ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/492/20 Провадження № 1-кп/636/447/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальні акти по об`єднаному кримінальному провадженню № 0000093, від 25.01.2020, № 0000011 від 18.02.2021 внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стара Покровка Чугуївського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, непрацездатних, малолітніх (неповнолітніх) осіб на утриманні не має, не є особою з інвалідністю, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 02 грудня 2016 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України,-

встановив:

23 січня 2020 року приблизно о 20:00 годині, ОСОБА_4 , діючи умисно, знаходячись в кімнаті будинку АДРЕСА_1 , скориставшись тим, що він залишився наодинці у кімнаті, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон моделі «Sigma X -Style», вартістю відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 3304/19 від 27 січня 2020 року 485,34 гривень, що належав ОСОБА_5 , заподіявши таким чином матеріальну шкоду потерпілому на суму 485,34 гривень. Після чого, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Крім цього ОСОБА_4 в ніч з 14 на 15 лютого 2021 року більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, перебував біля будинку АДРЕСА_1 , яким користується потерпіла ОСОБА_6 , де у останнього виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна. ОСОБА_4 , зайшов на територію вказаного домоволодіння, підійшов до будинку та через вікно, яке було без скла проник в приміщення будинку, зайшов в одну із кімнат, де виявив вироби з чорного металу, а саме: два ліжка та дві ніжки до ліжка, в подальшому останній виявив в кімнаті на стіні дві секції батарей, які в подальшому за допомогою фізичної сили виламав від основної конструкції стіни будинку. Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , зайшов в іншу кімнату де виявив на стіні три секції батарей, які в подальшому за допомого фізичної сили виламав від основної конструкції стіни будинку, після чого ОСОБА_4 по черзі виніс з будинку вищевказані речі. Після чого, ОСОБА_4 обернувши викрадене на свою користь з місця вчинення злочину зник. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/4009-ТВ від 24.02.2021 вартість викраденого майна, а саме: п`ять секцій батарей, два ліжка та дві ніжки до ліжка, загальна вага яких склала 130 кілограмів, становить 666 гривень 90 копійок. Таким чином, своїми умисними злочинними діями ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 666 гривень 90 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив зазначені в обвинувальних актах обставини, та добровільно розказав про обставини їх вчинення, як вони викладені вище, а саме, що 23 січня 2020 року знаходячись в кімнаті будинку АДРЕСА_1 , викрав мобільний телефон моделі «Sigma X -Style», а також що в ніч з 14 на 15 лютого 2021 року з будинку АДРЕСА_1 , викрав з вироби чорного металу, та три секції батарей.

Ставлення ОСОБА_4 до вчинених злочинів не викликає у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин справи, згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували обвинувачений та інші учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд приймає до уваги правовий висновок, сформульований у постанові Верховного Суду від 21 січня 2020 року (справа № 754/17019/17, провадження № 51-2568км19) про те, що стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд враховує, що завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті; ігнорування судом аргументів сторін є грубим порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України», «Коробов проти України»).

Розумний сумнів це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений у ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Мюррей проти Сполученого Королівства» та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, а також у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у житло.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, та їхні конкретні обставини, дані про особу обвинуваченого, а саме: що він є громадянином України, не працює, неодружений, непрацездатних, малолітніх (неповнолітніх) осіб на утриманні не має, приймає до уваги стан здоров`я обвинуваченого, не є особою з інвалідністю, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, раніше неодноразово судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуду власних дій, наявності відчуття жалю за вчинене, розуміння наслідків своїх дій.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При призначенні покарання суд виходить із положень ст. 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії нетяжких та тяжких злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого і стан його здоров`я, його відношення до скоєних злочинів, та вважає, що виправлення ОСОБА_4 і попередження скоєння ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства.

За таких обставин справи суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі в межах санкції відповідної частини статті; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної частини статті.

На підставі ст. 70 КК України визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

В порядку ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, одночасно покласти на нього обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь судового експерта ОСОБА_7 витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 333/20 від 27.01.2020 в розмірі 320,00 гривень; на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи документів № СЕ-19/121-21/4009-ТВ від 24.02.2021 в сумі 653,80 гривень, в порядку ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вважає за необхідне визначити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні обраний у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці на підстави ухвали слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 25 березня 2021 року, строк застосування якого сплинув. Інших запобіжних заходів відносно ОСОБА_4 не обиралося.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376-377 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки;

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь судового експерта ОСОБА_7 процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи розмірі 320,00 (триста двадцять) гривень.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 653,80 (шістсот п`ятдесят три) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Речові докази:

-вироби з чорного металу, а саме: п`ять секцій батарей, два ліжка та дві ніжки до ліжка, загальна вага яких склала 130 кг, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 вважати повернутими власнику ОСОБА_6

-мобільний телефон моделі «Sigma X-Style», який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 вважати повернутим власнику ОСОБА_5 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя