ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1196/24 Провадження№ 1-кс/636/177/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуїв клопотання прокурора Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна,

встановив:

Прокурор Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області з клопотанням про арешт майна, а саме: металеву драбину сірого кольору, без маркувань, приблизною висотою 2м.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на те, що 08.02.2024 року до чергової частини Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який являється головою ОСББ житлових будинків у місті Чугуїв, про те, що 04.02.2024 за адресою: АДРЕСА_1 невстановлена особа шляхом вільного доступу проникла до приміщення бомбосховища, де здійснила крадіжку драбини, чим завдала матеріальної шкоди. Відомості про кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України внесено Чугуївським РУП ГУНП в Харківській області, до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2024 за N? 0000143 за попередньою кваліфікацією ч. 4 ст. 185 КК України. Громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , м.т. НОМЕР_1 , надав пояснення, згідно яких встановлено, що 04.02.2024 невідома особа викрала розкладну драбину у бомбосховищі, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вхід до даного приміщення у вільному доступі через 1 під?їзд будинку, так як місто Чугуїв Харківської області перебуває під обстрілами військовослужбовців РФ.

Також відібрано пояснення у громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який пояснив, що 04.02.2024 приблизно об 11:00 год перебуваши на вулиці Кожедуба міста Чугуїв Харківської області побачив напис «Бомбосховище» на житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Після чого зайшов до вищезазначеного приміщення, та побачив металеву драбину, та взяв її до рук, та покину «бомбосховище». Перебувавши на вулиці Червоно Маніжна побачив знайомого йому чоловіка на ім?я ОСОБА_6 та запропонував йому придбати в нього драбину, так як вона може бути потрібна у господарчих справах. Після чого ОСОБА_6 придбав у нього металеву драбину за 700 грн.

10.02.2024 року під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 в період часу з 16 годин 30 хвилин до 16 годин 52 хвилин в присутності двох понятих із застосуванням фотоапарату Canon АЗ 100 у встановленому законом порядку при огляді на відкритій ділянці місцевості ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 видав співробітникам поліції металеву драбину сірого кольору, без маркувань, приблизною висотою 2м.

Огляд місця події проводив слідчий СВ Чугуївського РУП ГУНІ в Харківській області капітан поліції ОСОБА_8 .

Вище вказана драбина була вилучена та поміщені до камери зберігання речових доказів до Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська обл., м. Чугуїв, вул., Гвардійська 31. 10.02.2024 року було винесено постанову про визнання вещевказних речей речовими доказами.

Вищевказані предмети відповідають критеріям, зазначеним ст. 98 КПК України, а саме є предметом кримінального правопорушення, тобто предметом злочину, у зв?язку з чим існують підстави для його арешту з метою збереження, як доказу вчинення кримінального правопорушення. Завданнями застосування арешту майна є запобігання можливості, зокрема, його приховування, пошкодження, псування, знищення та відчуження (ч. 1 ст. 170 КПК України).

Вказані факти підтверджуються матеріалами, які долучені до клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України прокурор звертається до суду з клопотанням про арешт майна третьої особи.

У відповідності до ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров?я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

У відповідності до ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, а також одержані внаслідок кримінального правопорушення.

Тимчасове вилучення майна може бути здійсненне під час обшуку та огляду, що передбачено ч. 2 ст. 168 КПК України. Частиною першою ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна с тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи, що майно є важливим доказом у даному провадженні, а також, в даному провадженні необхідно провести ряд слідчих та інших що процесуальних дій, тому для забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та для запобігання ризикам приховування, пошкодження, псування, знищення та відчуження даного доказу, які об?єктивно існують у разі незастосування такого заходу, з метою забезпечення збереження речових доказів, з метою проведення ряду судових експертиз, а також встановлення істини у даному кримінальному провадженні.

Вказані відомості про вчинене кримінальне правопорушення 09 лютого 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000143 за ознаками складу кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

12 лютого 2024 року було винесено постанову про визнання вищевказаної речі речовим доказом.

Прокурор в поданій до суду письмовій заяві підтримав вказане клопотання та просив його задовольнити з підстав, викладених вище, а також просив розглянути клопотання за його відсутності.

Слідчий суддя, дослідивши документи та матеріали, якими прокурор обґрунтовує клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вказаного клопотання, виходячи з наступного.

Статтею 41 Конституції України передбачений виключно судовий порядок позбавлення права власності.

Як вбачається з ч. ч. 1, 2 і 3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Метою арешту майна є, зокрема, забезпечення кримінального провадження. Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом кримінального правопорушення, засобом чи знаряддям його вчинення, тощо. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Прокурором доведено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а також, що тимчасово вилучене майно, визнано речовим доказом відповідно до ст. 98 КПК України та обґрунтована необхідність заборони у користуванні та розпорядженні зазначеним майном, оскільки існує ризик того, що воно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене, втрачене, використане, перетворене, відчужене, передане, пересунуте, що призведе до втрати слідів, які можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні. Таким чином, враховуючи вище викладені ризики відносно вилученого майна як доказу у цьому кримінальному провадженні, приймаючи до уваги, що його втрата або зникнення, значно ускладнить або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню. При цьому враховується розумність та співрозмірність обмеження права володіння завданням цього кримінального провадження. Також слідчий суддя вважає, що арешт тимчасово вилученого майна не призведе до негативних наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, в зв`язку з неприбуттям в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду цього клопотання слідчим суддею не здійснювалося.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 107, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене під час огляду місця події майно, а саме: 1) металеву драбину сірого кольору, без маркувань, приблизною висотою 2м.

Зберігання вищевказаного майна здійснювати в камері схову Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Гвардійська, буд. 31.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1