УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2023 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі колегії:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

Суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської міської прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000511 від 14.06.2023, за обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хрустальний Луганської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 260 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000511 від 14.06.2023, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 260 КК України.

Від прокурора до суду надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 260 КК України, а саме в переході на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненого в умовах воєнного стану, та в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування. На теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, обвинувачений може: переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначені ризики ґрунтуються на тому, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі. Враховуючи активне ведення бойових дій та збройної агресії російської федерації на території України, діяльність іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених і керованих та фінансованих російською федерацією, що зумовлює тимчасову неконтрольованість окремих територій України, не виключається можливість переховування ОСОБА_6 від суду на вказаних територіях та перехід на сторону ворога, також останній не має постійного місця проживання в м. Києві. Обвинувачений самостійно або через інших осіб, завдяки авторитету, іншим особистим якостям чи можливостям може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою перешкоджання надання останніми повних та достовірних показань щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Наявний ризик того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки України, у яких він обвинувачується. Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечать запобігання зазначеним ризикам і не забезпечить дієвість кримінального провадження, у зв`язку із чим прокурор просить продовжити тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 . Захисник обвинуваченого зазначила, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення є недоведеним, крім того, ризики, про продовження існування яких зазначив прокурор у поданому клопотанні, не підтверджені будь-якими фактичними даними. У зв`язку із чим захисник просить застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням обвинуваченого під вартою, у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження стосовно клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Розглядаючи клопотання сторони обвинувачення, колегія суддів звертає увагу на те, що поняття «обґрунтована підозра» наведено в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Колегія суддів зазначає, що суд на даному етапі розгляду кримінального провадження не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 спливає 24.09.2023 р., однак судове слідство по кримінальному провадженню не завершено та не прийнято остаточного рішення, враховуючи обґрунтованість підозри та те, що не відпали ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, стосовно того, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи особу обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого на строк 60 днів.

Зазначені висновки суду ґрунтуються на тому, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, за вчинення якого обвинуваченому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, а також у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, за вчинення якого обвинуваченому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути йому призначено судом у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, обвинувачений ОСОБА_6 може вживати заходів, спрямованих на переховування від суду та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Згідно із положеннями рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року за № 14-рп/2003 при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа.

Судом також встановлено, що існують ризики, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснювати протиправний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни останніми своїх показів, наданих на досудовому розслідуванні, та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинуваченому ОСОБА_6 відкриті матеріали досудового розслідування у порядку ст. 290 КПК України із зазначеними анкетними даними свідків у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи активне ведення бойових дій та збройної агресії російської федерації на території України, діяльність іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених і керованих та фінансованих російською федерацією, що зумовлює тимчасову неконтрольованість окремих територій України, не виключається можливість переховування ОСОБА_6 від суду на вказаних територіях та перехід на сторону ворога.

При розгляді клопотання прокурора про продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом враховано особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не одружений, малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні не має, також не має постійного зареєстрованого місця проживання у м. Києві, натомість - проживав на тимчасово окупованій території України у м. Петровське Луганської області, , що вказує на відсутність в обвинуваченого стійких соціальних зв`язків, які б могли бути стримуючим фактором для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

П. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України передбачено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, законодавець у ч. 4 ст. 183 КПК України визначив, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Таким чином, із врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, та приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Керуючись ст.29 Конституції України, ч. 3 ст. 331, ст. ст. 131, 132, 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 336, 376, КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської міської прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 260 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 12 листопада 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Визначити строк дії ухвали - до 12 листопада 2023 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з моменту проголошення ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3