КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 грудня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0007259 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 листопада 2022 року, ухвалений щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 366 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5

та його захисника - ОСОБА_7 , які брали участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням програми «EasyCon»,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 листопада 2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 364-1 КК України (в редакції Закону України №770-VIII від 10.11.2015) та ч. 2 ст. 366 К України (в редакції Закону України № 1261-VII від 13.05.2014) та засуджено до покарання :

- за ч. 2 ст. 364-1 КК України (в редакції Закону України № 770-VIII від 10.11.2015) у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади на підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 2 (два) роки;

- за ч. 2 ст. 366 КК України (в редакції Закону України № 1261-VII від 13.05.2014) у виді 2 (двох) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади на підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 1 (один) рік, зі штрафом в розмірі 250 (двісті п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 4250 грн.

Цим же вироком суд звільнив ОСОБА_5 від покарання, призначеного за ч. 2 ст. 366 КК України (в редакції Закону України № 1261-VII від 13.05.2014) на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Також суд вирішив питання щодо відшкодування процесуальних витрат.

Як встановлено вироком суду, наказом директора ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто» від 37.09.2010 № 2, ОСОБА_5 прийнятий на постійну роботу на посаду начальника відділу збуту ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто».

Між ним та ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто» 07.09.2010 укладено договір б/н про повну матеріальну відповідальність відповідно до п. 1 якого начальник відділу збуту виконує роботу безпосередньо пов`язану із збереженням, обробкою, продажем, перевезенням товарів та матеріальних цінностей. Приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних Цінностей, і у зв`язку з викладеним зобов`язується:

а) дбайливо ставитися до переданих йому на збереження або з іншою метою матеріальних цінностей підприємства і вживати заходів для попередження збитків;

б) своєчасно повідомляти керівництво підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей;

в) вести облік, складати й передавати у визначеному порядку товарно - грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених йому матеріальних цінностей;

г) брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей.

Згідно п. 1.4 посадової інструкції начальника відділу збуту ТОВ«Автомобільна компанія «Сівер-Авто» ОСОБА_5 , затвердженої 07.09.2010 директором Товариства, начальник відділу збуту є матеріально-відповідальною особою за товар, що знаходиться у колективному підзвіті.

Відповідно до п. 2.3 посадової інструкції начальник відділу збуту забезпечує постійний контроль за виконанням встановлених контрольних показників в частині торгівлі автомобілями і додаткового обладнання, страхового продукту і банківських послуг, та несе відповідальність за виконання доведених планових показників.

Він обіймаючи посаду начальника відділу збуту ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто», виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, використовуючи свої повноваження всупереч інтересам ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто», діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання для себе неправомірної вигоди, а саме коштів отриманих від реалізації транспортних засобів, які знаходились на відповідальному зберіганні ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто», загальною вартістю 3 124 309,54 грн., вчинив вказане кримінальне правопорушення, за наступних обставин.

Так, 10.12.2014 Підприємством з іноземними інвестиціями «Тойота- Україна» (далі П11 «Тойота-Україна») з ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер - Авто» в особі директора ОСОБА_8 укладено договір № 4084/12/14 про відповідальне зберігання майна згідно п. 1.1 якого зберігач (ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто») зобов`язується зберігати майно, передане поклажодавцем (ШІ «Тойота-Україна»), і повернути це майно в схоронності поклажодавцю.

Згідно п. 1.2 договору майно, що передається за договором, може включати наступне: автомобілі марки «Toyota», інше майно. Перелік майна визначається у додатках до цього договору та актах приймання передачі майна. Всі додатки до цього договору є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 1.3 договору право власності на майно, щодо якого зберігач надає послуги поклажодавцю і що передається на зберігання зберігачем за цим договором безумовно зберігається за поклажодавцем. Право власності (володіння, користування та/або розпорядження) на майно в жодному разі і за жодних обставин не переходить до зберігання, і зберігач цим погоджується і підтверджує, що він не набуває ніякого права, титулу або інтересу на будь-яке майно, і зобов`язується не використовувати майно, не розпоряджатися ним і не вводити майно в господарський обіг у будь-якому вигляді, окрім як для цілей цього договору та виключно в рамках своїх зобов`язань за цим договором, а також зобов`язується всіма доступними засобами не допускати неправомірного (в тому числі такого, яке не було попередньо письмово схвалене поклажодавцем) розпорядження та/або використання майна третіми особами.

У травні 2017 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_5 , використовуючи свої повноваження всупереч інтересам ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто», діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди, а саме коштів отриманих від реалізації транспортних засобів, які знаходились на відповідальному зберіганні ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто», знаходячись в приміщенні ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто», що розташоване за адресою: м. Чернігів, проспект Миру, 167, виготовив пакет документів, а саме: договір купівлі-продажу № SA-0000072 від 23.05.2017, акт огляду реалізованого транспортного засобу № 5752/17/000124 від 02.06.2017 та акт приймання-передачі товару до договору купівлі-продажу № SA-0000072 від 23.05.2017, в яких самостійно з наслідуванням дійсного підпису директора ОСОБА_8 поставив від його імені підписи та скріпив відтиском печатки ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто», тим самим надав їм юридичної сили та статусу офіційних документів, з метою реалізації ОСОБА_9 автомобіля «Toyota Land Cruiser200 4,5LWAGON А/Т» номер кузова НОМЕР_1 , вартістю 2 286 804,68 грн., який згідно з додатком № SA- 000355 від 26.05.2017 до договору про відповідальне зберігання майна № 4084/12/14 від 10.12.2014 та акту № SA-001013 приймання-передачі майна від 26.06.2017 до договору про відповідальне зберігання майна № 4084/12/14 від 10.12.2014 знаходився на відповідальному зберіганні ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто».

У подальшому ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто» за адресою: м. Чернігів, проспект Миру, 167, в невстановлений досудовим розслідуванням час, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на отримання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів отриманих від реалізації автомобіля «Toyota Land Cruiser 200 4,5L WAGONА/Т» номер кузова НОМЕР_1 , вартістю 2 286 804,68 грн., який згідно договору перебував на відповідальному зберіганні ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто», зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в супереч інтересів ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто», передав ОСОБА_9 автомобіль «Toyota Land Cruiser 200 4,5L WAGONА/Т» номер кузова НОМЕР_1 , та завідомо підроблені ним документи щодо набуття права власності на нього, а саме: договір купівлі-продажу № SA-0000072 від 23.05.2017, акт огляду реалізованого транспортного засобу № 5752/17/000124 від 02.06.2017 та акт приймання-передачі товару до договору купівлі-продажу № SA-0000072 від 23.05.2017. Після чого отримавши від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 2 286 804, 68 грн., як плату за реалізований ним автомобіль, на рахунок ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто» їх не вніс.

В результаті свої протиправних дій ОСОБА_5 незаконно заволодів майном, а саме коштами ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто», тим самим спричинив матеріальні збитки вказаному товариству на загальну суму 2 286 804, 68 грн., що є тяжкими наслідками.

Продовжуючи свій злочинний умисел, використовуючи свої повноваження всупереч інтересам ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто», діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди, серпні 2017 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, переслідуючи корисливий мотив, діючи умисно, знаходячись в приміщенні ТOB «Автомобільна компанія «Сівер-Авто», що розташоване за адресою: м. Чернігів, проспект Миру, 167, виготовив пакет документів, а саме: договір купівлі-продажу № SA-0000125 від 23.08.2017, акт огляду реалізованого транспортного засобу № 5752/17/000165 від 23.08.2017, специфікацію комплектації автомобіля б/д (додаток № 1 до договору купівлі-продажу № SA- 000125 від 23.08.2017), акт приймання-передачі товару до договору купівлі-продажу № SA-0000125 від 23.08.2017 та видаткову накладну № РН-0000301 від 29.08.2017, в яких самостійно з наслідуванням дійсного підпису директора ОСОБА_8 поставив від його імені підписи та скріпив відтиском печатки ТOB «Автомобільна компанія «Сівер-Авто», тим самим надав їм юридичної сили та статусу офіційних документів, з метою реалізації ОСОБА_11 автомобіля «Toyota RAV4 Hybrid» номер кузова НОМЕР_2 , вартістю 837 504,84 грн., який згідно додатку № SA-000379 від 22.08.2017 до договору про відповідальне зберігання майна № 4084/12/14 від 10.12.2014 та акту № SA234370 приймання-передачі майна від 22.08.2017 до договору про відповідальне зберігання майна № 4084/12/14 від 10.12.2014 знаходився на відповідальному зберіганні ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто».

Після цього, ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні ТОВ Автомобільна компанія «Сівер-Авто» за адресою: м. Чернігів, проспект Миру, 67, в невстановлений досудовим розслідуванням точний час, продовжуючи галізацію свого злочинного умислу, спрямованого на отримання неправомірної вигоди у вигляді коштів отриманих від реалізації автомобіля Toyota RAV4 Hybrid» номер кузова НОМЕР_2 , вартістю 37 504,84 грн., який згідно договору перебував на відповідальному зберіганні OB «Автомобільна компанія «Сівер-Авто», зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в супереч інтересів ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-авто», передав ОСОБА_12 автомобіль «Toyota RAV4 Hybrid» номер кузова НОМЕР_3 та завідомо підроблені ним документи щодо набуття права власності на нього, а саме: договір купівлі-продажу № SA-0000125 від 23.08.2017, акт огляду реалізованого транспортного засобу № 5752/17/000165 д 23.08.2017, акт приймання-передачі товару до договору купівлі-продажу № SA-0000125 від 23.08.2017. Після чого отримавши від ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 837 504,84 грн., як плату за реалізований ним автомобіль, на рахунок ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто» їх не вніс.

В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_5 незаконно заволодів майном, а саме коштами ТОВ «Автомобільна компанія «Сівер-Авто», тим самим спричинив матеріальні збитки вказаному товариству на загальну суму 837 504,84 грн., що є тяжкими наслідками.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.12.2022 року в частині призначеного покарання за ч. 2 ст. 364-1 КК України, та пом`якшити призначене покарання, а саме призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі в межах санкції, у виді штрафу. В решті вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, апелянт, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій, посилається на те, що вирок суду щодо нього, ОСОБА_5 , підлягає зміні, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості.

Зокрема, як вважає апелянт, при призначенні йому покарання, судом першої інстанції хоча і враховано, але не в повній мірі взято до уваги відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується виключно з позитивної сторони, має постійне місце проживання у м. Чернігові, та позитивну характеристику за місцем проживання, на утриманні має батьків похилого віку, вчинив злочин внаслідок збігу тяжких життєвих обставин, оскільки перебуває на «Д» обліку з приводу захворювання шкіри «псоріаз», а також наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, визнання вини у повному обсязі, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Звертає увагу апелянт і на те, що протягом досудового розслідування він, ОСОБА_5 , активно сприяв розкриттю злочинів, послідовно надавав правдиві показання, повідомив всі обставини вчинення злочинів.

Також, зазначає, що судом залишено поза увагою, той факт, що з 24.02.2022 року, під час активних бойових дій на території Чернігівщини, залишався у м. Чернігові, брав участь у захисті міста, активно займався волонтерською діяльністю.

Таким чином, як вважає апелянт, вирок суду першої інстанції підлягає зміні у зв`язку невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали та просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого; пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив залишити вирок суду без змін; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга обвинуваченого підлягає лише частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у зловживанні повноваженнями, тобто в умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, з використанням всупереч інтересам юридичної особи приватного права службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, що спричинило тяжкі наслідки інтересам юридичної особи, а також у службовому підробленні, тобто у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також у складанні та видачі завідомо неправдивих документів, що спричинили тяжкі наслідки, тобто у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених відповідно ч. 2 ст. 364-1 та ч. 2 ст. 366 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України, в тому числі з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оскільки в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_5 не оспорюються фактичні обставини вчинених нимдій та їх правова кваліфікація, а також доведеність його вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів не вбачає підстав для перегляду судового рішення поза межами поданої обвинуваченим апеляційної скарги, тим більше, що вирок суду першої інстанції в цій частині є законним та обґрунтованим, а дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 364-1 та ч. 2 ст. 366 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, одне з яких, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, зміст досудової доповіді, згідно якої виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити середню небезпеку для суспільства (в т.ч. окремих осіб), відсутність відшкодування обвинуваченим завданої шкоди протягом тривалого часу, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, його сімейний стан: неодружений, має на утриманні батьків похилого віку - пенсіонерів: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , майновий стан обвинуваченого: офіційно працевлаштований на посаді директора ТОВ «ЗАКОПАДЬ», виключно позитивну характеристику за місцем роботи, його хворобливий стан.

Обставиною, яка, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції визнав щире каяття.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

З урахуванням наведених вище даних, наявності обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого та відсутності обставин, що його обтяжують, суд першої інстанції визнав за можливе призначити обвинуваченому основне покарання у виді позбавлення волі з призначенням додаткового покарання.

Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_5 покарання, колегія суддів вважає, що призначаючи обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 364-1 КК України (в редакції Закону України № 770-VIII від 10.11.2015) у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади на підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 2 (два) роки), суд першої інстанції не в повній мірі врахував ті обставини, які були наведені у вироку та вимоги законодавства, якими він повинен був керуватися при вирішенні цього питання, а тому колегія суддів не може визнати вказане покарання таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, з огляду на таке.

За приписами ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, повинні бути зазначені мотиви призначення покарання.

Незважаючи на наведені вище вимоги законодавства, а також ту обставину, що санкцією ч. 2 ст. 364-1 КК України передбачено декілька видів основного покарання, в оскаржуваному вироку не наведено будь-яких мотивів того, чому суд призначив ОСОБА_5 більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинення цього кримінального правопорушення і чому менш суворий вид покарання буде недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З огляду на те, що судом першої інстанції, при призначенні ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 364-1 КК України, не були дотримані у повному обсязі вимоги закону, якими він повинен був керуватися, колегія суддів, враховуючи положення ст.ст. 50, 65 КК У країни, в тому числі ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання, які наведені в оскаржуваному вироку, доводи, на які обвинувачений посилається у своїй апеляційній скарзі, а також вимоги ч. 1 ст. 414 КПК України про те, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м'якість або через суворість, дійшла висновку, що призначене обвинуваченому основне покарання за ч. 2 ст. 364-1 КК України, у виді трьох років позбавлення волі, за своїм видом, є явно несправедливим через його суворість, оскільки менш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинення вказаного кримінального правопорушення, зокрема штраф, буде недостатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо наявності підстав, передбачених законом, зокрема п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України, для зміни вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 листопада 2022 року в частині призначеного ОСОБА_15 основного покарання, в саме для його пом`якшення в частині виду цього покарання.

Разом з тим, приймаючи до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, а також ту обставину, що кримінальне правопорушення було вчинене з використанням службових повноважень, колегія суддів не вбачає достатніх підстав для незастосування до ОСОБА_5 додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади на підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 2 (два) роки.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що, за наслідками розгляду апеляційної скарги обвинуваченого, необхідно ухвалити рішення, яким вказану скаргу задовольнити частково; вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 листопада 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 змінити в частині призначеного йому покаранняза ч. 2 ст. 364-1 КК України та призначити йому основне покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушенняу виді штрафу у розмірі 4000 (чотирьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000 (шістдесят вісім тисяч) грн., а в решті оскаржуваний вирок залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418 та 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 листопада 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 змінити в частині призначеного йому покарання.

Пом'якшити ОСОБА_5 покарання, призначене за ч. 2 ст. 364-1 КК України, призначивши йому основне покаранняза вчинення вказаного кримінального правопорушення у виді штрафу у розмірі 4000 (чотирьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000 (шістдесят вісім тисяч) грн.

У решті вирок суду щодо ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 750/9939/21

Номер провадження : 11-кп/824/4405/2023

Категорія: ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 366 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_16

Доповідач - суддя ОСОБА_1