У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/5070/23

Провадження № 1-кс/210/2258/23

"19" вересня 2023 р. слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження № 0000245 від 31.08.2023, за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

Дізнавач сектору дізнання відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання дізнавач посилався на те, що в провадженні СД ВП №2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000245 від 31.08.2023 за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.08.2023 до ВП № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області з письмовою заявою звернулась ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом того, що 14.08.2023 у мережі Інтернет, на обліковому записі мобільного застосунку соціальної мережі «Instagram» з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » знайшла оголошення про продаж жіночого взуття - чорних босоніжок вартістю 1440 гривень. В ході листування з продавцем у чаті соціальної мережі «Instagram», останній повідомив про необхідність повної оплати товару, на що заявниця погодилася. Надалі заявниця, 15 год. 04 хв. 20.08.2023, перебуваючи за місцем мешкання, самостійно та добровільно, використовуючи належний їй мобільний телефон та мобільний застосунок інтернет-банкінгу «mono» перерахувала грошові кошти в сумі 1440 грн., на банківську картку вказану у чаті продавцем, а саме: НОМЕР_1 . В подальшому заявниця товар не отримала, грошові кошти повернуті не були. Номер мобільного телефону продавця не відомий ( НОМЕР_2 від 30.08.2023).

З показань потерпілої - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що остання 14.08.2023 у денний час доби, перебувала за місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де у вказану дату та час, користуючись належним їй мобільним телефоном марки «Iphone 12» та використовуючи мобільний застосунок соціальної мережі Instagram знайшла обліковий запис « ОСОБА_5 » На вказаному обліковому записі, який на той момент відображався у застосунку як «бізнес-профіль» з відповідною обліковому запису назвою. На вказаному бізнес профілі були розмішені товари для продажу категорії жіноче взуття, серед яких у т.ч. знаходилися чорні босоніжки вартістю 1650 гривень. 20.08.2023, потерпіла використовуючи мессенджер вказаного мобільного застосунку зв`язалася з продавцем даного бізнес-профілю та здійснила замовлення вищевказаного товару. На що продавець, котра представилася на ім`я ОСОБА_6 , повідомила, що магазин не працює за післяплатою у формі накладеного платежу, а тому необхідно здійснити передоплату в повній сумі товару або частково. У випадку повної передоплати, відповідно до повідомлення продавця, вартість товару з урахуванням знижки буде складати 1440 гривень, а також доставка товару буде здійснюватися безоплатно. На що потерпіла погодилася та о 15 год. 04 хв. 20.08.2023, перебуваючи за місцем мешкання, самостійно та добровільно, використовуючи належний їй мобільний телефон та мобільний застосунок інтернет-банкінгу «mono» перерахувала з належної мені банківської картки, емітованої АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» НОМЕР_3 , на банківську картку вказану у мессенджері продавцем, а саме: НОМЕР_1 . Після чого продавець у мессенджері повідомив, що відправлення сплаченого товару планується протягом 3-х днів. Потерпіла звернулась до продавця у вказаному месенджері 24.08.2023, на що остання перестала відповідати на повідомлення та заблокувала доступ до вказаного облікового запису. Пізніше потерпіла також помітила, що вказаний обліковий запис змінив назву на «Girls shoes Ukraine». Станом на теперішній момент сплачений потерпілою товар остання так і не отримала, грошові кошти повернуті не були, продавець на зв`язок не виходить.

Показання потерпілої підтверджуються долучиними до протоколу допиту квитанцією № 41T1-P9C9-7BXC-X408 від 20.08.2023 по належній їй банківській картці, емітованій АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» НОМЕР_3 за 20.08.2023, а також протоколом огляду, здійсненим на підставі заяви потерпілої, предмету від 01.09.2023, а саме належного останній мобільного телефону марки «Iphone 12» (IMEI1: НОМЕР_4 ; IMEI2: НОМЕР_5 ).

01.09.2023 постановою дізнавача визнане в якості речових доказів, по кримінальному провадженню №0000245 від 31.08.2023, вказане майно, а саме грошові кошти в безготівковій формі, в розмірі 1440 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та перераховані на банківський рахунок, який обслуговується карткою НОМЕР_1 , відкритій в АТ "ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ" (код банку (МФО) 300465, код за , юридична адреса: Україна, 01023, м. Київ, вул. Госпітальна, 12 г).

У зв`язку з вищевикладеним, виникла необхідність у накладенні арешту на грошові кошти розміщені на картці НОМЕР_1 , відкритій в АТ "ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ" (код банку (МФО) 300465, код за , юридична адреса: Україна, 01023, м. Київ, вул. Госпітальна, 12 г), для забезпечення цивільного позову та подальшого відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, наявні підстави вважати, що грошові кошти потерпілої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які містяться на банківській картці НОМЕР_1 , відкритій в АТ "ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ" (код банку (МФО) 300465, код за , юридична адреса: Україна, 01023, м. Київ, вул. Госпітальна, 12 г), - є об`єктом кримінально-протиправних дій, а тому вони відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, зокрема, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Дізнавач, зазначає, що беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000076 від 28.07.2023 вбачається необхідність накласти арешт на майно, про яке йдеться у клопотанні, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки незастосування арешту може призвести до втрати майна, а тому клопотання слід задовольнити, з метою заборонити здійснювати будь-які дії щодо розпорядження грошовими коштами (проводити видаткові операції по перерахуванню і зняттю грошових коштів) так як дані грошові кошти та рахунок є важливим доказом по справі та несе на собі сліди про скоєння кримінального правопорушення, з метою забезпечення завдання кримінального провадження.

Прокурор та дізнавач в судовому засіданні присутній не був, надав письмове клопотання зазначивши, що просить проводити розгляд клопотання про арешт майна без участі слідчого та прокурора, просив клопотання задовольнити.

Відповідно до ст.. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Суд розглядає дане клопотання у відсутність власника майна або його представника з метою збереження тимчасово вилученого майна, так як відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК арешт майна відноситься до заходів забезпечення кримінального провадження, та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до частини 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 5 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Судом встановлено, що в провадженні СД ВП №2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000245 від 31.08.2023 за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Так, встановлено, що 30.08.2023 до ВП № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області з письмовою заявою звернулась ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом того, що 14.08.2023 у мережі Інтернет, на обліковому записі мобільного застосунку соціальної мережі «Instagram» з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » знайшла оголошення про продаж жіночого взуття - чорних босоніжок вартістю 1440 гривень. В ході листування з продавцем у чаті соціальної мережі «Instagram», останній повідомив про необхідність повної оплати товару, на що заявниця погодилася. Надалі заявниця, 15 год. 04 хв. 20.08.2023, перебуваючи за місцем мешкання, самостійно та добровільно, використовуючи належний їй мобільний телефон та мобільний застосунок інтернет-банкінгу «mono» перерахувала грошові кошти в сумі 1440 грн., на банківську картку вказану у чаті продавцем, а саме: НОМЕР_1 . В подальшому заявниця товар не отримала, грошові кошти повернуті не були. Номер мобільного телефону продавця не відомий ( НОМЕР_2 від 30.08.2023).

З показань потерпілої - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що остання 14.08.2023 у денний час доби, перебувала за місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де у вказану дату та час, користуючись належним їй мобільним телефоном марки «Iphone 12» та використовуючи мобільний застосунок соціальної мережі Instagram знайшла обліковий запис « ОСОБА_5 » На вказаному обліковому записі, який на той момент відображався у застосунку як «бізнес-профіль» з відповідною обліковому запису назвою. На вказаному бізнес профілі були розмішені товари для продажу категорії жіноче взуття, серед яких у т.ч. знаходилися чорні босоніжки вартістю 1650 гривень. 20.08.2023, потерпіла використовуючи мессенджер вказаного мобільного застосунку зв`язалася з продавцем даного бізнес-профілю та здійснила замовлення вищевказаного товару. На що продавець, котра представилася на ім`я ОСОБА_6 , повідомила, що магазин не працює за післяплатою у формі накладеного платежу, а тому необхідно здійснити передоплату в повній сумі товару або частково. У випадку повної передоплати, відповідно до повідомлення продавця, вартість товару з урахуванням знижки буде складати 1440 гривень, а також доставка товару буде здійснюватися безоплатно. На що потерпіла погодилася та о 15 год. 04 хв. 20.08.2023, перебуваючи за місцем мешкання, самостійно та добровільно, використовуючи належний їй мобільний телефон та мобільний застосунок інтернет-банкінгу «mono» перерахувала з належної мені банківської картки, емітованої АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» НОМЕР_3 , на банківську картку вказану у мессенджері продавцем, а саме: НОМЕР_1 . Після чого продавець у мессенджері повідомив, що відправлення сплаченого товару планується протягом 3-х днів. Потерпіла звернулась до продавця у вказаному месенджері 24.08.2023, на що остання перестала відповідати на повідомлення та заблокувала доступ до вказаного облікового запису. Пізніше потерпіла також помітила, що вказаний обліковий запис змінив назву на «Girls shoes Ukraine». Станом на теперішній момент сплачений потерпілою товар остання так і не отримала, грошові кошти повернуті не були, продавець на зв`язок не виходить.

Показання потерпілої підтверджуються долучиними до протоколу допиту квитанцією № 41T1-P9C9-7BXC-X408 від 20.08.2023 по належній їй банківській картці, емітованій АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» НОМЕР_3 за 20.08.2023, а також протоколом огляду, здійсненим на підставі заяви потерпілої, предмету від 01.09.2023, а саме належного останній мобільного телефону марки «Iphone 12» (IMEI1: НОМЕР_4 ; IMEI2: НОМЕР_5 ).

01.09.2023 постановою дізнавача визнане в якості речових доказів, по кримінальному провадженню №0000245 від 31.08.2023, вказане майно, а саме грошові кошти в безготівковій формі, в розмірі 1440 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та перераховані на банківський рахунок, який обслуговується карткою НОМЕР_1 , відкритій в АТ "ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ" (код банку (МФО) 300465, код за , юридична адреса: Україна, 01023, м. Київ, вул. Госпітальна, 12 г).

У зв`язку з вищевикладеним, виникла необхідність у накладенні арешту на грошові кошти розміщені на картці НОМЕР_1 , відкритій в АТ "ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ" (код банку (МФО) 300465, код за , юридична адреса: Україна, 01023, м. Київ, вул. Госпітальна, 12 г), для забезпечення цивільного позову та подальшого відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання щодо арешту майна слідчий суддя повинен враховувати сукупність чинників та факторів, серед яких, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ст.173 ч.1 КПК України).

Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування у кримінальному провадженні, досягнення дієвості кримінального провадження, відшкодування завданої шкоди, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170 173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження № 0000245 від 31.08.2023, за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, що має статус речового доказу банківський рахунок, який обслуговується банківською карткою НОМЕР_1 , відкритій в АТ "ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ" (код банку (МФО) 300465, код за , юридична адреса: Україна, 01023, м. Київ, вул. Госпітальна, 12 г).

Заборонити здійснювати будь-які дії щодо розпорядження грошовими коштами (проводити видаткові операції по перерахуванню і зняттю грошових коштів) з банківського рахунку, який обслуговується банківською карткою НОМЕР_1 , відкритій в АТ "ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ" (код банку (МФО) 300465, код за , юридична адреса: Україна, 01023, м. Київ, вул. Госпітальна, 12 г).

Ухвала про арешт майна виконується негайно дізнавачем, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1