Справа №345/4347/23
Провадження № 1-кп/345/331/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.10.2023 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші кримінальне провадження № 0000491 з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Мукачево Закарпатської області, жителька та зареєстрована АДРЕСА_1 , одружена, не працює, раніше не судима, громадянина України, за ч.3 ст.197-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

на розгляді суду знаходиться кримінальне провадження № 0000491 про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.3 ст.197-1 КК України.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах:

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території Калуської міської ради у межах АДРЕСА_2 наявні вільні землі громадської та житлової забудови, які знаходяться у комунальній власності Калуської міської ради Івано-Франківської області.

Встановлено, що ОСОБА_5 всупереч встановленому законом порядку, а саме, в порушення вимог ст. 14 Конституції України, згідно з якою земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на яку гарантується та набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону, за відсутності будь яких підстав набуття права на землю, передбачених ст. 116 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону, нехтуючи вимогами ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, згідно з якими громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної, власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю), ст.125 Земельного кодексу, згідно з якою право власності на земельну ділянку, або її оренди, право державної реєстрації цих прав виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності, право постійного користування, або оренди земельною ділянкою, та його державної реєстрації вчинив злочин у сфері земельних відносин за наступних обставин.

Так, у період часу з 2013 по 2014 роки, більш точної дати під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 вирішила самовільно захопити земельну ділянку для будівництва прибудови до своєї квартири в АДРЕСА_1 .

Реалізуючи свій протиправний умисел ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, усвідомлюючи відсутність будь-яких законних підстав для зайняття вказаної ділянки та здійснення на ній будівництва будівель і споруд, достовірно знаючи, що вона не має права на зайняття та використання зазначеної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та відноситься до земель комунальної власності Калуської міської ради, з корисливих мотивів, з метою подальшого використання у своїй діяльності, здійснила самовільне будівництво капітальної споруди прибудови до квартири АДРЕСА_3 влаштуванням фундаменту із бетону та стін із цегли на самовільно зайнятій ділянці площею 12 метрів квадратних, встановленою відповідно до геодезичної зйомки, проведеної 20.07.2023 за вказаною адресою під час проведення огляду земельної ділянки.

Своїми умисними протиправними діями, які виразилися у самовільному захопленні земельної ділянки та будівництві на ній, ОСОБА_5 , спричинила шкоду Калуській міській раді Івано-Франківської області на загальну суму 25781,52.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 заявила клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки з дня вчинення нею кримінального правопорушення минуло більше п`яти років, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.197-1 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання обвинуваченої, просить звільнити її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст.197-1 КК України, а провадження по справі закрити.

Прокурор не заперечив щодо задоволення даного клопотання.

Суд, вислухавши думку захисника, прокурора, обвинуваченого щодо заявленого клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

За змістом ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється відкримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків;відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.197-1 КК України.

Згідно ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене 3 ст.197-1 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Як вбачається з матеріалів провадження, кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 вчинене у період з 2013 по 2014 роки. З часу вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.197-1 КК України минуло 5 років.

Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України та вчинення ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні дала згоду та не заперечує проти звільнення її від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст.197-1 КК України в зв`язку із закінченням строків давності.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 19.11.2019 констатує, що суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності. Суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України.

За змістом ст.ст.284-288 КПК, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи із цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст.49 КК) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення з визнанням ними своєї винуватості в скоєнні злочину.

Розглядаючи клопотання, суд також не може вирішити питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченого, так як відповідно до ч. 4 ст. 286 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності розглядається негайно, то суд позбавлений можливості продовжити дослідження доказів та встановлення обставин інкримінованого злочину.

При цьому, невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінальних правопорушень за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності в передбачених законом випадках за умови роз`яснення суті обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Саме таку позицію висловив Верховний Суд в своїй Постанові від 26 березня 2020 (справа №730/67/16-к).

Враховуючи вище наведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 , з огляду на те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , є нетяжким злочином, та з моменту вчинення злочину (у період часу з 2013 по 2014 роки) минуло більше п`яти років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України не зупинявся і не переривався, суд дійшов до переконання, що клопотання обвинуваченої про її звільнення від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак клопотання слід задовольнити і звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження закрити.

Відповідно до ст. 124 КПК України, п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 6 «Про правові позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» покладення судових витрат на осіб, звільнених від кримінальної відповідальності, процесуальним кодексом не передбачено.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, ст. 12, 44 , 49 КК України, керуючись ст. 284, 285, 286, 288, 369-372, 376, 392, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.197-1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0000491про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.3 ст.197-1 КК України закрити у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

Ухвалу може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд шляхом подання апеляції протягом 7 днів з часу проголошення.

Головуючий: