Справа № 188/1193/23
Провадження № 1-кп/188/171/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Петропавлівка кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000302 від 13.06.2023, що надійшло 17 липня 2023 року, з обвинувальним актом стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, який проходить військову службу на посаді старшого навідника 6 мінометного розрахунку 2 мінометного взводу 2 мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст.407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,.

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

14 березня 2022 року Указом Президента України №133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

18 квітня 2022 року Указом Президента України №259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Разом з тим, солдат ОСОБА_3 07 квітня 2022 року наказом №97 командира військової частини НОМЕР_1 був призначений на посаду старшого навідника 6 мінометного розрахунку 2 мінометного взводу 2 мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 .

Згідно зі ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом - Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Водночас, статтею 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Статутом визначений зміст військової присяги, згідно з яким кожний військовослужбовець, вступаючи на військову службу урочисто присягає Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну таємницю, а також присягає виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників та ніколи не зраджувати Українському народові.

Згідно зі ст.ст. 6, 11, 16, 127, 128 Статуту, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України кожен військовослужбовець зобов`язаний знати й сумлінно виконувати вимоги цього Статуту, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Проте, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби.

У квітні 2022 року військову частину НОМЕР_1 , в тому числі й солдата ОСОБА_3 , було залучено до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Військовослужбовець військової служби за мобілізацією старший навідник 6 мінометного розрахунку 2 мінометного взводу 2 мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, на порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , перебуваючи у населеному пункті АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, відмовився від несення обов`язків військової служби, в тому числі від виконання поставлених завдань в рамках здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на території Луганської області, діючи з особистих мотивів, з прямим умислом, направленим на самовільне залишення місця служби, 16 квітня 2022 року незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та 27 квітня 2022 року самовільно залишив місце служби, а саме: місце тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась в АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану та проводив час на власний розсуд у спосіб, не пов`язаний із проходженням військової служби та з виконанням обов`язків військової служби, тобто фактично ухилився від військової служби до моменту, поки не прибув до підрозділу військової частини НОМЕР_1 , а саме: до 13 червня 2023 року, та не повідомив про себе командуванню вказаної військової частини.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

Допитаний як обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, але на підставі ст. 63 Конституції України відмовився давати показання щодо себе.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, суд поза розумним сумнівом дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому діяння доведена, кваліфікація його дій є правильною за ч. 5 ст. 407 КК, - самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК суд враховує таке.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК, є умисним тяжким військовим злочином.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, проходить військову службу за призовом за мобілізацією, є учасником бойових дій, по службі характеризується позитивно, командир військової частини НОМЕР_1 просить призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, усунення заподіяної шкоди. Обставин, що обтяжують йому покарання, не встановлено.

Враховуючи наведене, безальтернативний характер санкції ч. 5 ст. 407 КК, суд призначає покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, беручи до уваги відсутність обтяжуючих та наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, усунення заподіяної шкоди; відомості про особу обвинуваченого: раніше не судимий, учасник бойових дій, продовжує проходити військову службу в умовах повномасштабної агресії РФ, позитивну характеристику та клопотання командира військової частини, де проходить службу обвинувачений, суд вважає за можливе застосувати норму ч. 1 ст. 69 КК України та призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини 5 статті 407 КК, а саме: у виді позбавлення волі на строк два роки. Також на підставі ст. 58 КК суд вважає за можливе замість позбавлення волі на строк два роки призначити службове обмеження на той самий строк із відрахуванням в доход держави двадцяти відсотків суми грошового забезпечення засудженого, що буде достатнім для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Службове обмеження полягає в тому, що відповідно до ч. 2 ст. 58 КК України під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Майнова шкода злочином не завдана.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу не вбачається.

На підставі викладеного, ст. ст. 369-371, 373-374, 392-395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст. 58 КК України замість покарання у виді двох років позбавлення волі призначити ОСОБА_3 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк два роки з відрахуванням із суми його грошового забезпечення двадцяти відсотків в дохід держави.

Під час відбування покарання у виді службового обмеження засуджений ОСОБА_3 не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку

суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1