Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/512/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу прокурора Олександрійської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.09.2023, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веселе Олександрійського району Кіровоградської області, українця, з середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, який зареєстрований та фактично проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на підозрюваного обов`язків передбачених ст.194 КПК України

За участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.09.2023 задоволено частково клопотання слідчого та застосовано стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі процесуальні обов`язки: не відлучатися цілодобового без дозволу слідчого, прокурора або суду за адресою: АДРЕСА_2 ; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду;утримуватися від спілкування із потерпілою та свідками в даному кримінальному провадженні.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення дотримано вимоги розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 із вчиненням кримінального правопорушення, проте слідчим та прокурором не доведені обставини, передбачені п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий і прокурор, а також не обґрунтована недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Слідчий суддя не погодився з доводами слідчого та прокурора, що підозрюваний дійсно створює ризики переховування від органів досудового розслідування або суду та може незаконно впливати на свідків чи потерпілу, а більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти цьому та іншим ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду не підтверджені належними доказами, а сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, на що посилався слідчий та прокурор, не свідчить про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Ризик втечі підозрюваним не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії), § 106).

В апеляційній скарзі прокурор Олександрійської окружної прокуратури ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, постановити нову ухвалу про задоволення клопотання слідчого та обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування.

Слідчий суддя не надав правову оцінку ризику зазначеному в клопотанні слідчого органу досудового розслідування, про те, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідка з метою уникнення покарання.

На теперішній час потерпіла особа перебуває на лікуванні внаслідок отриманого тілесного ушкодження в медичному закладі, підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи на більш м`якому запобіжному заході ніж тримання під вартою, як безпосередньо сам, так і через своїх родичів та близьких може впливати на потерпілу з метою зміни нею показів або спотворення інших доказів у справі.

Під час дослідження наданих органом досудового розслідування до клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу доказів слідчим суддею не прийнято до уваги показання допитаних свідків у справі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які є сусідами за місцем проживання підозрюваного та які у своїх показаннях вказали про систематичність застосування фізичної сили ОСОБА_7 у відношенні своєї співмешканки, вчинення сварок та конфліктних ситуацій між ними та систематичність зловживання спиртним.

В ухвалі слідчого судді надано правову оцінку ризику, зазначеному в клопотанні слідчого органу досудового розслідування, про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини у справі Panchenko v.Russia (ГІанченко проти Росії), § 106.

Разом з цим, судом не спростовано те, що ОСОБА_7 не маючи міцних соціальних зв`язків, таких як постійна робота, неповнолітні діти та інше, а тому усвідомлюючи суворість міри покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності може виїхати за межі міста Олександрії та Олександрійського району.

При цьому, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_9 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора; думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до наданих матеріалів, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто тяжкому кримінальному правопорушенні, котре відповідно до санкції статті карається позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років позбавлення волі.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з положень ст.183 КПК України, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваної.

Слідчим суддею враховано, наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а також визначив про причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, в якому він підозрюється, а пред`явлена підозра, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Відповідно до п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Установленою практикою Європейського суду з прав людини, визначено, що висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Слід зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України покладає на сторону обвинувачення, при зверненні до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу, обов`язок довести не лише існування заявлених ризиків, а і наявність обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та додані до нього матеріли, колегія суддів вважає, що їх сукупність є достатньою вважати про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та існування заявлених ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Надані стороною обвинувачення матеріали не містять жодних відомостей, які б вказували на наявність виключних обставин для застування відносно ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу. Не доведено існування таких обставин і прокурором в судовому засіданні, як в суді першої інстанції, та і при апеляційному розгляді клопотання щодо запобігання спробам підозрюваної ОСОБА_7 забезпечення виконання обов`язків передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.

На даний час жодного порушення підозрюваною обов`язків передбачених ст.194 КПК України немає.

Стороною обвинувачення не спростовано невиконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що не можливо погодитись з доводами слідчого та прокурора, що підозрюваний створює ризики переховування від органів досудового розслідування або суду та може незаконно впливати на свідків чи потерпілу, а більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти цьому та іншим ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду не підтверджені належними доказами, а сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, на що посилався слідчий та прокурор, не свідчить про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Ризик втечі підозрюваним не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку.

Доводи, якими прокурор обґрунтовує наявність підстав для застування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не вказує про неможливість запобігання існуючим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Сама лише тяжкість кримінальних правопорушень, відповідно до вище зазначених норм закону, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що на даний момент виключно такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваного ОСОБА_7 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді. Такий вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками та відповідає особі підозрюваної.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 193-196, ч.2 ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Олександрійської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.09.2023, якою стосовно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ( підписи )

Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2