Справа № 192/35/24
Провадження № 1-кп/192/81/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2024 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000275, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 грудня 2023 року відносно

ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Олександропіль Солонянського району Дніпропетровської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , не працевлаштована, має неповну середню освіту, не заміжня, громадянка України, не військовозобов`язана, має на у утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 04 листопада 2023 року приблизно о 13 годині 00 хвилин перебувала в гостях у ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 та почула розмову з приводу неможливості самостійно прийти до магазину ПП «Азаров» через стан здоров`я та повернути борг в сумі 4 200 гривень. Після чого у обвинуваченої виник умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою.

Так, ОСОБА_3 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи умисно з корисливих мотивів та особистої зацікавленості з метою протиправного збагачення за рахунок інших осіб, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, користуючись довірливими стосунками, які склалися між нею та потерпілою ОСОБА_6 , завірила останню, що зможе самостійно передати грошові кошти в магазин для повернення боргу, заздалегідь знаючи, що передавати борг не буде та маючи на меті в подальшому розпорядитися вказаними грошовими коштами на свою користь.

Потерпіла ОСОБА_6 не підозрюючи шахрайських намірів ОСОБА_3 добровільно передала останній грошові кошти в сумі 4 200 гривень, після чого обвинувачена з вказаними грошовими коштами залишила місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала в повному обсязі та надала показання, згідно яких вона знає потерпілу дуже давно, дружить з її дітьми та онуками, а в листопаді 2023 року перебувала в гостях у дочки ОСОБА_6 ОСОБА_7 , яка вже померла та мешкала разом з ОСОБА_6 . Разом з ОСОБА_7 обвинувачена вживала спиртні напої та в цей час потерпілій принесли пенсію і їй потрібно було повернути в магазин борг в сумі 4 200 гривень за продукти харчування. ОСОБА_3 на прохання ОСОБА_6 погодилася занести гроші в магазин, проте не донесла їх, а витратила на свої потреби. Відшкодувала на даний час лише 300 гривень. Свою вину визнала в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, згідно поданої заяви просила розглянути справу без її участі (а.с.16).

З`ясувавши думку прокурора та обвинуваченої суд постановив проводити судовий розгляд без участі потерпілої.

Враховуючи те, що прокурор та обвинувачена не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, постановив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Суд, оцінивши показання обвинуваченої ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет кримінального правопорушення і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченою добровільно, значення змісту яких вона правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття. Вина обвинуваченої у вчиненні нею кримінального правопорушення в судовому засіданні доказана повністю.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті в якості обставин, які пом`якшують покарання вказано щире каяття, а обставини, які обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Суд, оцінивши позицію обвинуваченої до скоєного вважає, що в даній справі наявна така обставина, яка пом`якшує покарання, як щире каяття, оскільки обвинувачена в судовому засіданні жалкувала про скоєне.

Також суд вважає, що в даній справі наявна обставина, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, оскільки на час вчинення шахрайства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.17) досягла повних 84 років.

При призначенні покарання згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є проступком, особу обвинуваченої, яка є раніше не судимою, в реєстрі наркологічних та психіатрично-хворих не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій, реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченої в даному випадку можливе без її ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69? КК України відсутні.

На підставі викладеного, суд враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винної, її ставлення до вчиненого вважає, що їй необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України у виді громадських робіт, оскільки інші покарання у вигляді штрафу та виправних робіт не зможуть виправити ОСОБА_3 , а також у зв`язку тим, що вона офіційно не працевлаштована. Суд також вважає не доцільним призначати покарання у вигляді обмеження волі з огляду на існування обставин, які пом`якшують покарання, а також у зв`язку з тим, що обвинувачена має на утриманні малолітню дитину.

При вирішенні долі речових доказів суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Речові докази та витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню стосовно обвинуваченої не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 190 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст.190 КК України у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин.

Строк покарання рахувати з моменту початку його фактичного виконання.

Заходи забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , а саме запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору та направити потерпілій.

Суддя ОСОБА_1