Справа № 464/1322/22
пр.№ 1-кп/464/216/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2024 року м.Львів Сихівський районний суд м.Львова

у складі: судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 10 листопада 2021 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000048 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Вовче Самбірського району Львівської області, українець, громадянин України, неодружений, не працює, із вищою освітою, військовозобов`язаний, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 30 січня 2022 року, приблизно о 16 год 30 хв, перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії 2 групи інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи в порушення вимог ст.ст.19, 68 Конституції України, ст.ст.11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, ст.23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» та своїх посадових обов`язків, будучи військовою службовою особою правоохоронного органу спеціального призначення, незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися зазначених норм, в позаслужбовий час, перебуваючи біля закладу « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що у м. Львові по вулиці Олександра Довженка, 2, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою протиправного особистого збагачення, діючи з єдиним прямим умислом одержав від громадянина ОСОБА_6 першу частину неправомірної вигоди у сумі 150 доларів США, що станом на 30.01.2022 за курсом Національного банку України становило 4 347 грн, за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо прийняття останнього на військову службу за контрактом.

У подальшому, 08.02.2022 близько 19 год 30 хв, ОСОБА_4 , діючи на виконання єдиного злочинного прямого умислу, в позаслужбовий час, перебуваючи поблизу торгового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що на АДРЕСА_3 , одержав від громадянина ОСОБА_6 грошові кошти, в якості другої частини неправомірної вигоди, в сумі 550 доларів США, що станом на 08.02.2022 за курсом Національного банку України становило 15 394,5 грн, за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо прийняття останнього на військову службу за контрактом. Унаслідок вищевказаних протиправних умисних дій, ОСОБА_4 одержав від громадянина ОСОБА_6 неправомірну вигоду за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо прийняття на військову службу за контрактом громадянина ОСОБА_6 на загальну суму 700 доларів США, що станом на 08.02.2022 за курсом Національного банку України становило 19 593 грн, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.369-2 КК України - одержання неправомірної вигоди для себе за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за викладених обставин визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, просив суд суворо не карати.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав можливим обмежитися лише допитом обвинуваченого та з`ясуванням даних про його особу. При цьому судом обвинуваченому було роз`яснено, що в цьому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано правильно за ч.2 ст.369-2 КК України - одержання неправомірної вигоди для себе за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави. Правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації діяння учасниками судового провадження не оспорюється.

При призначенні покарання обвинуваченому на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним корупційного кримінального правопорушення, який згідно зі ст.12 КК України, є нетяжким злочином, суд враховує обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, що підтверджується його поведінкою при розгляді в суді кримінального провадження за спрощеним порядком та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його молодий вік, є неодруженим, осіб на утриманні немає, офіційно не працевлаштований (відповідно відсутність доходу), захворювань не має, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, позитивну характеристику з місця роботи.

Згідно з ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого. За висновками досудової доповіді, складеної провідним інспектором Самбірського районного сектору № 2 з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_7 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі і для окремих осіб - низький; беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, приходить висновку про необхідність призначення йому покарання у межах санкції статті у виді позбавлення волі, що буде покликане запобігти можливому вчиненню обвинуваченим кримінальних правопорушень у майбутньому і сприятиме його виправленню з усвідомленням суспільної небезпечності вчиненого діяння.

Таке покарання на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого з усвідомленням суспільної небезпечності діянь та запобігатиме можливому вчиненню обвинуваченим кримінальних правопорушень у майбутньому, а також відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності. Разом з тим, такий вид покарання, як штраф не може бути застосований, оскільки в обвинуваченого відсутній дохід та такий не працює, крім того, відсутні відомості про перебування у нього у власності будь-якого майна.

Правових підстав для призначення обвинуваченим покарання, нижче від найнижчої межі, на підставі ст.69 КК України, суд не знаходить.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , під час досудового розслідування, застосовувалися заходи забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та відсторонення від посади, строк дії яких сплив 10 квітня 2022 року, після чого під час судового провадження клопотань про застосування вказаних заходів забезпечення кримінального провадження не надходило.

У порядку ст.124 КПК України документально підтверджені витрати на проведення експертизи по кримінальному провадженню, слід стягнути з обвинуваченого.

Накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 10 лютого 2022 року, суд скасовує згідно з правилами ч.4 ст.174 КПК України.

Керуючись ст.ст.349, 368-371, 373, 374, 532, ч.15 ст.615 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

Речові докази:

пластикову картку банку ПУМБ Mastercard № НОМЕР_1 , дата дії 11/24; пластикову картку банку Приватбанк Mastercard № НОМЕР_2 , дата дії 11/24; грошові кошти в сумі 2 283 гривні, 1 долар США залишити обвинуваченому ОСОБА_4 ;

мобільний телефон марки «Samsung» моделі Galaxy S20 Ultra, ІМЕІ НОМЕР_3 , з сім-картами мобільних операторів з абонентськими номерами НОМЕР_4 та НОМЕР_5 повернути обвинуваченому ОСОБА_4 , скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 10 лютого 2022 року.

грошові кошти: грошові кошти в сумі 550 доларів США номіналом 100 доларів США HE83273032A, KB02949236L, HE31723968D, FD12900804A, HB37176806H; номіналом 50 доларів США MD43965088B - повернути Службі безпеки України (державі), скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 10 лютого 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь держави витрати на проведення експертизи у сумі 22 652,40 гривень.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30 днів з дня його проголошення. Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

У відповідності до ч.15 ст.615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку, з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку після проголошення.

Суддя ОСОБА_1