Ухвала

Іменем України

26 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 05-14979

провадження № 51-6437 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 4 жовтня 2023 року,

встановив:

Як убачається зі змісту касаційної скарги, доданої до неї копії ухвали Київського апеляційного суду від 4 жовтня 2023 року та інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень (номер справи 1-9/2010, 5-2774к10), вироком Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2010 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років. Також цим вироком засуджено ОСОБА_5 .

Ухвалою Верховного Суду України від 7 вересня 2010 року вирок Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2010 року щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 змінено, зокрема ОСОБА_4 пом`якшено покарання за ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК до 10 років позбавлення волі. В решті вирок залишено без зміни.

8 вересня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_4 про роз`яснення вироку Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2010 року з урахуванням ухвали Верховного Суду України від 7 вересня 2010 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 4 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про роз`яснення вироку Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2010 року, який було ухвалено щодо нього, з урахуванням ухвали Верховного Суду України від 7 вересня 2010 року.

Не погодившись із ухвалою Київського апеляційного суду від 4 жовтня 2023 року, ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій зазначив, що просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 4 жовтня 2023 року та призначити новий розгляд заяви про роз`яснення судового рішення.

Зазначив, що на початку березня 2022 року він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з проханням мобілізувати його як офіцера запасу, однак йому було відмовлено, оскільки він є особою, яка була засуджена до особливо тяжкого злочину, у зв`язку з чим його виключено з військового обліку.

Також вказує, що він є офіцером запасу Збройних Сил України, військово-облікова спеціальність - управління діями підрозділів військ протиповітряної оборони Сухопутних військ, а така облікова спеціальність дуже необхідна для захисту населення та інфраструктури, при цьому ОСОБА_4 зазначає, що він є інструктором зі снайперської підготовки та має навички легководолазної підготовки.

На обґрунтування поданої касаційної скарги ОСОБА_4 посилається на те, що Київський апеляційний суд допустив порушення:

- ст. 380 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), оскільки цей суд є правонаступником Апеляційного суду міста Києва, який 19 квітня 2010 року як суд першої інстанції ухвалив вирок щодо нього, а відмова у роз`ясненні судового рішення веде до неможливості брати участь у захисті України та порушує ст. 65 Конституції України;

- його права на захист, оскільки згідно з вироком Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2010 року він був визнаний винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК, у зв`язку з чим присутність захисника є обов`язковою, однак у судовому засіданні ОСОБА_4 не був присутній, як і не був присутній захисник, якого не було призначено при розгляді його заяви.

Крім того, ОСОБА_4 вважає, що з урахуванням ч. 2 ст. 68 КК максимальний розмір покарання за вчинення приготування до умисного вбивства на замовлення становить 7 років 6 місяців позбавлення волі, що є тяжким, а не особливо тяжким злочином, при цьому вказує, що Верховний Суд України в ухвалі 7 вересня 2010 року відзначив можливість застосування до нього ст. 68 КК.

З огляду на вказане, ОСОБА_4 вважає, що у відповідності до ст. 12 КК, злочин - готування до умисного вбивства (ст. 14, 115 КК) - це тяжкий злочин.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додану до неї копію судового рішення, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 380 КПК ухвалу про роз`яснення судового рішення або відмову у його роз`ясненні може бути оскаржено в апеляційному порядку особою, яка звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, та учасниками судового провадження.

Як убачається зі змісту касаційної скарги та доданої до неї копії оскаржуваного судового рішення, 4 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд розглянув заяву ОСОБА_4 про роз`яснення вироку Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2010 року та постановив ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про роз`яснення вироку Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2010 року, який було ухвалено щодо нього, з урахуванням ухвали Верховного Суду України від 7 вересня 2010 року.

Обґрунтовуючи своє рішення, Київський апеляційний суд вказав, що в заяві ОСОБА_4 про роз`яснення судового рішення, а саме вироку Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2010 року, не наведено жодних даних, які б свідчили про те, що вказане рішення є незрозумілим та потребує додаткових роз`яснень.

Так, перевіряючи доводи заяви ОСОБА_4 , Київський апеляційний суд зазначив, що вирок Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2010 року та ухвала Верховного Суду України від 7 вересня 2010 року не містять будь-яких неоднозначних трактувань тяжкості інкримінованого ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК, який, відповідно до вимог закону, відноситься до особливо тяжких, а не тяжких злочинів.

При цьому, доводи ОСОБА_4 про те, що з урахуванням ч. 2 ст. 68 КК максимальний розмір покарання за вчинення приготування до умисного вбивства на замовлення становить 7 років 6 місяців позбавлення волі, що є тяжким, а не особливо тяжким злочином, були предметом розгляду Київського апеляційного суду.

Зокрема, Київський апеляційний суд, посилаючись на положення ч. 6 ст. 12 КК, зазначив, що тяжкість злочинів визначається в залежності від виду та розміру основного покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, при цьому вказав, що положеннями ст. 12 КК, так само як і іншими нормами Загальної частини цього Кодексу не передбачено, що тяжкість злочинів визначається в залежності від стадії вчиненого кримінального правопорушення, а саме в залежності від того, чи є злочин закінченим чи незакінченим.

Що стосувалося посилання у заяві про роз`яснення судового рішення на положення ст. 68 КК, Київський апеляційний суд наголосив, що вказаною нормою регулюється лише питання, пов`язані з призначенням покарання за незакінчені кримінальні правопорушення, а не питання, пов`язані з класифікацією кримінальних правопорушень.

Колегія суддів зауважує, що такі висновки Київського апеляційного суду є належним чином мотивованими і обґрунтованими.

Відтак, колегія суддів Київського апеляційного суду, розглядаючи заяву ОСОБА_4 , дійшла обґрунтованого висновку про те, що жодних правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 про роз`яснення вироку Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2010 року, який було ухвалено щодо нього, з урахуванням ухвали Верховного Суду України від 7 вересня 2010 року не вбачається, оскільки вказане судове рішення є цілком зрозумілим, у тому числі щодо ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому не потребує будь-яких додаткових роз`яснень, у зв`язку з чим постановила ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про роз`яснення судового рішення, з чим погоджується і колегія суддів Верховного Суду.

З урахуванням зазначеного, вищевказані доводи касаційної скарги не є такими, що спростовують обґрунтованість ухвали Київського апеляційного суду від 4 жовтня 2023 року.

Що стосується посилання ОСОБА_4 на те, що він не був присутній у судовому засіданні з розгляду заяви про роз`яснення судового рішення, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 380 КПК, суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення протягом десяти днів з повідомленням особи, яка звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, та учасників судового провадження. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення.

Як убачається зі змісту доданої до касаційної скарги ухвали, 4 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали судового провадження за заявою ОСОБА_4 про роз`яснення вироку Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2010 року за участю особи, яка подала заяву - ОСОБА_4 .

При цьому, у мотивувальній частині вказаної ухвали зазначено про те, що колегія суддів заслухала пояснення ОСОБА_4 , який підтримав свою заяву та просив її задовольнити.

Водночас, що стосується посилання ОСОБА_4 на порушення Київським апеляційним судом його права на захист, оскільки при розгляді заяви про роз`яснення судового рішення не було призначено захисника, участь якого, на його думку, є обов`язковою з огляду на те, що згідно з вироком Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2010 року він був визнаний винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27 п. 11 ч. 2 ст. 115 КК, то воно є необґрунтованим з огляду на таке.

Відповідно до п. 10 ст. 3 КПК кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 52 КПК, участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Відтак, в даному випадку, враховуючи те, що вироком Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2010 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років, а ухвалою Верховного Суду України від 7 вересня 2010 року пом`якшено покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК до 10 років позбавлення волі, кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 закінчено.

На теперішній час ОСОБА_4 є особою, яка відбула покарання.

Водночас, колегія суддів зауважує, що ухвала Київського апеляційного суду від 4 жовтня 2023 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_4 про роз`яснення вироку Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2010 року, який було ухвалено щодо нього, з урахуванням ухвали Верховного Суду України від 7 вересня 2010 року, постановлена в порядку Кримінального процесуального кодексу України 2012 року.

Проте, вирок Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2010 року та ухвала Верховного Суду України від 7 вересня 2010 року постановлені в порядку Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі - КПК 1960 року).

Відповідно до п. 15 перехідних положень КПК, апеляційні та касаційні скарги, заяви про перегляд судових рішень у кримінальних справах, які були розглянуті до набрання чинності цим Кодексом, або у справах, розгляд яких не завершено з набранням чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених § 3 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

При цьому, ухвалою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 30 липня 2021 року (провадження № 51-3737 зр 21) констатовано, що положеннями КПК 1960 року прямо не передбачено можливості роз`яснення судових рішень, постановлених в порядку цього Кодексу.

Таким чином, за результатом перевірки доводів ОСОБА_4 та копії судового рішення, колегія суддів не встановила підстав, які б свідчили про необхідність задоволення касаційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд,

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 4 жовтня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3