Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3043/22
Провадження №: 1-кп/332/40/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000167 від 10.05.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.287 КК України,

встановив:

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.287 КК України.

Ухвалою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 02 грудня 2022 року у вказаному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

15 січня 2024 року до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, обґрунтоване тим, що з дати скоєння злочину минуло понад 5 років, а тому наявні підстави для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисники підтримали вказане клопотання, просили задовольнити з наведених в ньому підстав, а саме закрити зазначене кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

У підготовчому судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

Потерпіла ОСОБА_7 проти задоволення клопотання сторони захисту та закриття кримінального провадження заперечувала.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , будучи повідомленими про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, в підготовче судове засідання не з`явилися, надализаяви про розгляд кримінального провадження за їх відсутності.

Потерпіла ОСОБА_21 , яка про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлялася належним чином, до суду не прибула, будь-яких заяв та клопотань від неї не надходило.

Розглянувши клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників провадження, суд вважає, що клопотання сторони захисту підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно з висновком, викладеним в постанові Верховного Суду у справі №760/18016/15-к від 09 квітня 2019 року, виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст.284, ч. 3 ст.285, ч. 4 ст.286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених, зокрема, ч.2 ст.284 КПК України, а саме у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п.1 ч.2 ст.284 КПК України).

КПК України передбачено, що встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою обвинуваченого (-ої), ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого(-у), від кримінальної відповідальності.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 10.08.2018 року кримінального правопорушення, передбаченого ст.287 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України віднесено до нетяжких злочинів.

Так, санкція ст.287 КК України (в редакції станом на 10.08.2018) передбачає покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до п`яти років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів, на строк до трьох років або без такого.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку передбаченого п.2 цієї статті.

Даних про те, що в період перебігу строку давності у даному провадженні обвинуваченим ОСОБА_4 було вчинено кримінальні правопорушення в рамках інших кримінальних проваджень, суду не надано.

Відтак, судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для переривання строків давності, передбачених ч.3 ст.49 КК України.

Інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення не відноситься до переліку правопорушень, зазначених в ч.ч.5, 6 ст.49 КК України.

ЄСПЛ у своєму рішенні в справі «Лелас проти Хорватії» заява № 55555/08 від 20 травня 2010 року, зокрема відзначив, що законодавча невизначеність щодо процесуального статусу особи в ситуаціях, коли держава фактично не в змозі завершити кримінальне провадження, не може надавати стороні обвинувачення можливість нехтувати конституційними правами громадянина, зокрема правом на презумпцію невинуватості, і права на розгляд своєї справи у розумні строки.

Із аналізу норм чинного законодавства вбачається, що строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності будь-якого виду, незалежно від того на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Обвинувачені, яким були роз`яснені наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, надали свою згоду та наполягали на закритті кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Крім того, Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17.06.2020 року у справі №598/1781/17 звернуто увагу, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття, визнання вини.

З врахуванням усього вищевикладеного, суд приходить до висновку, про задоволення клопотання сторони захисту та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.287 КК України, зі спливом строків давності, передбачених ст.49 КК України та закриття кримінального провадження відносно нього.

При цьому, суд враховує також, що навіть у разі невизнання обвинуваченим вини у вчиненні інкримінованого правопорушення, за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, за умови роз`яснення обвинуваченому змісту, наслідків звільнення і права заперечувати проти закриття провадження, не є підставою для відмови у задоволенні клопотання (постанова Верховного Суду від 29.07.2021 року №552/5595/18).

Щодо заявленого потерпілими ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 цивільних позовів до обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, цивільний позов суд розглядає по суті у випадках, передбачених ч.1 ст.129 КПК України (ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру).

Тобто, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої за ст.287 КК України, на підставі ст.49 КК України, суд позбавлений можливості розглянути та вирішити вищезазначені цивільні позови, тому цивільні позови ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 слід залишити без розгляду та роз`яснити потерпілим, що вони мають право вирішити їх у порядку цивільного судочинства.

Заходи забезпечення у даному кримінальному провадженні, не застосовувались. Речові докази відсутні.

Стаття 124 КПК України фактично передбачає випадки, коли понесені сторонами процесуальні витрати можуть бути перерозподілені. Так витрати на залучення експертів та понесені потерпілим процесуальні витрати (в т.ч. витрати на правову допомогу) підлягають стягненню з обвинуваченого лише у випадку ухвалення обвинувального вироку. Лише у випадку ухвалення обвинувального вироку суду і відсутності коштів у обвинуваченого понесені потерпілим процесуальні витрати можуть бути компенсовані за рахунок коштів Державного Бюджету України. Стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат у випадку закриття кримінального провадження чинний КПК України не регулює.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 49 КК України, ст.ст. 284,285,314,372 КПК України, суд,

постановив:

Заяву сторони захисту про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку давності - задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за ст.287 КК України на підставі ст.49 КК України, в зв`язку з закінченням строків давності.

Закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000167 від 10.05.2019, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.287 КК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п.3 ч.1 ст.49 КК України.

Цивільні позови ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди у розмірі 1000000,00 гривень; ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоді у розмірі 1000000,00 гривень; ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоді у розмірі 500000,00 гривень; ОСОБА_13 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоді у розмірі 1500000,00 гривень; ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоді у розмірі 1000000,00 гривень; ОСОБА_23 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоді у розмірі 1000000,00 гривень залишити без розгляду, роз`яснивши цивільним позивачам право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні судової почеркознавчої експертизи за № 152-20 від 18.03.2020 в розмірі 7845,12 гривень та судової експертизи безпеки життєдіяльності за № 21-2699 від 31.12.2021 в розмірі 12012,70 гривень віднести за рахунок держави.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд міста Запоріжжя протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1