справа № 361/6668/22
провадження № 1-кп/361/714/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2023 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0001154 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Бровари Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , освіта неповна вища, військовослужбовця ЗСУ, не одруженого, утриманців не має, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч., 1 ст. 115 КК України

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 предявлено обвинувачення в тому, що 09.06.2022 близько 15-00 години ОСОБА_5 перебував у дворі багатоповерхового будинку за адресою : АДРЕСА_2 , де у нього в ході словесної перепалки на грунті раптово виниклих неприязних відносин, виник умисел на вбивство ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 повернувся до квартири, де проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та взявши з собою рушницю «Target Silah Seneyl 12/76 N.B.D. NS 870 NS TR з номером НОМЕР_1 », вийшов на подвір`я, де перебував ОСОБА_7 .

Приблизно о 15-10 годині ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вбивство ОСОБА_7 , тримаючи в руках рушницю «Target Silah Seneyl 12/76 N.B.D. NS 870 NS TR з номером 16-20102», привівши її у готовність та спрямував в ОСОБА_7 та, діючи умисно, усвідомлюючи, що постріл з рушниці в верхню частину тулуба людини є життєво-небезпечним для життя людини, оскільки там сконцентровані життєво-важливі органи життєзабезпечення людини, бажаючи настання невідворотнього наслідку у вигляді смерті людини, посягаючи на найвищу соціальну цінність життя людини, здійснив постріл в потерпілого ОСОБА_7 , чим завдав останньому ушкодження у вигляді: вогнепального сліпого шротового поранення в області правого надпліччя та правого плеча у вигляді зяючої вогнепальної рани з дефектом шкіри та мяких тканин в області правого надпліччя, численних крапкових вогнепальних ран в області правого надпліччя, розмізкування мязів правого надпліччя, відкритого багатоуламкового перелому правої плечової кістки в області голівки, шийки та верхньої третини діафізу зі значним дефектом кісткової тканини, численних шротин в області рани, розвитку крововтрати, травматичного шоку та посттравматичного плекситу справа, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Після чого ОСОБА_7 , з метою врятування свого життя повернувся спиною до ОСОБА_5 та почав рухатися в протилежному від нього напрямку, при цьому ОСОБА_5 , рухаючись за ОСОБА_7 , здійснив ще два постріли в сторону потерпілого.

Після того ОСОБА_5 , вважаючи, що досяг своєї злочинної мети та виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме вбивства ОСОБА_7 , залишив місце вчинення злочину, не надавши жодної допомоги потерпілому, однак наслідки у вигляді смерті останнього не настали завдяки наданню йому своєчасної медичної допомоги, тобто злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

За правовою кваліфікацією, за вказаними обставинами, ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч., 1 ст. 115 КК України за ознаками "закінчений замах на вбивство, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині".

За наслідками судового розгляду суд вважає доведеним наступне формулювання обвинувачення:

09.06.2022 близько 15-00 години ОСОБА_5 перебуваючи у дворі багатоповерхового будинку за адресою : АДРЕСА_2 , де у нього виник конфлікт із ОСОБА_7 , в ході якого у ОСОБА_5 повернувся до квартири, де проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 на грунті особистих неприязних стосунків, взявши з собою рушницю «Target Silah Seneyl 12/76 N.B.D. NS 870 NS TR з номером НОМЕР_1 », вийшов на подвір`я, де перебував ОСОБА_7 .

Приблизно о 15-10 годині ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , тримаючи в руках рушницю «Target Silah Seneyl 12/76 N.B.D. NS 870 NS TR з номером 16-20102», привівши її у готовність спрямував в ОСОБА_7 та, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, здійснив постріл в потерпілого ОСОБА_7 , чим завдав останньому тілесне ушкодження у вигляді вогнепального сліпого шротового поранення в області правого надпліччя та правого плеча у вигляді зяючої вогнепальної рани з дефектом шкіри та мяких тканин в області правого надпліччя, численних крапкових вогнепальних ран в області правого надпліччя, розмізкування мязів правого надпліччя, відкритого багатоуламкового перелому правої плечової кістки в області голівки, шийки та верхньої третини діафізу зі значним дефектом кісткової тканини, численних шротин в області рани, розвитку крововтрати, травматичного шоку та посттравматичного плекситу справа, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину винним себе не визнав, зазначив, що умислу на заподіяння смерті ОСОБА_7 він не мав, при цьому визнавав свою винуватість у нанесенні потерпілому тілесних ушкоджень. Пояснив, що на початку червня 2022 року після отриманої на полігоні травми руки він лікувався в госпіталі, 09.06.2022 він приїхав додому навідати батька. З потерпілим ОСОБА_8 вони були знайомі ще до події, яка зазначена в обвинувальному акті, однак жодних відносин не підтримували, так як ОСОБА_5 знає проросійську позицію потерпілого. В той день 09.06.2022 ОСОБА_5 вийшов у двір, підійшла знайома ОСОБА_9 , у якої в той день був День народження, в зв`язку з чим ОСОБА_5 купив в магазині пляшку горілки та закуску, після чого вони компанією сиділи в дворі на майданчику поблизу будинку, в якому проживає обвинувачений. Через деякий час підійшов потерпілий ОСОБА_10 , він вів себе зухвало, ображав присутніх, провокував ОСОБА_5 на конфлікт, після чого останній, з метою уникнення конфлікту залишив компанію і пішов додому. Знаходячись біля квартири ОСОБА_5 з`ясував, що він залишив ключі від квартири на столі в дворі. В цей час з ліфта вийшли ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , обвинувачений разом із ними зайшов у ліфт та вони почали спускатися на 1 поверх, в ліфті ОСОБА_12 знову почав чіплятися до ОСОБА_5 , хватав за горло та висловлював в його бік образи. Коли підійшли до столу ОСОБА_7 продовжив провокувати ОСОБА_5 на конфлікт, на прохання присутніх залишити їх компанію та піти геть ОСОБА_7 не реагував, продовжував ображати ОСОБА_5 , висловлюючись на кшалт «Служи дурачек получишь значек» і таке інше, штовхнув ОСОБА_5 , вдаривши в травмовану руку та завдавши біль, останній впав після чого, з метою налякати ОСОБА_13 та прогнати його, піднявся до себе додому, де взяв рушницю з набоями та спустився знову в двір до компанії, сподіваючись, що ОСОБА_10 сам піде геть. Однак ОСОБА_7 почав ще більше провокувати ОСОБА_5 висловлюючись на кшалт «взял ружье - стреляй», продовжувалася словесна перепалка, після чого останній, сидячи за столом дістав з барсетки набої та почав неквапливо споряджувати магазин, весь цей час ОСОБА_5 чекав, що ОСОБА_7 піде геть, а потім, попередивши що стрілятиме, почав проганяти ОСОБА_14 , все ще сподіваючись, що він злякається та піде від них, потім ОСОБА_5 зробив один постріл в землю, після чого всі присутні втекли з лавок та стояли під деревами, а ОСОБА_7 навпаки загрозливо пішов в бік ОСОБА_5 , висловлюючись нецензурною лайкою, тому обвинувачений вистрелив в праву руку ОСОБА_7 , з метою зупинити його та щоб він не забрав рушницю, після чого ОСОБА_7 розвернувся і пішов геть, а ОСОБА_5 , викрикуючи вслід нецензурну лайку, здійснив ще один - третій постріл в повітря, щоб налякати ОСОБА_7 та розрядити рушницю. Під час надання показів ОСОБА_5 неодноразово наголошував на тому, що він не мав наміру вбивати ОСОБА_14 , лише хотів налякати його та прогнати з двору, а вже після того, як останній сам кинувся на ОСОБА_5 , коли вже дистанція між ними зменшилася десь до 3 метрів, вистрелив потерпілому в праву руку, зазначивши при цьому, що якби він мав умисел вбити ОСОБА_7 , то зробив би це, так як він досконало володіє зброєю, тривалий час працював приватним охоронцем. Після цього ОСОБА_5 прокричав вслід потерпілому нецензурну лайку та пішов до себе додому, залишив вдома рушницю та вийшов в під`їзд, де вже були працівники поліції. Вказав, що він не був п`яний, а був розлючений, в потерпілого зробив лише один постріл в праву руку з метою нанести йому тілесне ушкодження, щоб ОСОБА_7 відчепився від ОСОБА_5 та пішов з двору, хотів його налякати. Також зазначив, що якби він мав намір убити ОСОБА_7 то зробив би це з першого пострілу, так як він добре стріляє, крім того, він мав можливість поцілити в потерпілого третім пострілом, однак цього не зробив, так як ОСОБА_7 пішов з двору, чого і домагався обвинувачений.

В подальшому, під час дебатів, обвинувачений ОСОБА_5 повідомив суду, що дуже шкодує про скоєне, просить не позбавляти його волі, так як він являється військовослужбовцем і має намір та бажання стати на захист Батьківщини в цей складний для країни час, що матиме більше користі для держави та суспільства, а він зможе продовжити виконувати обов`язки військової служби разом із своїми побратимами.

Потерпілий ОСОБА_7 жодного разу в судові засіданні не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі та визначити міру покарання на розсуд суду, цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди подавати не буде (т.1 а.с.61-62,174). З урахуванням думки учасників судового розгляду, які вважали за можливе розглядати справу за відсутності потерпілого, суд дійшов висновку про проведення судового розгляду без участі потерпілого.

Суд, оцінюючи спрямованість умислу в діях обвинуваченого, прийшов до висновку про його направленість саме на заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження. Суд вважає, що ОСОБА_5 діяв при цьому, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, свідомо припускав їх настання, а тому суд вважає доведеним саме спричинення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, у зв'язку з чим прийшов до висновку про перекваліфікацію дій ОСОБА_5 з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України виходячи з наступного.

Встановлені судом обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, що зібрані з дотриманням встановленого порядку відповідно до КПК України, в тому числі показами свідків та дослідженими в судовому засіданні письмовими документами.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 повідомила, що 09.06.2022 час точно не пам`ятає, приблизно в період з 14 по 16 годину вона перебувала вдома ( АДРЕСА_3 ), була тепла літня погода, тому вікна були відчинені, вона почула з вулиці чоловічі голоси, сварку, попула фразу «я тебе вб`ю», свідок вийшла на балкон та побачила чоловіка в військових штанях, до поясу оголений, обличчя його свідок не бачила. Цей чоловік тримав в руках предмет, схожий на автомат чи рушницю, потім свідок почула два постріли, після чого вона закрила балкон, так як злякалася дитина. На уточнюючі питання підтвердила, що особу, яка говорила слова «я тебе вб`ю» ОСОБА_15 не бачила, так як не було видно його обличчя.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 повідомив суду, що 09.06.2022 в по обідній час (14-15 година) він був вдома (м. Бровари, бульвар Незалежності, 10/169), почув постріли (спочатку один, а за ним ще один), вийшов на балкон та побачив людину з рушницею, який був одягнутий в джинсові шорти, торс був оголений, він ішов до сусіднього під`їзду, також почув, як хтось після пострілів прокричав «я тебе вб`ю», після чого свідок викликав поліцію. Особу з рушницею він бачив, однак не запам`ятав, вказати чи чоловік з рушницею викрикував погрозу - не може, чув лише слова. Свідок вказав, що обвинуваченого він бачить вперше.

Свідок ОСОБА_17 під час допиту повідомив суду, що він 09.06.2022 вдень він був вдома ( АДРЕСА_4 ), сидів за компютером в навушниках, однак почув постріли (один чи два), свідок виглянув у вікно і побачив чоловіка близько 40 років, повної структури, вдітого в шорти і футболку, який тримався за плече і кликав на допомогу, потім свідок на тому місці, де стояв цей чоловік, бачив плями схожі на кров. ОСОБА_17 з іншого вікна квартири (з кухні з іншого боку) побачив правоохоронців (люди в чорній форменній одежі) когось чи шукали, чи наздоганяли. Особу, яка здійснювала постріли, свідок не бачив. Через деякий час після побаченого до нього прийшли працівники поліції, свідок надав їм покази про все, що бачив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні повідомив, що він працює лікарем з медицини невідкладних станів, 09.06.2022 він був на чергуванні, вдень був виїзд на виклик по вогнепальному пораненню. По приїзду на місце події він побачив на тротуарі біля житлового будинку постраждалого з пораненням, який лежав на спині, біля нього була пляма крові, стан свідомості приглушений, в ділянці правого плечевого суглоба була великого розміру рана, можливо вогнепальна, якийсь чоловік надавав йому допомогу. Коли пораненого помістили в автомобіль швидкої допомоги потерпілий повідомив, що його знайомий вистрілив в нього з рушниці, а перед цим вони разом відпочивали. Свідок повідомив, що пораненого вони відвезли в лікарню, ім`я та прізвище постраждалого не пам`ятає. На запитання прокурора свідок повідомив, що якби постраждалому своєчасно не надали медичну допомогу він міг би стекти кров`ю. Чи перебував потерпілий в стані сп`яніння - свідок не звернув уваги.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні повідомив, що 09.06.2022 він перебував у себе вдома ( АДРЕСА_5 ), в своїй кімнаті на 4 поверсі, десь в другій половині дня він почув перші декілька пострілів, виглянув на балкон та побачив, як один чоловік, висловлюючись нецензурною лайкою зі словами «щоб я тебе більше тут не бачив», переслідував іншого, останній рухався з подвір`я до торца будинку до АДРЕСА_2 , він був поранений в праве плече, була кров. Поранений був одягнутий в синю футболку (на якій були плями схожі на кров) та шорти. Свідок вказав, що чув два постріли, можливо був і третій постріл, точно не пам`ятає. Після побаченого свідок намагався викликати поліцію, однак лінія була зайнята. На обвинуваченого вказав як на особу, яку він бачив з рушницею, при цьому уточнив, що конкретно момент пострілів він не бачив. Бачив, як обвинувачений потім повернувся і пішов до себе додому до сусіднього під`їзду. Також свідок зазначив, що вже пройшов тривалий час, тому він не пам`ятає всі деталі тієї події.

В судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_20 , допитаний в присутності законного представника та психолога, повідомив, що десь о 15 годині 09.06.2022 він повертався з ліцею, в який в той день подав свої документи для зарахування на навчання, та коли він зайшов у двір по вул. Чорних Запорожців побачив чоловіка з рушницею, направлену дулом донизу, обличчя цього чоловіка свідок не бачив із-за листя дерев, чоловік був у джинсових шортах та з оголеним торсом, на лівому передпліччі чи на лікті у цього чоловіка була марлева пов`язка. Цей чоловік підійшов до столу, за яким сиділи інші чоловіки. Свідок чув якісь крики, однак не може сказати які саме, так як в той час він був у навушниках. Потім свідок почув два постріла, побачив потерпілого, який побіг в бік будинку, біля якого проходив свідок ОСОБА_20 , останній при цьому не бачив поранень чи крові, а потім він почув третій постріл, однак свідок в цей час вже завернув на свою вулицю, тому не бачив подальших подій. Свідок зазначив, що в руках стріляючого був дробовик. За інших осіб, які сиділи за столом свідок вказав, що не бачив де вони ділися, він розхвилювався від побаченого і не звертав на них увагу. Також зазначив, що на даний час він вже не пам`ятає точних обставин тієї події, так як пройшов значний час.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 повідомив суду, що вдень пообіді 09.06.2022 він був у себе вдома ( АДРЕСА_6 ), почув з вулиці два постріли, після другого пострілу свідок вийшов на балкон (4 поверх) та побачив, як чоловік із зброєю (тактичний дробовик чорного кольору) в руках ішов до пораненого чоловіка, який тримався за плече і рука була в крові. Поранений проходив повз будинок свідка, при цьому чоловік зі зброєю кричав вслід пораненого, що не хоче його бачити в живих, хоче, щоб він помер, вживаючи при цьому нецензурну лексику. Після того, як свідок вийшов на балкон він почув ще третій постріл, після якого побачив, як із-за дерев вийшов чоловік зі зброєю, при цьому на уточнюючі питання повідомив, що останнього пострілу він також не бачив, а лише чув. Свідок повідомив, що вже після другого пострілу він побачив поранену людину, свідок особисто не бачив, що саме обвинувачений поранив потерпілого, однак після третього пострілу саме обвинувачений з рушницею вийшов із-за дерев. Свідок бачив кров у пораненого, останній тримався за плече, повернув за будинок на вул. Чорних Запорожців, а чоловік з рушницею повернувся і пішов у 7 під`їзд будинку, в 8 під`їзді якого проживає свідок. Чоловік зі зброєю був одягнутий в шорти та голий торс, на передпліччі був бинт, він висловлювався в бік пораненого нецензурною лайкою. Свідок в судовому засіданні вказавши на обвинуваченого ОСОБА_5 повідомив, що саме він тоді був зі зброєю в руках. Також свідок повідомив, що в дворі є лава, на якій в той час знаходилися люди, які також могли бути свідками цієї події.

Під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 повідомила суду, що 09.06.2022 після обідній час вона перебувала у себе вдома ( АДРЕСА_7 ), балкон був відчинений, так як в той день було жарко. Чула голоса людей, які в дворі голосно розмовляли, в тому числі жіночі голоси. Далі вони почали сваритися, якась жінка зупиняла когось від чогось, говорячи «не треба, не треба», а через 2-3 хвилини після цього свідок почула гучний постріл, після чого свідок сховалася в коридорі, з вікон не виглядувала, бо було страшно. Лише години через дві свідок вийшла на вулицю і надавала покази працівникам поліції. Хто із людей були під час пострілів і хто саме здійснював постріл свідок не бачила.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_23 повідомив, що обвинувачений є його старший син, який працює охоронцем, виходячи із його службових обов`язків він працював зі зброєю, тому в нього була зброя. 09.06.2022 він на вулиці не був, він в той час був лежачий. Його син ОСОБА_5 в той день сказав, що пішов по справах, чи брав він в той день зброю, свідок вказав, що не знає, не бачив такого. Наразі вже не пам`ятає, які покази він давав слідчому, також не пам`ятає, чи перечитував записані слідчим покази.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні повідомила, що 09.06.2022 вона разом із своїм чоловіком вийшли в двір, був жаркий літній день. У дворі зустріли ОСОБА_25 , вони години зо дві сиділи в дворі, спілкувалися, останній пив слабоалкогольний напій Рево, а чоловік свідка пив пиво. Близько 12 години прийшли ОСОБА_26 , ОСОБА_9 (з 1-го під`їзду, прізвище свідку не відоме), ОСОБА_27 , ОСОБА_28 (двірник). У ОСОБА_9 в той день був день народження, тому ОСОБА_5 купив горілку, закуску і вони всі разом в дворі випивали, відпочивали. Близько 13-30 години до їх компанії приєднався ОСОБА_29 , він був випивши, вони просили його піти геть, знаючи конфліктний характер останнього, тому ніхто не хотів з ним спілкуватися. ОСОБА_30 почав конфліктувати з ОСОБА_9 . Через деякий час ОСОБА_5 пішов до себе додому, однак свідок побачила, що він забув на столі телефон та ключі, тому вона понесла вказані речі ОСОБА_5 , за нею пішов ОСОБА_31 . Коли вони піднялися на 9 поверх ОСОБА_5 стукав гучно в двері квартири, свідок сказала йому або йти спати, або йти з ними на вулицю, щоб він не шумів в під`їзді, після чого вони втрьох зайшли в ліфт. Під час спуску між чоловіками сталася словесна перепалка, ОСОБА_30 взяв ОСОБА_5 за горло і тримав, відпустив лише коли вони виходили з ліфта. Вони втрьох знову підійшли до столу в дворі, між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виникла словесна перепалка, потім ОСОБА_7 товкнув ОСОБА_5 , останній впав на поранену руку. Крім того, ОСОБА_30 почав конфліктувати з присутніми, при цьому говорив неприємні речі в бік ОСОБА_5 , який піднявся і пішов в бік під`їзду. За столом залишилися втрьох : свідок, ОСОБА_9 і ОСОБА_30 , з під`їзду вийшов ОСОБА_5 з рушницею, підійшов до столика, ОСОБА_14 при цьому говорив щось на кшалт «Взяв до рук рушницю - стріляй» та інші провокуючі речі, ОСОБА_9 при цьому говорила ОСОБА_14 «Не треба, не провокуй його». Перший постріл ОСОБА_5 здійснив не в бік ОСОБА_13 , а в повітря, однак останній не уходив, хоча всі йому говорили йти геть. Деякий час ОСОБА_5 перезаряджав зброю, свідок в цей час відійшла зателефонувати чоловікові і в цей час почула другий постріл, коли вона повернулася в їх бік не було видно за деревами ні ОСОБА_7 ні ОСОБА_5 , а потім побачила, як останній з рушницею заходив у свій під`їзд. ОСОБА_5 був одягнутий в шорти, правий лікоть руки був перев`язаний, так як був поранений. І ОСОБА_5 і ОСОБА_7 були обидва в стані алкогольного сп`яніння. Свідок характеризувала ОСОБА_5 з позитивного боку, як неконфліктного чоловіка, знає його тривалий час. Водночас про потерпілого ОСОБА_13 свідок говорила як про конфліктну людину, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Допитаний свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні повідомив, що обвинувачений являється йому батьком, щодо події, яка сталася, йому стало відомо зі слів матері, свідком події він не був. З батьком він проживав окремо, характеризувати його може виключно з позитивної сторони як людину слова, честі, мужності, захисника своєї родини та своєї країни. Знає, що у батька відповідно до його роду зайнять (він військовослужбовець, до цього працював тілоохоронцем) була наявна зброя, на яку є відповідні дозволи. Однак де зберігається ця зброя свідку не відомо, в квартирі він зброю не бачив.

Всі покази свідки надавали будучи попередженими про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, під присягою, мотивів для надання неправдивих показань суду й обмови обвинуваченого вони не мали. Можливі розбіжності у показаннях свідків в тому числі щодо точного часу подій та інтервалів часу між пострілами, на думку суду, пов`язані з давністю подій і особливістю суб`єктивного сприйняття часу кожною людиною.

В ході судового розгляду кримінального провадження сторона обвинувачення відмовилася від заявленого раніше клопотання про виклик та допит в судовому засіданні свідка ОСОБА_33 та інших зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування свідків, свою відмову мотивувавши тим, що необхідності у допиті вказаних свідків немає, при цьому сторона захисту підтримала позицію прокурора та не наполягала на виклику вказаних свідків для допиту.

Керуючись вимогами ст. 22 КПК України, норми якої визначають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, з огляду на те, що суд не може перебирати на себе функцію обвинувачення та захисту, а також враховуючи те, що сторони відмовилися від допиту свідків сторони обвинувачення, суд не здійснював допит вказаних вище свідків.

Під час судового розгляду стороною обвинувачення в якості доказів винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, суду надано наступні документи, які були досліджені в судовому засіданні та долучені до матеріалів справи:

Витяг з ЄРДР кримінального провадження №0001154 від 09.06.2022 з правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України (т.2 а.с.3-4). За своїм змістом, витяг про внесення відомостей до ЄРДР у відповідності до вимог ст. 214 КПК України є приводом для початку досудового розслідування, а факти, викладені у названому документі, підлягають перевірці та відповідно до вимог ст. 91 КПК України доведенню.

Із рапорту чергової частиниБроварського РУП ГУНП в Київській області вбачається, що 09.06.2022 о 15:04 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що в м. Бровари на вул. Незалежності невідомий чоловік з рушниці здійсним декілька пострілів в бік людей, в результаті чого поранено місцевого жителя (дані встановлюються), якого доставлено до лікарні. В ході проведення невідкладних розшукових дій поліцейськими встановлено місце перебування зловмисника та затримано в порядку ст. 208 КПК України (т.2 а.с.10).

Із рапорту чергової частиниБроварського РУП ГУНП в Київській області вбачається, що 09.06.2022 о 16:45 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що в09.06.2022 о 16:44 в АДРЕСА_8 о 15:00 годині біля багатоповерхового будинку потерпілий ОСОБА_7 отримав вогнепальне поранення у праве плече, потерпілий госпіталізований до Броварської ЦРЛ (т. 2 а.с.11).

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 09.06.2022 зафіксовано, що ОСОБА_7 звернувся до Броварського РУП ГУНП в Київській області із заявою про те, що 09.06.2022 приблизно о 14:30 годині гр. ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою : м. Бровари, вул. Незалежності, здійснив постріл з рушниці в заявника, чим завдав тілесні ушкодження (т.2 а.с.12).

Протоколом огляду місця події від 09.06.2022 з фото таблицями, проведеного в присутності двох понятих, за участі власника квартири ОСОБА_23 , зафіксовано проведення огляду квартири АДРЕСА_9 , з детальним описом навколишньої обстановки; детально прописано розташування кімнат в квартирі та зафіксовано виявлення та вилучення: у вітальній кімнаті на підлозі під шафою виявлено предмет, зовні схожий на рушницю чорного кольору із маркуванням «Target Silah Seneyl 12/76 N.B.D. NS 870 NS TR з номером 16-20102», який поміщено до спец пакету без номеру; на підлозі поблизу предмету, зовні схожого на рушницю виявлено два предмети зовні схожі на гільзу зеленого кольору із маркуванням «SELLIER BELLO 12» та предмет, схожий на патрон синього кольору із маркуванням « НОМЕР_2 », які вилучені та поміщені до паперових конвертів №4 та №5 відповідно; в цій же кімнаті на шафі виявлено два дозволи на зброю на ім`я ОСОБА_5 з № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 , які вилучено та долучено до спец пакету №2461399, а також посвідчення кореспондента на ім`я ОСОБА_5 , яке поміщено до спец пакету №2461399; у спальній кімнаті на дивані виявлено предмет, зовні схожий на пістолет із маркуванням «Форт-12» 9 мм із магазином, у якому виявлено предмети, зовні схожі на набої у кількості 4 шт. із маркуванням «Вій 9 мм Р.А.», які вилучено та поміщено до спец пакету №SUD2020681; у цій же кімнаті на підлозі поблизу дивана виявлено сумку чорного кольору, в якій виявлено предмети, зовні схожі на набої у кількості 37 шт., які поміщено до спец пакету №SUD2020682. Крім цього, із предмету, зовні схожого на рушницю, вилучено змиви : із прикладу рушниці поміщено до паперового конверту №1. Із спускового гачка до конверту №2. Із цівки рушниці до пакету №3. В ході розрядження предмету, зовні схожого на рушницю, у патроннику було виявлено предмет, зовні схожий на набій, який поміщено до конверту №5 (т.2 а.с.17-41).

Протоколом огляду місця події від 09.06.2022 з фото таблицями, проведеного в присутності двох понятих та спеціаліста, зафіксовано проведення огляду земельної ділянки, що розташована на відстані близько 16 м від центру підїзду АДРЕСА_10 , на якій знаходяться : насадження у вигляді дерев, металевий столик розміром 80х180 з лавами з лівого та правого боку. На відстані від будинку близько 18 м та від бордюру дороги 7 м під умовною позначкою №1 знаходиться предмет, зовні схожий на стрілецьку гільзу 12 калібру з маркуванням «12 зірочка». На відстані від будинку близько 12 м та 12 м від бордюру дороги під умовною позначкою №2 знаходиться предмет, зовні схожий на стрілецьку гільзу 12 калібру з маркуванням «12GА зірочка RІO AMMO». На відстані 10 м від бордюра дороги, яка має заїзд з вул. Короленка до прибудинкової території будинку №10 та на відстані близько 20 м від бордюру під умовною позначкою №3 знаходиться предмет, зовні схожий на патрон 12 калібру з маркуванням «12GА зірочка RІO AMMO». Вказані предмети поміщені до паперових конвертів з відповідними написами та підписами учасників. На в`їзді з вулиці Короленка на дорозі під умовною позначкою №4 розташована пляма речовини бурого кольору, також по вул. Короленка на бордюрі на відстані 15 м від будинку №10 під умовною позначкою №5 знаходиться пляма речовини бурого кольору. З вказаних умовних позначок зроблено змиви на ватний тампон, які поміщені в окремі паперові конверти з відповідними написами та підписами учасників. Під час огляду місця події застосовувалася рулетка довжиною 20 м та складено план-схему до огляду місця події (т.2 а.с.42-59).

Постановами про визнання предметів речовими доказами від 09.06.2022 визнано речовими доказами виявлені та вилучені: гільза під №1 з маркуванням 12 зірочка, яку поміщено до паперового конверту №1, гільза під №2 з маркуванням 12GА зірочка RІO AMMO, яку поміщено до паперового конверту №2, патрон під №3 з маркуванням 12GА зірочка RІO AMMO, який поміщено до паперового конверту №3, змив РБК під №4, який поміщено до паперового конверту №4, змив РБК під №5, який поміщено до паперового конверту №5 (т.1 а.с.67-68), на зазначені в постановах речі ухвалами слідчого судді накладено арешт (т.1 а.с.69-70,71-72).

Протоколом пред'явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.07.2022 зафіксовано, що свідок ОСОБА_19 , якого попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, в присутності двох понятих, на фотознімку під №4 впізнав чоловіка, який стріляв у людину 09.06.2022 в м. Бровари, вул. Незалежності біля буд. №10 (т.2 а.с.79-83).

Згідно висновку експерта №КСЕ-19/111-22/26388 від 07.02.2023 надана на дослідження рушниця належить до гладко ствольної вогнепальної зброї, є рушницею моделі «TS870NS» № НОМЕР_1 12 калібру із рухомою цівкою «Кольта» (помповою), придатна до стрільби, виготовлена промисловим способом компанією «Target Silah Seney» (Туреччина), справна. Надана на дослідження гільза з маркуванням « НОМЕР_2 » - стріляна з наданої на дослідження рушниці «TS870NS» № НОМЕР_1 та є частиною рушничного мисливського патрону 12 калібру, а саме стріляною гільзою. Надана на дослідження гільза з маркуванням «12 GA RIO AMMO» - стріляна з наданої на дослідження рушниці «TS870NS» № НОМЕР_1 та є частиною мисливського рушничного патрону 12 калібру, а саме стріляною гільзою. Надана на дослідження гільза з маркуванням «SELLIER&BELLOT12» - стріляна з наданої на дослідження рушниці «TS870NS» № НОМЕР_1 та є частиною мисливського рушничного патрону 12 калібру, а саме стріляною гільзою. На внутрішній поверхні каналу ствола предмету, схожого на рушницю виявлено дифеніламін (який використовується як стабілізатор нітроцелюлоз них порохів), що може свідчити про наявність слідів продуктів пострілу (т.3 а.с.77-91).

Згідно висновку експерта №СЕ-19/111-22/26318 від 27.10.2022 з числа наданих на дослідження патронів : - 39 патронів належать до боєприпасів до вогнепальної зброї, є рушничними мисливськими патронами 12 калібру, що виготовлені промисловим способом; - 1 патрон - не належить до боєприпасів до вогнепальної зброї, є рушничним патроном 12 калібру, що споряджений кулею з еластичного матеріалу, призначений для придушення агресивності нападаючого шляхом болючої дії за рахунок кінетичної енергії еластичної кулі, а також для проведення тренувальних занять і відпрацювання навичок поводження зі зброєю. З числа наданих на дослідження патронів : - 37 патронів придатні до стрільби; встановити придатність до стрільби патрону з маркуванням « НОМЕР_2 » та трубкою гільзи рожевого кольору, 1 патрону з маркуванням « НОМЕР_2 » та трубкою гільзи чорного кольору і 1 патрону з маркуванням « НОМЕР_5 » - не представилося можливим в зв`язку з демонтажем патронів (т.2 а.с.152-158).

В протоколі огляду речових доказів від 27.06.2022 зафіксовано проведення огляду речових доказів : «Дозвіл на зброю», який виданий на ім`я ОСОБА_5 , на право зберігання «ФОРТ-12Р», к-р 9 мм, № НОМЕР_6 , дозвіл виданий 28.04.2015, дійсний до 17.11.2017 та термін дії дозволу продовжено до 17.11.2023; «Дозвіл на зброю», який виданий на ім`я ОСОБА_5 06.04.2016 на право зберігання «TargetX7», кр 12*76 №16-20102, дозвіл дійсний до 06.04.2019 та термін дії дозволу продовжено до 06.04.2022; «Посвідчення журналіста» на ім`я ОСОБА_5 , періодичне видання журнал «Час аналітики», реєстраційне свідоцтво КВ №24368-14208Р від 24.02.2020, дійсне до 21.12.2022 (т.2 а.с.159-167).

В повідомленні засновника і видавця журналу «Час аналітики» вбачається, що ОСОБА_5 дійсно звертався в редакцію журналу з метою працевлаштування і був зарахований на посаду кореспондента журналу «Час аналітики» на гонорарній основі, йому було видане редакційне посвідчення і довідка №41 від 21.12.2020, 01.12.2021 редакцією журналу прийнято рішення про звільнення ОСОБА_5 з посади кореспондента журналу «Час аналітики», а посвідчення анулювати (т.3 а.с.104).

У висновку судово-психіатричного експерта №371 від 09.08.2022 зазначено, що ОСОБА_5 під час діяння, в якому підозрюється, і в теперішній час не виявляв і не виявляє ознак психічних розладів, під час діяння (09.06.2022) за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, ОСОБА_5 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру; не потребує лікування залежності від алкоголю чи наркотиків. У період правопорушення ОСОБА_5 не перебував у будь-якому фізіологічно-нормальному емоційному стані, в т.ч. стані фізіологічного афекту, а знаходився у стані певного емоційного збудження, який виник в ході суб`єктивно-проблемної ситуації, на фоні стану алкогольного сп`яніння, та не досягав афективної глибини (т.2 а.с.182-185).

В повідомленні адміністрації КНП «БРОВАРСЬКА БАГАТОПРОФІЛЬНА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ» ВІД 09.08.2022 ПІД №1609 зазначено, що гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був доставлений каретою швидкої допомоги у відділення екстреної невідкладної спеціалізованої допомоги 09.06.2022 о 15:36 годині, був оглянутий лікарем та госпіталізований у центр «Травматології та ортопедичної реабілітації» з діагнозом перелом верхнього кінця плечової кістки. Стаціонарне лікування з 09.06.2022 по 01.08.2022, виписаний у задовільному стані для подальшого амбулаторного лікування. Видалення сторонніх тіл правого плечового суглобу можливе в плановому порядку (т.2 а.с.193).

Згідно висновку експерта №59, експертизу проведено 24.08.2022-29.08.2022, при судово-медичній експертизі по медичній документації на ім`я ОСОБА_7 виявлене вогнепальне сліпе шротове поранення в області правого надпліччя та правого плеча у вигляді зяючої вогнепальної рани з дефектом шкіри на та мяких тканин в області правого надпліччя, численних крапкових вогнепальних ран в області правого надпліччя, розмізкування мязів правого надпліччя, відкритого багатоуламкового перелому правої плечевої кістки в області голівки, шийки та верхньої третини діафізу зі значним дефектом кісткової тканини, численних шротин в області рани, розвитку крововтрати, травматичного шоку та посттравматичного плекситу справа. Виявлене тілесне пошкодження утворилося при пострілі з вогнепальної зброї патронами зі шротом, по строку може відповідати 09.06.2022 та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Враховуючи характер та розташування тілесних пошкоджень, виявлених при судово-медичній експертизі по медичній документації на ім`я ОСОБА_7 , вони могли утворитись при обставинах вказаних потерпілим в протоколі допиту, а саме при здійсненні одного пострілу з вогнепальної зброї в область правого плечового суглобу потерпілого при знаходженні нападника напроти потерпілого на відстані приблизно 1-1,5 м. (т.2 а.с.201-205).

В протоколі огляду від 12.11.2022 зафіксовано проведення огляду соціальних мереж, які наявні у відкритому доступі мережі інтернет, а саме розміщену інформацію по факту стрілянини в АДРЕСА_2 , 09.06.2022 (т.2 а.с.212-222).

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 01.12.2022 за участі свідка ОСОБА_19 , проведеного з метою перевірки і уточнення наданих відомостей під час допиту, останній розповів про обставини події, яка мала місце 09.06.2022, а саме повідомив, що він почув перший постріл, спочатку не зрозумів, що це за звук, і тільки після другого пострілу він виглянув у вікно з балкону квартири, яка розташована на 4-му поверсі будинку, та побачив двох людей, один з яких з голим торсом та рушницею в руках, а в інший був поранений, в нього була окровавлена футболка, він тримав руку на правому плечі та кликав на допомогу. Особа, яка тримала рушницю, в бік пораненого висловлювалася нецензурною лайкою, окрім того, що особа з рушницею йшла у напрямку пораненого, вона більше не вчиняла ніяких дій, та вслід пораненому свідок почув погрозу про те, що «якщо він його ще раз побачить на цьому подвір`ї то вже точно вб`є» (т.2 а.с.225-231).

Суд погоджується із зауваженням захисника ОСОБА_6 , що слідчий експеримент проводився в грудні, а сама подія мала місце в червні, коли в дворі було зелено, наявна велика кількість дерев, однак, на думку суду, твердження захисника, що свідок ОСОБА_19 не міг роздивитися нападника і постраждалого, є лише припущенням захисника, в судовому засіданні під час допиту свідок ОСОБА_19 надав свідчення, які істотно не відрізняються від тих, які він надавав під час проведеного слідчого експерименту.

Згідно з ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Відповідно до положень ст. 86 КПК України - доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому КПК України.

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Суд критично оцінює та не бере до уваги наданий стороною обвинувачення та досліджений в судовому засіданні протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.08.2022 за участі свідка ОСОБА_34 (т.1 а.с.84-88), та не може покласти його в основу вироку, оскільки цей доказ отриманий з порушенням порядку, встановленого Кримінальним процесуальним законом, а саме ч.1 ст. 228 КПК України, відповідно до якої перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнавати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.

Проте із дослідженого в судовому засіданні протоколу впізнання особи по фотознімкам за участю свідка ОСОБА_34 дотримання встановленого ч. 1 ст. 228 КПК України порядку не вбачається та не вказано, за якими саме прикметами чи сукупністю ознак свідок може впізнати особу.

Невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Адже для прийняття законного й обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2022, справа № 756/10060/17).

Враховуючи викладене, зазначений протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.08.2022 за участі свідка ОСОБА_34 (т.1 а.с.84-88) суд визнає недопустимим доказом.

Крім того, суд критично оцінює надані під час проведення слідчого експерименту 01.12.2022 свідком ОСОБА_35 покази з огляду на те, що в судовому засіданні під час допиту свідок ОСОБА_36 повідомив суду, що він не бачив, як цілився обвинувачений, він лише почув два постріли, після яких вийшов на балкон та побачив поранену людину, потім почув третій постріл, а через декілька секунд із-за дерева вийшов обвинувачений з рушницею, з чого потерпілий зробив висновок, що стріляв саме він, тому повідомив про це слідчому. На уточнюючі питання свідок відповідав, що сам момент пострілів він не бачив, лише чув звуки пострілів та бачив поранену людину та особу з рушницею, яка вийшла із-за дерев та йшла за пораненим.

Водночас згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 01.12.2022 за участі свідка ОСОБА_34 , останній повідомив, що він з балкону квартири, яка розташована на 4-му поверсі під`їзду №1 будинку, спостерігав за подіями, які відбувалися у подвір`ї, а саме він спочатку почув вибухи з вулиці, а потім побачив людину, яка дуже голосно кричала та стріляє по іншій людині зі своєї рушниці, намагаючись чи підстрелити чи вбити цю людину. При цьому особа з рушницею стояла ближче до дитячого майданчика серед дерев та цілилася в пораненого, здійснила постріл в його бік, однак не попала. Свідок чув три постріли, а бачив один. Далі поранена особа почала рухатись на вихід з подвіря, а особа з рушницею продовжувала йти за пораненим та говорячи «ти йди, я сподіваюсь, що ти загинеш», «щоб я тебе тут ніколи більше не бачив» та все це супроводжувалося нецензурною лайкою, тримаючи рушницю в руках. Після подій свідок вийшов на вулицю та знайшов у двох місцях пластмасові контейнери для патронів: 1 біля дерева, де свідок показував місце розташування стрільця; 2 біля воріт на виїзді з подвір`я (т.3 а.с.92-99).

Враховуючи викладене протокол проведення слідчого експерименту від 01.12.2022 за участі свідка ОСОБА_34 , складений в ході досудового розслідування, суд не може взяти до уваги, виходячи з такої засади кримінального провадження, як безпосередність дослідження показань, яка закріплена у ст. 23 КПК України, а згідно ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 цього Кодексу.

Суд не бере до уваги висновки балістичної експертизи від 04.10.2022 №СЕ-19/111-22/30014-БЛ наданого на дослідження пістолета «Форт-12Р», № НОМЕР_6 калібру 9 мм Р.А. та пістолетних патронів «ВІЙ» калібру 9 мм Р.А. (т.2 а.с.172-178), оскільки вони не містять інформації, яка б мала доказове значення по даній справі, а отже являється неналежним доказом у даній справі.

Інші досліджені судом та долучені до матеріалів справи документи з матеріалів кримінального провадження (заява ОСОБА_23 про дозвіл працівникам поліції на огляд квартири, постанови про призначення групи прокурорів та слідчої групи, клопотання слідчих, ухвали слідчих суддів, запити, супровідні листи, та інші), не підтверджують і не спростовують винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, однак підтверджують дотримання кримінального процесуального законодавства при проведенні досудового розслідування та допустимість отриманих в ході його проведення доказів.

В ході судового розгляду суд, відповідно до ст. 22 ч.6 КПК України, п. 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», сприяв кожній із сторін мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом: був допитаний обвинувачений, свідки, досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення та стороною захисту. Проти закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами сторони кримінального провадження не заперечували.

Таким чином, відповідно до чинного законодавства всі наявні в справі докази, які були зібрані органом досудового розслідування в підтвердження вини обвинуваченого з метою з`ясування їх належності та допустимості були перевірені судом у відкритому судовому засіданні відповідно до ст. 23 КПК України за участю учасників кримінального провадження і кожному з них судом була дана оцінка, як це вимагає ст. 94 КПК України, бо для прийняття правильного, неупередженого та остаточного рішення суду жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальних прав сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Згідно вимог ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Керуючись вимогами ст. 337 КПК України, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 з урахуванням обставин справи підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, а не за ч. 2 ст. 15 ч., 1 ст. 115 КК України як закінчений замах на вбивство, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, як кваліфіковано стороною обвинувачення, виходячи з наступного.

Так, органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_5 були кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч., 1 ст. 115 КК України як закінчений замах на вбивство, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

При цьому суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.

Пунктом 4 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» визначено, що закінчений замах на умисне вбивство особи вчиняється з прямим умислом, коли винна особа усвідомлювала суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно-небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Згідно п. 22 даної Постанови, при вирішенні питання про наявність у діях особи умислу на вбивство суд повинен виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій, попередню поведінку і потерпілого, їхні взаємовідносини. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного.

При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим.

Згідно ст. 24 КК України прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Розмежовуючи замах на умисне вбивство та умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, потрібно надати оцінку сукупності обставин, які можуть бути передумовою для висновку про спрямування умислу обвинуваченого. Сама лише локалізація тяжкого тілесного ушкодження та спосіб його нанесення, без урахування інших обставин, не свідчать про умисел на позбавлення життя. Замах на позбавлення життя особи може бути вчинено лише з прямим умислом, тобто коли обвинувачений усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у виді смерті людини і бажає їх настання. За відсутності умислу на позбавлення людини життя дії обвинуваченого кваліфікуються за їх фактичними наслідками.

Наведений підхід є обґрунтованим ще й з огляду на ту обставину, що замах є вчиненням особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Разом із тим згідно з наведеними фактичними обставинами не існувало причин, що перешкоджали вчиненню злочину, а отже, злочин припинено з волі винного, що виключає підставу для кваліфікації його дій як замах на вбивство.

Таким чином, розмежовуючи замах на умисне вбивство та заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, необхідно визначити ознаки, які характеризують об`єктивні прояви складу злочину, обставини, які вказують на умисел позбавити особу життя, а також наявність або відсутність не залежних від волі підсудного причин, які за наявності умислу на позбавлення життя особи не дозволили довести злочин до кінця.

ВС у постанові від 09.10.2018 у справі № 760/4968/15-к роз`яснив, що при відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Для з`ясування змісту та спрямованості умислу особи при дослідженні доказів їм необхідно виходити з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. Суд вказав, що визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи. Порушення цієї вимоги породжує серйозні помилки щодо кваліфікації злочину.

Разом з тим суд зважає на сталі й послідовні показання обвинуваченого ОСОБА_5 про відсутність в нього умислу на позбавлення життя потерпілого, які є чіткими, мають логічний характер, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, об`єктивно узгоджуються між собою та не суперечать показанням допитаних у судовому засіданні свідків і підстав ставити їх під сумнів судом не встановлено.

У своїх рішеннях у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 (п. 65) ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стороною обвинувачення в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами зазначений в обвинувальному акті факт того, що після того, як ОСОБА_7 з метою врятувати своє життя повернувся до ОСОБА_5 спиною та почав рухатися в протилежному від нього напрямку, ОСОБА_5 , рухаючись за ОСОБА_7 здійснив ще два постріли в сторону потерпілого, і лише після цього, вважаючи, що досяг своєї злочинної мети та виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме вбивства ОСОБА_7 , залишив місце вчинення злочину, однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

Жоден із допитаних в судовому засіданні свідків не підтвердив, що всі постріли ОСОБА_5 здійснював в сторону потерпілого ОСОБА_7 , водночас свідок ОСОБА_24 підтвердила покази ОСОБА_5 , що перший постріл він здійснив не в бік ОСОБА_7 , а в повітря, після цього пострілу останній не пішов, подільші події вона не бачила, так як відійшла від столу, лише чула постріли. Всі інші свідки в судовому засіданні вказали, що вони момент пострілів не бачили, а лише чули звуки.

Суд зазначає, що саме про умисел на завдання тілесних ушкоджень свідчить поведінка обвинуваченого з огляду на те, що він зарядивши рушницю здійснив лише один постріл в бік потерпілого поранивши праве надпліччя останнього. Це підтверджує, що умисел обвинуваченого був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, а тому відповідальність настає за тілесні ушкодження, які було заподіяно фактично.

При цьому суд зазначає, що за характером і локалізацією тілесних ушкоджень, за обраним способом їх завдання інтелектуальна ознака вини ОСОБА_5 з урахуванням хронології перебігу конфлікту і стосунків з потерпілим характеризується усвідомленням створюваної небезпеки для життя з обов`язком і фактичною можливістю передбачати настання смерті. Постріл припав на місце, яке не являється вразливим органом. Така поведінка підсудного вказує на його переконання у тому, що його дія не здатна привести до фатального кінця, що характеризує його вину за вольовою ознакою відсутності передбачення чи бажання ним смерті потерпілого.

Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесне ушкодження після здійснення одного пострілу, він був у свідомості, міг безперешкодно рухатися та пішов у визначеному ним напрямку, а ОСОБА_5 , виконавши всі необхідні дії, які залежали від його волі, маючи можливість здійснити ще постріли в потерпілого, не зробив цього, оскільки досяг своєї мети, а саме потерпілий ОСОБА_7 пішов геть з місця події, що підтверджує те, що ОСОБА_5 не мав наміру його вбивати.

Крім того, суд враховує й віктимну поведінку потерпілого ОСОБА_37 , яка передувала злочину, а саме з усіма сварився, провокував конфлікт, водночас суд звертає увагу, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 не є співмірними поведінці потерпілого та наслідкам для останнього.

Мета застосованого ОСОБА_5 насильства детермінована характером, змістом і спрямованістю вчинених ним дій, які пов'язані із використанням вогнепальної зброї - рушниці, застосованої з метою нанесення тілесних ушкоджень. За встановленими судом обставинами відсутні підстави стверджувати про те, що психічне ставлення до заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 не є умисним. Спрямованість дій засудженого на завдання потерпілому фізичної шкоди обумовлює висновок про те, що саме заподіяння тілесного ушкодження було метою його поведінки. За відсутності конкретних особливостей і властивостей його особистості, які би могли завадити передбачати відповідні наслідки своїх дій, не викликає сумніву, що обвинувачений прагнув заподіяти суспільно небезпечні наслідки, оскільки для цього достатньо загального емпіричного досвіду щодо результатів застосування вогнепальної зброї для здійснення пострілу в праве надпліччя потерпілого. Взаємозалежність і взаємообумовленість об'єктивних і суб'єктивних обставин переконливо свідчить про те, що мисленим уявленням обвинуваченого ОСОБА_5 про результат своїх дій охоплювалось, зокрема, заподіяння тілесного ушкодження, і наявність такої мети була встановлена судом за фабулою, формулюванням і формулою обвинувачення, визнаного доведеним.

Враховуючи зазначене, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, згідно з вимогами статей 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_5 скоїв тяжкий злочин, який становить підвищену небезпеку для суспільства, оскільки життя та здоров`я людини згідно ст. 3 Конституції України визнано державою найвищою соціальною цінністю.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він : раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (т.2 а.с.77); за місцем реєстрації на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває (т.2 а.с.73-74); не одружений, має постійне місце проживання (т.2 а.с.75), сталі сімейні зв'язки (проживає разом із батьком, має повнолітнього сина, з яким підтримує добрі відносини), за місцем проживання характеризується як особа, яка порушень громадського порядку не допускає, алкогольними напоями та наркотичними речовинами не зловживає, скарги від сусідів не надходили (т.2 а.с.76), являється військовослужбовцем ЗСУ (т.2 а.с.104,106); за місцем служби характеризується позитивно, втім не раз був помічений у стані алкогольного сп`яніння та слабо реагував на зауваження командирів із цього приводу (т.2 а.с.78), за місцем попередньої роботи характеризується виключно позитивно (т.3 а.с.121,122), згідно записів в трудовій книжці весь свій трудовий шлях був офіційно працевлаштований (т.3 а.с.123-126).

Суд зазначає, що досліджуючи механізм конкретного злочину, необхідно ретельно вивчати не лише особу злочинця, а й особу жертви. Важливо, що переважно злочини відбуваються через значний внесок жертви в те, що з нею сталося, тому злочин можна вважати результатом дій обох злочинця і жертви.

Роль жертви в кримінологічному механізмі конкретного злочину може бути як зовсім нейтральною, так і максимально провокаційною, такою, що спонукає до вчинення злочину. У віктимологічному контексті жертва залишається такою навіть тоді, коли її дії є протиправними, а вона стала жертвою в результаті відображення посягання.

Так, як вбачається з показів свідка ОСОБА_38 , безпосередньо перед вчиненням злочину обвинуваченим ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_7 об`єктивно для суду безпричинно висловлював образи в бік обвинуваченого ОСОБА_5 , в тому числі через службу в ЗСУ, хватав та тримав його за горло, потім наніс обвинуваченому удар в ушкоджену руку, чим спричинив обвинуваченому фізичний біль, що, відповідно, потягнуло за собою прогнозовану образу обвинуваченого на дії потерпілого, та, як наслідок, - бажання обвинуваченого ОСОБА_5 спричинення потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Суд вважає, що з огляду на обставини справи, які судом встановлені в судовому засіданні з належних та допустимих доказів, потерпілий ОСОБА_7 мав до вчинення злочину поведінку, яка була максимально провокативною, тобто, такою, яка фактично спровокувала вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 злочину.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

В роз`ясненнях постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що судам треба мати на увазі, що наведений у ч. 1 ст. 66 КК перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч. 1 цієї статті (наприклад, вчинення злочину внаслідок збігу випадкових обставин чи неправильної поведінки потерпілого, відвернення підсудним шкідливих наслідків злочину, часткове відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди). Визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 3 постанови Пленуму ВСУ № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», щире розкаяння характеризує суб'єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У постанові від 18.09.2019 (справа № 166/1065/18) Верховний Суд зазначив, що розкаяння передбачає, крім визнання факту скоєння злочину, ще й дійсне визнання власної провини, щирий жаль та осуд своєї поведінки.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає його щире каяття, яке полягало в критичному ставленні до своєї злочинної поведінки, усвідомлення протиправності своїх дій та їх осуді, у тому числі шляхом повного визнання вини за ч. 1 ст. 121 КК України і готовності нести кримінальну відповідальність, що виглядало перед судом правдиво та досить переконливо; активне сприяння розкриттю вчинених злочинів, яке полягало в наданні зізнавальних показів; віктимна поведінка потерпілого, яка передувала вчиненню злочину та певним чином стимулювала неправомірні дії обвинуваченого.

Обтяжуючою покарання обставиною, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, суд вважає вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

Водночас суд не погоджується з позицією сторони обвинувачення щодо існування такої обставини, яка обтяжує вину обвинуваченого ОСОБА_5 , як вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Свою незгоду з такою обставиною суд обгрунтовує тим, що хоча в Україні і введено воєнний стан, який діяв на час скоєння даного кримінального правопорушення, однак дана обставина жодним чином не свідчить про скоєння злочину з використанням умов воєнного стану, оскільки у м. Бровари Київської області на той час не було воєнних дій чи тимчасової окупації. Зважаючи на фактичні обставини справи, те що конфлікт між обвинуваченим та потерпілим стався на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, а тому, на переконання суду, відсутній зв'язок між вчиненим кримінальним правопорушення та діючим в країні воєнним станом, тому суд в даному випадку не застосовує таку обтяжуючу обставину, як вчинення злочину з використання умов воєнного стану.

Вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, суд враховує, що ВС у постанові від 17.04.2018 (справа № 298/95/16-к) зазначив, що у частині другій статті 65 КК встановлено презумпцію призначення більш м'якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов'язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, обставини кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, враховуючи віктимну поведінку потерпілого, який не має до обвинуваченого будь яких матеріальних чи моральний претензій і в своїй позиції щодо міри покарання поклався на розсуд суду, а також те, що обвинувачений дає критичну оцінку своїм діям, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, що за переконанням суду повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв'язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання винному.

Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено, оскільки під час судового розгляду не встановлено обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Разом з тим, сторона захисту просить суд про застосування вимог ст. 75 КК України, оскільки обвинувачений збирається продовжувати службу в ЗСУ та захищати державу.

Вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002, в якому Суд зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».

Так, ч. 1 ст. 75 КК України встановлено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов'язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно, на підставі ст. 65 КК України суд вважає, що з урахуванням тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та його характеризуючих обставин, які були досліджені судом, усвідомлення останнім протиправності своєї злочинної поведінки, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 не притягувався до кримінальної відповідальності, має намір захищати Батьківщину в рядах Збройних Сил України, по місцю проживання та служби характеризується позитивно, тому до обвинуваченого доцільно застосувати такий вид покарання як позбавлення волі строком на 5 (п'ять) років, з застосуванням положень ст. 75, та положень ст. 76 КК України, - як превентивний захід до вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання щодо тривалості іспитового строку, суд враховує наявність обтяжуючої покарання обставини, та вважає за доцільне з метою виконання приписів статей 50 та 65 КК та забезпечення виправлення обвинуваченого встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 роки.

Застосовуючи до обвинуваченого положення ч. 1 ст. 76 КК України, суд враховує, що останній є військовослужбовцем та проходить службу в лавах ЗСУ, у зв`язку з чим суд на підставі ч. 1 ст. 163 КВК України та Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №337 від 17.09.2020, покладає обов`язок нагляду за відбуттям ОСОБА_5 покарання з випробування під час іспитового строку, на командира військової частини, в якій ОСОБА_5 проходитиме військову службу.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбування покарання ОСОБА_5 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення, а саме строк затримання з 09.06.2022 (т.2 а.с.89-92) та строк тримання останнього під вартою з розрахунку день за день.

З приводу заявлених прокурором в інтересах держави в особі КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» територіальних громад Броварського району Київської області позовних вимог до обвинуваченого ОСОБА_5 суд приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ від 07.07.1995 року № 11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат", термін і обгрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Заявлений прокурором в інтересах держави в особі КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» територіальних громад Броварського району Київської області цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення підлягає задоволенню в повному обсязі за наявності калькуляції на підтвердження проведення КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» лікування ОСОБА_7 та понесені при цьому лікарнею витрати на суму 40853,99 грн (т.1 а.с.93-94).

Підтверджені документально процесуальні витрати на залучення експертів відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , з якого стягнути на користь держави 27581,40 грн. (т.3 а.с.106,107,108,109,110,111,112).

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України. Разом з тим, згідно ухвал слідчого судді від 17.06.2022 на речові докази у кримінальному провадженні був накладений арешт (т.2 а.с.69-70,71-72), який слід скасувати у відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Приймаючи до уваги призначене покарання, суд вважає за необхідне звільнити останнього з-під варти та обрати до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов'язання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 369-378 КПК України, ч. 1 ст. 121 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув'язнення з 09.06.2022 по 08.11.2023 з розрахунку один день попереднього ув'язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1, 4 ст. 76 КК України, ч. 1 ст. 163 КВК України та Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №337 від 17.09.2020, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини, в якій ОСОБА_5 проходитиме військову службу;

2) повідомляти командира військової частини, в якій ОСОБА_5 проходитиме військову службу про зміну місця проживання, служби.

У разі звільнення з військової служби до завершення встановленого іспитового строку тривалістю два роки на підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 виконання наступних обов`язків: періодично з'являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Відповідно до вимог ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно в залі суду.

До набрання вироком законної сили обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на строк не більше двох місяці, а саме до 08.01.2024, наступні обов'язки:

- прибувати на виклики суду за першою вимогою на визначений час;

- повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та місця служби/роботи.

Цивільний позов прокурора Броварської окружної прокуратури Київської області в інтересах КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» територіальних громад Броварського району Київської області до ОСОБА_5 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення задовольнити.

Cтягнути з ОСОБА_5 на користь КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» територіальних громад Броварського району Київської області кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_7 в сумі 40853,99 грн. (сорок тисяч вісімсот п`ятдесят три грн. 99 коп).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати в сумі 27581,40 грн. (двадцять сім тисяч п`ятсот вісімдесят одна грн. 40 коп.).

Скасувати арешт, накладений ухвалами Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.06.2022 на : змив з прикладу рушниці, змив із спускового гачка рушниці, змив з цівки рушниці, гільзу з написом «SELLIER BELLO 12», 1 предмет схожий на патрон синього кольору та 1 предмет схожий на патрон білого кольору, предмет схожий на пістолет «Форт-12», магазин та 4 набої, посвідчення журналіста та 2 дозволи на зброю, 37 предметів, схожих на набої, предмет схожий на рушницю, гільзу під №1 з маркуванням на денці 12 зірочка, гільза під №2 з маркуванням 12 GA RIO AMMO, патрон під №3 з маркуванням 12 GA RIO AMMO, змив РБК під №4, змив РБК під №5.

Речові докази по справі

-змив з прикладу рушниці, змив із спускового гачка рушниці, змив з цівки рушниці, гільзу з написом «SELLIER BELLO 12», 1 предмет схожий на патрон синього кольору та 1 предмет схожий на патрон білого кольору, гільзу під №1 з маркуванням на денці 12 зірочка, гільза під №2 з маркуванням 12 GA RIO AMMO, патрон під №3 з маркуванням 12 GA RIO AMMO, змив РБК під №4, змив РБК під №5 - знищити після вступу вироку в законну силу;

-предмет схожий на пістолет «Форт-12», магазин та 4 набої, посвідчення журналіста та 2 дозволи на зброю повернути власнику за належністю після вступу вироку в законну силу;

-37 предметів, схожих на набої, рушницю моделі «TS870NS» № НОМЕР_1 12 калібру - конфіскувати у власність держави після вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1