Номер провадження: 11-сс/813/176/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 29.12.2023 про накладення арешту на майно в межах к/п №0000244 від 15.02.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 190, ч.ч. 1, 2 ст. 255 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000244 від 15.02.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 190, ч.ч. 1, 2 ст. 255 КК України було задоволено клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 та накладено арешт на майно із забороною користування та розпорядження, вилучене 22.11.2023 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- грошові кошти номіналом 100 доларів США: РА02770172В, PF 14608192G, PF14608193J, PF14608194J, PB G, ME39293659A, LK46864750 A, LL05864472J, ML73187397B, PB06767439G, PF14608190J, PE09698661D, PD41678914C, PD41678913C, PD41678912C, PK29585780E, LB03553598F, PB67297279G, PL01209778C, PK05465644F, PF32985188L, PJ38176434A, PA02770171B, PB67297278G, PB76213779A, MF60391232C, PB69171660A, PL01209775C, PF14608180J, PF14008181J, KC39301347A, KK76070301A, CB82633709F, HB50553840R, PF14608196J, PA02770123B, PL84161711G, MB34474328S, PF32985189L, PB61702426C, PJ61728050A, MF23964763F, PC26368748B, PF46820770D, PK80465279D, PB59963360F, PB27000878M, PL35639337C, в загальній кількості 48 купюр упаковано до сейф-пакету № PSP 00072295;

- комп`ютер системний блок № А266267, який упаковано до 2-х поліетиленових пакетів із біркою.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя прийшов до переконання, що вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України, у зв`язку із чим вважав за необхідне накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів, конфіскації майна, як виду покарання, а також можливості забезпечення спеціальної конфіскації.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 зазначив, що вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою, винесеною із порушенням норм процесуального права, з огляду на наступне:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 13.12.2023 клопотання про арешт майна було повернуто прокурору та встановлено строки у 72 години на усунення недоліків, проте прокурор звернувся до суду з виправленим клопотанням лише 25.12.2023, тобто з грубим порушенням строків, передбачених КПК України;

- слідчим суддею не враховано того, що обшук, який було проведено 22.11.2023 за адресою: АДРЕСА_1 проводився без участі власника зазначеної квартири, а також без участі захисника чи представника особи, яка володіє грошовими коштами, що були вилучені під час обшуку;

- в супереч вимогам ч. 1 ст. 236 КПК України, слідчим СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_10 не було сповіщено особу про обшук його нерухомого майна, а також не вжито належних заходів для забезпечення присутності під час проведення обшуку осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені та захисника;

- слідчим суддею не взято до уваги, що вилучені гроші у сумі 4 800 доларів США є власністю ОСОБА_8 , який залишив їх на зберігання своїй донці підозрюваній ОСОБА_9 , при цьому наявність у ОСОБА_8 грошових коштів в такій сумі підтверджується виписками про надходження на його рахунок коштів та випискою про їх зняття;

- у судовому засіданні прокурор повідомив слідчого суддю, що належність грошових коштів підозрюваній вони не встановлювали та навіть не цікавились чи зазначені кошти їй належать, проте вказані обставини слідчим суддею не прийняті до уваги;

- в супереч вимогам ч. 9 ст. 236 КПК України, другий примірник протоколу обшуку слідчий ОСОБА_10 після закінчення проведення обшуку особі, приміщення якої обшукувалось чи ОСОБА_9 не вручено.

Посилаючись на викладене, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна та зобов`язати уповноважену особу СУ ГУНП в Одеській обл. негайно повернути власнику грошей ОСОБА_8 чи/або його представнику, гроші в сумі 4 800 доларів США та комп`ютер системний блок № А266267, які були вилучені 22.11.2023 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, зазначених вимог закону дотримався в повному обсязі.

Як вбачається зі змісту клопотання прокурора про накладення арешту на майно в межах к/п №0000244 від 15.02.2023 (а.с. 1-6), прокурор визначив метою накладення на зазначене в ньому майно, зокрема, грошові кошти номіналом 100 доларів США, в загальній кількості 48 купюр; комп`ютер системний блок № А266267, його збереження як речового доказу, недопущення незаконного відчуження, використання, розпорядження, запобігання можливості їх пошкодження, псування, знищення, перетворення, забезпечення спеціальної конфіскації, а також конфіскації майна як виду покарання.

Окрім того, з клопотання про накладення арешту на майно та витягу з ЄРДР у вищевказаному кримінальному провадженні вбачається, що групою слідчих у складі співробітників СУ ГУНП в Одеській обл. проводиться досудове розслідування кримінального провадження за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 190, ч.ч. 1, 2 ст. 255 КК України, за фактом організації заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайством), вчиненим у великих розмірах, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Так, під час досудового розслідування встановлено, що вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетна ОСОБА_9 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому, 22.11.2023 в ході проведення обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 21.11.2023, за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: грошові кошти номіналом 100 доларів США, в загальній кількості 48 купюр; комп`ютер системний блок № А266267.

Надалі, постановою ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_11 від 22.11.2023 (а.с. 170) вищевказані речі визнані речовими доказами у к/п №0000244.

При цьому, відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, зазначене в ухвалі слідчого судді майно має ознаки речових доказів, зокрема, вилучені за місцем мешкання підозрюваної ОСОБА_9 грошові кошти могли бути отриманні в результаті ймовірного вчинення останньою інкримінованих злочинів, та вилучений комп`ютер може містити відомості щодо кримінально-караної діяльності, у вчиненні якої наразі вона обґрунтовано підозрюється, тобто зберегли на собі сліди розслідуваних злочинів, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 190, ч.ч. 1, 2 ст. 255 КК України, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Ба більше, санкції інкримінованих ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255 та ч. 5 ст. 190 КК України передбачає в якості додаткового покарання конфіскацію майна, що також є додатковою підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими посилання сторони захисту щодо звернення прокурора до слідчого судді із клопотанням про арешт майна із грубим порушенням строків, передбачених КПК України, оскільки прокурор отримав ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 19.12.2023, якою клопотання було повернуто прокурору та встановлено строки у 72 годин на усунення недоліків, лише 25.12.2023, та відповідно до штампу вхідної кореспонденції Київського райсуду м. Одеси прокурор подав клопотання про арешт майна з усунутими недоліками 26.12.2023, тобто у строк, передбачений КПК України.

Відповідно до протоколу обшуку від 21.11.2023 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 160 169) обшук був проведений за участю ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_12 , при цьому ОСОБА_9 була вручена ухвала слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 21.11.2023 про проведення обшуку, у зв`язку із чим посилання сторони захисту з приводу порушення слідчим вимог, передбачених ч. 1 ст. 236 КПК України є голослівними.

Також, колегія суддів вважає безпідставними твердження сторони захисту, що вилучені гроші у сумі 4 800 доларів США є власністю ОСОБА_8 , який залишив їх на зберігання своїй донці підозрюваній ОСОБА_9 , оскільки від неї та її захисника під час обшуку будь-яких усних або письмових заперечень щодо належності таких грошових коштів іншій особі не надходило.

При цьому, з протоколів допитів свідків, вбачається, що ОСОБА_9 отримувала кошти в результаті здійснення інкримінованій їй кримінально-караної діяльності, разом із тим, будь-яких доказів передачі останній грошей саме від батька ОСОБА_8 стороною захисту не надано та матеріали справи не містять.

Апеляційний суд наголошує на тому, що виписки про надходження на рахунок ОСОБА_8 грошових коштів, а також виписки про їх зняття не підтверджують факту передачі грошових коштів ОСОБА_8 своїй доньці ОСОБА_9 .

Доводи сторони захисту щодо не вручення другого примірника протоколу обшуку після закінчення проведення обшуку особі, приміщення якої обшукувалось чи ОСОБА_9 , колегія суддів вважає голослівними, оскільки в протоколі обшуку від 21.11.2023 наявна власноручна розписка ОСОБА_9 про отримання копії зазначеного протоколу (а.с.169).

Пунктом 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишати ухвалу без змін.

Отже, враховуючи все вищевикладене апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 , а також скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 29.12.2023 про накладення арешту на майно та грошові кошти, перелік якого міститься в мотивувальній частині ухвали, в межах к/п №0000244 від 15.02.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 190, ч.ч. 1, 2 ст. 255 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4