен критично оцінювати свою діяльність.

З довідки № 01-33/2069 від 08.06.2023 року з Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» та довідки № 2848 від 07.06.2023 року КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» встановлено, що ОСОБА_4 під наглядом не перебуває, лікування не проходив.

Відповідно до інформації від КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» № 3146/02 від 06.06.2023 року та КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» № 1173/01-05/1 від 05.06.2023 року ОСОБА_4 під наглядом та на лікуванні не перебував.

Пом`якшуюча покарання обставини обвинуваченого щире каяття.

Обтяжуючих покарання обставин обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, тяжкість та суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому: щире каяття, яке виразилось у критичному відношенні обвинуваченого до вчиненого злочину, готовності нести кримінальну відповідальність, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, особу обвинуваченого, думку сторони обвинувачення в частині призначення покарання, суд приходить висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження здійснення ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання, у виді позбавлення волі у межах, визначених санкцією ч. 4 ст. 408 КК України.,

Керуючись ст.ст. 349, 370, 374, 377 КПК України, ст.ст. ч. 4 ст. 408 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 28 грудня 2023 року.

Зарахувати, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, у строк покарання термін попереднього ув`язнення на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави з 22.06.2023 року по 27.12.2023 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі у відповідності до вимог ч. 5 ст.72 КК України.

Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Кременчуцький районний суд Полтавської області, а засудженому, який перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судове рішення не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1