Справа № 496/8839/23
Провадження № 1-кс/496/1/24
У Х В А Л А

01 січня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_4

адвоката - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Т.в.о. слідчого СВ Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одружений, дітей немає, працює приватним підприємцем, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001000 від 29.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Т.в.о. слідчого звернувся до суду з вказаним клопотанням. Своє клопотання слідчий мотивував тим, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про Державний захист працівників суду та правоохоронних органів» від 23.12.1993 № 3781-XII до правоохоронних органів відносяться органи прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, митні органи, органи охорони державного кордону, органи держаної податкової служби і установи виконання покарань, державної контрольно-ревізійної служби, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозахисні та правоохоронні функції. Згідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Службу безпеки України», Служби безпеки України - державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про Службу безпеки України», військовослужбовці Служби безпеки України при виконанні покладених на них обов`язків є представниками влади, діють від імені держави і перебувають під її захистом. Недоторканість їх особи, їх честь і гідність охороняються законодавством. Так, починаючи з 31.10.2023 року, старший оперуповноважений на особливо важливих об`єктах Служби Безпеки України підполковник ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посадові обов`язки якого передбачають здійснення оперативно - розшукової та контррозвідувальної діяльності, на підставі наказу Служби Безпеки України за №504/ДСК від 27.10.2023 року відряджений до Одеської області у період з 31.10.2023 року до 28.01.2024 року включно та на підставі бойового розпорядження тимчасово виконувача обов`язків начальника Департаменту контррозвідки Служби Безпеки України від 30.10.2023 року за №2/612т/бр включений з 31.10.2023 року до складу тактичної контррозвідувальної групи «Білгород - Дністровський», утвореній у складі тимчасової оперативної групи «Пірнач», для виконання бойових завдань (в тому числі оперативно - пошукових, контррозвідувальних, контдиверсійних та інших спеціальних заходів) у зоні відповідальності оперативно стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з дислокацією на території Одеської області в районі м. Подільськ, інших населених пунктів за необхідності. Так, 29.12.2023 року, починаючи з 09 години 00 хвилин, старший оперуповноважений на особливо важливих об`єктах Служби Безпеки України підполковник ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконував свої службові обов`язки у складі у складі тактичної контррозвідувальної групи «Білгород - Дністровський» та перебував на своєму робочому місці - у приміщенні будівлі для здійснення фільтраційних заходів, яке розташоване за адресою: Одеська область, Одеський район, КРП «Маяки», 49 км автошляху М-15 (Одеса-Рені). Далі, 29.12.2023 року приблизно о 14 годин 00 хвилин, до середини вищевказаного приміщення будівлі для здійснення фільтраційних заходів, яка розташована за вищезазначеною адресою, був запрошений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проведення слідчої дії - огляду місця події, в тому числі огляду документів - довідки військово - лікарської комісії та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, заповнених на ім`я солдата запасу ОСОБА_8 , які останній пред`явив працівникам Державної прикордонної служби України з метою перетину державного кордону України. У середині вищевказаного приміщення, до початку проведення вищевказаних слідчих дій, виконуючи свої посадові обов`язки направлені на проведення оперативно - пошукових, контррозвідувальних, контдиверсійних та інших спеціальних заходів, в тому числі фільтраційних, працівник Служби безпеки України підполковник ОСОБА_7 , повідомив ОСОБА_4 про необхідність огляду мобільного телефону останнього та правові підстави проведення такого огляду та після добровільного надання ОСОБА_4 власного мобільного телефону, ОСОБА_7 почав проводити його огляд, в тому числі огляд фотознімків розміщених у фотогалереї. Під час вказаного огляду вищевказаного телефону ОСОБА_4 , ОСОБА_7 виявив фотографію посвідчення офіцера запасу Збройних Сил України заповненого на ім`я ОСОБА_8 , а також виявив окрему папку в фотогалереї, яка була заблокована паролем, у зв`язку з чим, ОСОБА_7 попросив ОСОБА_4 добровільного розблокувати фотогалерею в його телефоні для подальшого огляду, однак ОСОБА_4 розблокував фотогалерею свого мобільного телефону та почав швидко видаляти фотознімки, у зв`язку з чим, ОСОБА_7 , з метою припинення видалення фотознімків ОСОБА_8 , схопив своїми руками руки ОСОБА_4 , після чого останній, з метою продовження видалення фотографій з власного мобільного телефону, за для розблокування своїх рук, усвідомлюючи, що ОСОБА_7 є працівником правоохоронного органу та виконує свої службові обов`язки, схопив останнього за верхній одяг та наніс останньому один удар в область обличчя. В подальшому до вищевказаного приміщення увійшла дружина ОСОБА_4 - громадянка ОСОБА_9 на вимогу працівника Служби безпеки України підполковника ОСОБА_7 покинути приміщення, ОСОБА_9 не відреагувала. Після чого, ОСОБА_7 почав виводити ОСОБА_9 , взявши останню за руки, але остання почала чинити опір. В це же час ОСОБА_4 не бажаючи виходу своєї дружини з вищевказаного приміщення, підбіг до ОСОБА_7 ззаду та діючи вмисно, протиправно, розуміючи, що ОСОБА_7 є працівником правоохоронного органу та виконує свої службові обов`язки під час дії на території України воєнного стану, усвідомлюючи, що біля нього стоять працівники служби безпеки України та працівники поліції, почав навмисно наносити удари в область тулуба, спини, потилиці голови та лівого вуха працівнику служби безпеки України ОСОБА_7 . В результаті вказаних протиправних дій, ОСОБА_4 спричинив старшому оперуповноваженому на ОВО СБУ підполковнику ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді гематоми 3-го пальця правої кісті, крововиливу з лівого вуха, синців на тулубі та спині, синців на лівому плечі, кровохаркання, що підтверджується довідкою КНП «Біляївська багатопрофільна лікарня». Враховуючи вищевикладене, 30.12.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а саме в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, існує ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, адже підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлюючи імовірність засудження за інкримінованим злочином, передбаченим ч. 2 ст. 345 КК України, та призначення йому реальної міри покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 п`яти років або обмеження волі на той самий строк, може переховуватись від органу досудового розслідування, що в свою чергу унеможливить виконання завдання кримінального провадження та встановлення у ньому об`єктивної істини. Крім того, відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявний ризик, що пов`язаний із можливим незаконним впливом підозрюваного ОСОБА_4 на потерпілого, свідка, адже останньому, у зв`язку із поданням до суду клопотання про застосування запобіжного заходу, вручені копії матеріалів кримінального провадження, в тому числі копії протоколів допитів свідка, потерпілого, де зазначені мобільні номери останніх, їх адреси мешкання, що в свою чергу надає можливість підозрюваному ОСОБА_4 дістатись до місць мешкання, місць роботи потерпілого, свідка та незаконно впливати на них шляхом залякування або іншим чином, з метою зміни ним показів на стадії досудового розслідування, що в свою чергу поставить під загрозу можливість притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності в міру своєї вини за інкримінованим йому злочином, передбаченим ч. 2 ст. 345 КК України. Разом з тим, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, з урахуванням характеру та способу скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення, останній може вдатись до спроб фізичної ліквідації як потерпілого так і свідків у даному кримінальному провадженні, що в свою чергу необхідно уникнути шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за викликом, в тому числі за номером телефону підозрюваного; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Метою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_4 відповідно до ст. 177 КПК України є запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 необхідно враховати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж домашній арешт не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. У провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому суду доцільно оцінити суворість можливого покарання ОСОБА_4 особу підозрюваного та визнати реальну небезпеку, можливість його ухилення від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, у в`язку з чим слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням.

В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав, та просив задовольнити.

Від захисника підозрюваного надійшло заперечення, відповідно до якого останній просив суд обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, мотивуючи тим, що 24.02.2022 року у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року на території України було введено воєнний стан, який був продовжено Указами Президента України. Крім того, п. 3 згідно зазначеного Указу Президента України, у зв`язку з веденням воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені зокрема ст. 33 Конституції України, згідно з якою кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Таким чином, на думку захисника, підозрюваний позбавлений можливості вільно залишити територію України, а забезпечення належної явки за кожним викликом слідчого, прокурора або суду може забезпечуватись застосуванням більш м`якого запобіжного заходу із покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків, а тому вважає, що п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України є не доведеним. Крім того, клопотання слідчого не містить будь - якої конкретизації, зокрема відомостей в частині того, яким чином, в якій формі та які конкретно речі та документи може знищити, сховати або спотворити підозрюваний в межах даного кримінального провадження, що свідчить про необґрунтованість, шаблонність та формалізм зазначеного ризику. Також захисник зазначає, що у контексті ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України повідомлень зі сторони свідків чи інших учасників про вчинення на них впливу, до органу досудового розслідування чи суду не надходило. Ризики, покладені в основу застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, повинні мати властивості обґрунтованості та реальності, натомість сторона обвинувачення спирається на уявні можливості. Також захисник зазначає, що ОСОБА_4 , в рамках ризику передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, не має наміру перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема свою провину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнає, тобто має жагу до сприяння справедливому та повному досудовому розслідуванню та судовому розгляду. Що стосується п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме щодо можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, то в даному випадку захисник зазначає те, що підозрюваний є приватним підприємцем, одружений, має сім`ю, що свідчить про наявність міцного соціального статусу у підозрюваного. Крім того, у своїх запереченнях захисник посилається на те, що ОСОБА_4 є раніше не судимою особою, працює, аби допомогти утримувати родину, із встановленим постійним місцем проживання. Також досудовим розслідуванням не встановлено та не надано суду документів які підтверджують, що ОСОБА_7 є саме працівником правоохоронних органів, що може вплинути на кваліфікацію злочину. На підставі викладеного, просив суд обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку захисника, проти клопотання слідчого заперечував.

Третя особа ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначив, що адреса, за якою прокурор просить визначити цілодобовий домашній арешт, є у його власності.

Заслухавши пояснення прокурора, захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_4 , третьої особи ОСОБА_10 , дослідивши матеріали клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Частиною 1 ст.181 КПК України встановлено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч.6 ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.199 цього Кодексу.

Слідчий суддя враховує, що надані до клопотання матеріали кримінального провадження в достатній мірі свідчать про факт вчинення кримінального правопорушення та обґрунтованість підозри щодо причетності до його вчиненні, також, обставини, викладені в фабулі клопотання, підтверджені підозрюваним. Суд погоджується з наявністю ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, що обумовлено тяжкістю покарання, яке загрожує підозрюваному в разі доведеності його вини; він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення саме в момент перевірки документів для виїзду з території України. Втім, ризики, передбачені п.п.3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, прокурором в суді не доведені, будь-яких об`єктивних доказів існування вказаних ризиків в матеріалах справи не міститься. З огляду на вагомість доведеного суду ризику суд вважає, що будь-яка більш м`яка міра запобіжного заходу уникнути цього ризику не спроможна.

При обранні запобіжного заходу було враховано дані про особу підозрюваного, зокрема, його вік, сімейний стан, характеристики та відсутність судимостей.

За змістом закону домашній арешт, як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування підозрюваного, обвинуваченого шляхом його ізоляції в житлі через заборону залишати житло цілодобово або у певний період доби. Його може бути застосовано лише до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Метою застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_4 є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду. Вказані потреби виправдовують застосування до ОСОБА_4 вірного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання Т.в.о. слідчого СВ Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) цілодобово не залишати місце проживання: АДРЕСА_2 , за винятком випадків переховування у найближчому бомбосховищі під час оголошення повітряної тривоги.

2) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за викликом;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

5) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у вказаному кримінальному провадженні.

Контроль за виконанням ухвали покласти на ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області.

Строк дії ухвали - два місяці.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 08.01.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1