13 листопада 2023 року м. Запоріжжя
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіти середньої спеціальної, неодруженого, такого, що дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштованого, такого, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованого як внутрішньо переміщена особа за адресою АДРЕСА_2 , такого, що фактично проживає за адресою АДРЕСА_3 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
12.11.2023 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 , про обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів без визначення застави.
Зокрема, в ході досудового розслідування встановлені обставини, достатні для обґрунтованої підозри з тому, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше неодноразово судимий за скоєння злочинів проти власності, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став, та знов вчинив корисливий злочин на території Вознесенівського району м. Запоріжжя, при наступних обставинах. 08.11.2023, приблизно о 13:24 год., знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_4 , керуючись корисливим мотивом та маючи умисел на заволодіння чужим транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки у вигляді посягання на майно, а саме на транспортний засіб, яке належить потерпілому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проник до автомобіля, шляхом відкриття дверей «GELLY MK» у кузові сірого кольору, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , що належить останньому.
Продовжуючи свій умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи що за його діями ніхто не спостерігає, зник з місця вчинення кримінального правопорушення в невідомому напрямку, на транспортному засобі «GELLY MK» у кузові сірого кольору, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 ..
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, що кваліфікується, як незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно.
Клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під варту обґрунтовується наявністю ризиків, зазначених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала, пославшись на факти та доводи, викладені у ньому.
Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував факт вчинення ним кримінального правопорушення. Пояснив, з потерпілим ОСОБА_8 знайомий протягом певного часу як особу, схильну до зловживання алкогольними напоями. Вдень 08.11.2023 вони разом в одній компанії вживали алкогольні напої, після чого потерпілий сам звернувся до ОСОБА_4 з проханням попіклуватись про його автомобіль, оскільки він через стан сп`яніння до цього не здатний, а до нього постійно звертаються інші особи з проханням надати цей автомобіль у користування. ОСОБА_4 погодився. Однак, оскільки сам ОСОБА_4 не вміє керувати транспортним засобом і не має посвідчення водія, він звернувся по допомогу до свого знайомого на ім`я ОСОБА_9 , який вміє керувати, і вони разом відігнали автомобіль до подвір`я будинку, в якому проживав ОСОБА_9 , а ключи і документи на автомобіль також залишились у нього. Вони домовились, що коли ОСОБА_8 буде у тверезому стані, автомобіль йому повернуть. Також ОСОБА_4 наполягав на тому, що автомобіль йому не потрібний, угону він не вчиняв, корисливого мотиву не мав, і не розуміє, чому ОСОБА_8 звернувся до поліції. Сам ОСОБА_4 , хоча і є раніше судимим за грабежі, звільнився у травні 2022 року, зареєструвався внутрішньо переміщеною особою за адресою АДРЕСА_2 , але фактично проживає із співмешканкою за адресою АДРЕСА_3 , має постійну зайнятість за договором цивільно-правового характеру, живе за рахунок оплати робіт за цим договором на рівні до 1300 гривень на тиждень та допомоги як внутрішньо переміщеній особі, він досудового розслідування переховуватись не збирається, потреби у вчиненні нових кримінальних правопорушень не має.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 , також посилалась на необґрунтованість підозри і недоведеність ризиків, необхідних та достатніх для взяття підозрюваного під варту. Наполягала, що за даних обставин цілком достатньо буде обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 289 КК України.
На підтвердження обґрунтованості підозри слідчий та прокурор надали в копіях відповідні докази:
- протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 ;
- протокол допиту свідка ОСОБА_10 ;
- протокол допиту свідка ОСОБА_11 ;
- протокол огляду предмету, який видав свідок ОСОБА_11 ;
- протокол огляду від 10.11.2023, м. Запоріжжя, за участю свідка ОСОБА_11 ;
- протокол пред`явлення особи до впізнання за участю потерпілого ОСОБА_8 ;
- протокол пред`явлення особи до впізнання за участю свідка ОСОБА_11 ;
- постанови про визнання речовими доказами предметів, які було вилучено під час складання протоколу затримання особи згідно ст. 208 КПК України.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Щодо наявності ризиків.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на існування ризиків того, що ОСОБА_4 може:
- розуміючи суворість та невідворотність покарання, ухилятись від органу досудового розслідування та у подальшому від суду;
- володіючи інформацією про місце проживання свідків та потерпілих по кримінальному провадженню, які своїми показаннями підтверджують причетність ОСОБА_4 до скоєння кримінальних правопорушень, - почати незаконно на них впливати;
- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він офіційно не працевлаштований, і є підстави вважати, що вчинення злочинів є єдиним способом його заробітку.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створитимуть загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Зокрема доказами на обґрунтування ризику можуть бути, зокрема:
- документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку;
- інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи;
- перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином підтверджене документально;
- необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю;
- вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується, - документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.
Слідчий суддя констатує, що ствердження сторони обвинувачення щодо наявності вказаних ризиків в значній мірі обґрунтоване лише припущеннями і посиланням та суворість підозри.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Clooth v. Belgium (Клоот проти Бельгії), § 40).
Отже, сама серйозність обвинувачення може свідчити про наявність ризику переховування підозрюваного від досудового розслідування.
Однак в даному випадку сторона обвинувачення не надала жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_4 схильний до поведінки, що може тлумачитись як ухилення від виконання своїх обов`язків, в тому числі процесуальних обов`язків підозрюваного. Водночас з матеріалів клопотання випливає, що ОСОБА_4 , будучи звільненим з місць позбавлення волі у травні 2022 року, безпосередньо після цього до протиправної діяльності не повернувся, вжив заходів щодо ресоціалізації: зареєструвався як внутрішньо переміщена особа, знайшов місце оплачуваної зайнятості, знайшов житло для проживання, відновив соціальні зв`язки, в тому числі став проживати однією сім`єю з жінкою, і протягом всього часу після звільнення не потрапляв у поле уваги органів поліції.
Крім того, як свідчить зміст останнього у часі вироку, яким ОСОБА_4 був засуджений, - а саме вироку Оболонського районного суду м. Києва від 24.05.2019 у справі № 756/5102/19, в межах того кримінального провадження ОСОБА_4 , будучи під домашнім арештом, умови цього запобіжного заходу не порушував, свої процесуальні обов`язки виконував належним чином, від суду не ухилявся.
Наведені факти свідчать про те, що ризики переховування ОСОБА_4 від досудового розслідування та суду, а також вчинення нового кримінального правопорушення, є мінімальними й такими, що не є підставою для взяття його під варту.
Так само і ризик вчинення ОСОБА_4 протиправного впливу на свідків та потерпілого не виглядає як реальний, оскільки слідчому суду не було надано доказів того, що ОСОБА_4 має реальні важелі впливу на процесуальну поведінку інших учасників кримінального провадження, в тому числі шляхом підкупу чи погроз. Отже запобігти такому заходу є можливим й без взяття підозрюваного під варту.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання
Відтак, слідчий суддя погоджується із стороною захисту щодо достатності в даному випадку обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 175-177, 182, 183, 194, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
Клопотання слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 задовольнити частково.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту строком на шістдесят днів.
Строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту обчислювати з 22 год. 00 хв. 13.11.2023 і до 05 год. 00 хв. 11.01.2024.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 протягом строку дії домашнього арешту щодня в період часу з 22 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. наступного дня залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки негайно стати на облік до Відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, прибути до зареєстрованого місця свого перебування за адресою АДРЕСА_2 , та в подальшому протягом строку дії цієї ухвали не відлучатись з місця проживання в період часу з 22 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. наступного дня , а також:
1)за першою вимогою прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
2)не спілкуватись прямо чи опосередковано із потерпілим та свідками по даному кримінальному провадженню.
Попередити підозрюваного ОСОБА_4 про те, що у разі ухилення від виконання цієї ухвали слідчим суддею, судом може бути вирішено питання про зміну запобіжного заходу щодо нього на більш суворий.
Виконання цієї ухвали в частині контролю за дотриманням ОСОБА_4 порядку та умов домашнього арешту покласти на Відділення поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізької області.
Звільнити підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти негайно в залі суду.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали оголошений о 11 год. 40 хв. 14.11.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1