УХВАЛА

9 січня 2024 року

м. Київ

справа № 372/4683/23

провадження № 51 - 107 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року,

встановив:

До Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 , зміст якої викладено російською (іноземною) мовою, що не узгоджується з вимогами чинного законодавства з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні

є українська мова.

У Рішеннях Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99 та

від 14 липня 2021 року № 1-р/2021 зазначено, що українська мова як державна

є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

За змістом приписів ч. 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92 Конституції України застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та порядок застосування визначається виключно законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» єдиною державною (офіційною) мовою

в Україні є українська мова.

Частиною 1 ст. 29 Кримінального процесуального кодексу України

(далі - КПК) передбачено, зокрема, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою.

Отже, виходячи із системного аналізу вказаних вище положень законів касаційна скарга ОСОБА_4 має бути викладена українською мовою. Це надає суду можливість зрозуміти її зміст, перевірити дотримання особою, яка подає касаційну скаргу, положень ст. 427 КПК і визначитися щодо прийняття скарги до провадження. Водночас викладення касаційної скарги іноземною мовою є перешкодою для виконання Судом своїх обов`язків щодо її розгляду і вирішення питань, визначених процесуальним законом.

Учасники провадження, які потребують послуг перекладача можуть порушити питання про таке залучення відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» від 2 червня 2011 року № 3460- VI та постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання залучення перекладачів (сурдоперекладачів) для забезпечення надання безоплатної вторинної правової допомоги»

від 24 червня 2016 року № 401.

Така позиція узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду

від 19 вересня 2022 року (справа № 521/12324/18, провадження № 51 - 5817

кмо 21).

Відповідно до положень ст. 427 КПК у касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються судові рішення, що оскаржуються, обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, вимоги особи, яка подає скаргу, до суду касаційної інстанції.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.

За правилами ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність

(ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

При цьому, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами обох інстанцій при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Крім цього, вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції повинні бути сформульовані з урахуванням положень ст. 436 КПК, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Також відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участь

у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі.

Згідно з ч. 1 ст. 429 КПК у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду

від 16 жовтня 2023 року залишити без руху і надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити останньому, що у разі неусунення недоліків в установлений строк касаційну скаргу йому буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3