В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" листопада 2023 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 вересня 2023 року за №0001326, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.06.2022 року вироком Дарницького районного суду м.Києва за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України, з іспитовим строком - 1 рік;

- 06.07.2022 року вироком Подільського районного суду м.Києва за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

04.09.2023 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 перебував за адресою: АДРЕСА_2 , на загальному коридорі, перед входом до квартири НОМЕР_1 спільно з ОСОБА_4 .

На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розпочався словесний конфлікт, в результаті якого у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 .

Після чого, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_4 на відстань витягнутої руки та наніс один цілеспрямований удар рукою в область голови ОСОБА_4 .

Продовжуючи реалізацію своїх протиправних дій, в ході конфлікту ОСОБА_3 завдав ОСОБА_4 ще декілька ударів рукою в область голови.

В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_3 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_4 .

Згідно висновку експерта №042-1612-2023 від 27.09.2023 року, при проведенні судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_4 були виявлені тілесні ушкодження:а) забійна рана в ділянці лівої брови;б) синець на скатах носа, навколо правого та лівого ока по типу «окулярів»; садно по верхньому краю правої лопатки.

Характер, морфологія, локалізація виявлених ушкоджень свідчить про те, що вони утворились від не менше 3-х дій тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились.

Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок по місцю утворення ран будь-якої етіології спостерігається у строк понад 6, але менше ніж 21 добу, тобто власне цей строк відображає тривалість розладу здоров`я як судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Вивчена медична документація свідчить про відсутність явищ небезпечних для життя, після спричинення вказаного тілесного ушкодження. За таких обставин, є підстави стверджувати, що тілесне ушкодження, вказане в п.2) даних підсумків відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але менше ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я), відповідно п.п.1.5.2, 2.3.5. та 4.6. «Правил».

Частинами 2, 3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

До обвинувального акта прокурором долучено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України прокурор просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку він беззаперечно визнає, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.

Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, в заяві захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_5 засвідчено добровільність та беззаперечність визнання винуватості обвинуваченим, підтверджено його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Потерпілий ОСОБА_4 надав письмову заяву, в якій зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2617-VIII, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченої, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинив короткочасний розлад здоров`я.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях вказував, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»; досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також положення ст.60 КК України.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття у вчиненні злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий, спосіб життя, відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, а саме: його класифікацію за ст.12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини першої статті 125 КК України у виді арешту.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому кримінальному правопорушенню, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за кримінальне правопорушення повинно бути домірним кримінальному правопорушенню.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 був засуджений 27.06.2022 року вироком Дарницького районного суду м.Києва за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України, з іспитовим строком - 1 рік.

Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження також наявна ухвала Дніпровського районного суду м.Києва від 06.11.2023 року, якою було задоволено клопотання Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м.Києві та Київській області про звільнення ОСОБА_3 від призначеного вироком Дарницького районного суду м.Києва від 27.06.2022 року покарання.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 був засуджений 06.07.2022 року вироком Подільського районного суду м.Києва за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень. Відповідно до ч.3 ст.72 КК України, даний вирок слід виконувати самостійно.

Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження складають 2672 гривні 00 копійок за проведення судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні №0001326 (висновок від 27.09.2023 року №042-1612-2023). Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.381-382, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді арешту на строк 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком законної сили та приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок Подільського районного суду м.Києва від 06.07.2022 року, яким ОСОБА_3 було засуджено до покарання у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень, у відповідності до положень ч.3 ст.72 КК України, - виконувати самостійно.

Матеріали кримінального провадження №0001326 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою №755/14916/23.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи зброї в сумі 2672 (дві тисячі шістсот сімдесят дві) гривні 00 копійок.

Речові докази: СD-диск з рентген знімком потерпілого ОСОБА_4 , який знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0001326, - залишити у матеріалах кримінального провадження.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Дніпровського районного суду

м.Києва ОСОБА_1