КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 02 листопада 2023 року апеляційні скарги представників ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , кожного окремо, на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 червня 2023 року,

за участі: прокурора захисника ОСОБА_9 , ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, яким користується підозрюваний ОСОБА_6 у вигляді заборони користування, відчуження та розпорядження, а саме: на автомобіль марки INFINITI Q60, VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_8 , разом із ключами запалювання та свідоцтвом про реєстрацію на транспортний засіб INFINITI Q60 д.н.з. НОМЕР_2 .

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив про наявність підстав для накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не погоджуючись з таким рішенням, представники ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких просять поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 червня 2023 року та відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Щодо строку апеляційного оскарження, то представники зазначають, що клопотання про арешт майна розглянуто слідчим суддею за відсутності власника майна, володільця майна чи їх представників, копію прийнятого рішення останні отримали 18 вересня та 10 жовтня 2023 року, відповідно.

Представники вважають ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження.

Зокрема, зазначають, що транспортний засіб INFINITI Q60, VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_10 , яка не має відношення до кримінального провадження № 0000264, а тому обмеження прав на дане майно спричиняє явні незручності власнику автомобіля та є втручанням у права та свободи особи.

При цьому, зауважують, що ОСОБА_10 не має статусу підозрюваної, у зв`язку з чим відсутні підстави для арешту належного їй майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Також, вказують, що клопотання про арешт майна розглянуто без належного повідомлення учасників провадження.

Від представника ОСОБА_7 надійшло клопотання про розгляд провадження за його відсутності, апеляційну скаргу підтримує.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав доводи, викладені в апеляційних скаргах та просив їх задовольнити, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів справи видно, що клопотання про арешт майна розглянуто слідчим суддею за відсутності власника майна, володільця майна та їх представників, розписки про отримання ними копії судового рішення матеріали провадження не місять, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне поновити представникам строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 04 вересня 202і року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000264, у тому числі за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України.

01 березня 2023 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України.

Органом досудового розслідування виявлено, що ОСОБА_6 за кошти отримані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень придбав транспортний засіб, а саме: INFINITI Q60, VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , однак у зв`язку із його затриманням не зміг вчинити дії щодо перереєстрації вказаного транспортно засобу.

01 березня 2023 року у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 233 КПК України проведено обшук транспортного засобуINFINITI Q60, VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_6 , який зареєстрований за ОСОБА_8 , в ході проведення якого вилучено вказаний автомобіль.

02 березня 2023 року обшук легалізовано ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва.

Цього ж дня зазначений транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

23 червня 2023 року прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб, яким користується ОСОБА_6 , який зареєстрований за ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 червня 2023 року клопотання прокурора задоволено.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним, обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, у тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен був діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен був врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду дотримався зазначених вимог закону.

Так, задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000264 про накладення арешту на транспортний засіб INFINITI Q60, VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_6 , який зареєстрований за ОСОБА_8 , слідчий суддя, як убачається з оскаржуваної ухвали, вивчивши клопотання прокурора та дослідивши матеріали додані до нього, всупереч доводам викладених в апеляційних скаргах прийшов до правильного висновку, щодо необхідності накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, перевіривши при цьому наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132, 170 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

Слідчий суддя обґрунтовано встановив, що накладення арешту на згадане майно є необхідним, з метою забезпечення збереження речових доказів врахувавши наявні матеріали провадження, у тому числі постанову слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_11 від 01 березня 2023 року про визнання майна речовим доказом у кримінальному провадженні.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На переконання колегії суддів клопотання прокурора про арешт майна цілком відповідає вимогам ст. 171 КПК України, зокрема, містить підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Також слід зазначити, що арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, і відповідно до частини 3 вказаної статті накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 того ж Кодексу.

Крім того, хоча застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання, що у цьому випадку і мало місце.

Доводи викладені в апеляційних скаргах щодо відсутності підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, оскільки ОСОБА_10 не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні, є безпідставними зважаючи на те, що метою арешту транспортного засобу є забезпечення збереження речового доказу.

Інші доводи викладені в апеляційних скаргах не спростовують висновків слідчого судді щодо наявності підстав для арешту вищевказаного майна.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на транспортний засіб INFINITI Q60, VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_6 , який зареєстрований за ОСОБА_8 , врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. При цьому, колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України власник майна або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Крім того, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково, якщо вказані особи доведуть, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на згадане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому твердження в апеляційних скаргах стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, авторами апеляційних скарг не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, у провадженні не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційні скарги представників, навіть з урахуванням усіх викладених в них доводів, задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Поновити представникам ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , строк апеляційного оскарження.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 червня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, яким користується підозрюваний ОСОБА_6 у вигляді заборони користування, відчуження та розпорядження, а саме: на автомобіль марки INFINITI Q60, VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_8 , разом із ключами запалювання та свідоцтвом про реєстрацію на транспортний засіб INFINITI Q60 д.н.з. НОМЕР_2 , залишити без змін, а апеляційні скарги представників ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , кожного окремо, - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/25983/23-к Справа №11-сс/824/6218/2023 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції - ОСОБА_12 Доповідач: ОСОБА_1