справа № 208/8483/21
№ провадження 1-кп/208/171/23
ВИРОК

Іменем України

01 грудня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 , її законного представника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000026 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

О 20 годині 30 хвилин 17.01.2023 року, ОСОБА_6 разом з малолітньою ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник конфлікт з малолітньою ОСОБА_10 , у ході якого він в образливій формі висловлювався на адресу дитини, принижуючи її честь та гідність.

Під час сварки з ОСОБА_4 , у ОСОБА_11 , який проживає з нею однією сім`єю з 2013 року, раптово виник прямий протиправний умисел, направлений на спричинення їй тілесних ушкоджень.

Реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_11 знаходячись обличчям навпроти малолітньої ОСОБА_9 , правою рукою наніс їй один удар кулаком в область грудної клітини, спричинивши потерпілій фізичний біль, від чого остання не втрималась на ногах та впала на крісло, розташоване позаду неї.

Після того як малолітня ОСОБА_9 впала на крісло, ОСОБА_11 стоячи обличчям до потерпілої, наніс їй кулаком правої руки не менше трьох ударів у ліву частину обличчя. Малолітня, сидячі на кріслі, захищаючись від ударів почала прикривати голову руками, після чого ОСОБА_11 наніс їй три удари лівою ногою по її правій нозі, спричинивши потерпілій фізичний біль.

Не зупинившись на досягнутому та продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень малолітній потерпілій, ОСОБА_11 пройшов за малолітньою ОСОБА_10 до дитячої кімнати, де правою рукою схопив її за волосся і став тягнути до низу, внаслідок чого потерпіла впала та вдарилась головою об підлогу.

Далі, ОСОБА_11 , стоячи біля ОСОБА_9 , схопив її двома руками за голову і шию та почав бити головою об дитячі ходунки, що стояли поруч, і наніс таким чином не менше трьох ударів, після чого різко відкинув потерпілу на підлогу та наніс не менше 4 ударів кулаками обох рук в область голови дитини.

Після нанесених ударів потерпіла ОСОБА_10 ненадовго втратила свідомість.

Довівши свій протиправний умисел до кінця, залишивши малолітню ОСОБА_9 лежати на підлозі у дитячій кімнаті, ОСОБА_11 пішов до іншої кімнати квартири.

У результаті протиправних дій ОСОБА_11 , потерпілій ОСОБА_4 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді синців, рани та садна на голові, синця на шиї, синців на саден на верхніх кінцівках, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки; ушкодження у вигляді рани на верхній губі, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, та пояснив суду наступне.

Він проживає в двокімнатній квартирі разом з дружиною ОСОБА_12 , та трьома спільними дітьми. Також з ними мешкала донька його дружини від попереднього шлюбу, ОСОБА_13 . Зазвичай, остання проживала з ними, але за бажанням могла залишатися у своєї бабусі. Він помітив, що в квартирі інколи відбувалися крадіжки грошей. Здогадувався, що гроші брала ОСОБА_13 . Також, йому відомо, що крадіжки грошей відбувались і в квартирі у бабусі. Напередодні подій, які розглядаються, мав місце випадок, коли ОСОБА_13 викрала у бабусі 3 000 гривень. З цього приводу, він та дружина неодноразово спілкувалися з ОСОБА_13 , пояснювали, що так робити не можна, тобто проводили профілактичну роботу, постійно давали їй кишенькові гроші. Також, він контролював навчання ОСОБА_13 , відводив її до школи та забирав. Він заставляв ОСОБА_13 вчитися, вона обурювалася, внаслідок чого інколи у них виникли скандали.

17.01.2023 року, він пішов до магазину, де виявив, що в гаманці не вистачає приблизно 800 - 1 000 гривень. Повернувся додому, та поспілкувався з цього приводу з дружиною. Сказав, що у зникненні грошей підозрює ОСОБА_13 . Далі, він підійшов до ОСОБА_13 , почав з нею на цю тему спочатку спілкуватися, а потім сваритися, голосно розмовляти. Замахувався рукою на ОСОБА_13 , але не бив. В цю мить, дружина відштовхнула його в сторону, і під час цього ОСОБА_13 впала та вдарилася об стіл. Далі він пішов на кухню.

За волосся ОСОБА_13 він не тягав. Тілесних ушкоджень малолітній не спричиняв. На слідстві підписував процесуальні документи не читаючи. Просить його виправдати.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_6 вини у вчинення кримінального правопорушення, вона встановлена в судовому засіданні та підтверджена відповідними та належними доказами, які були предметом дослідження у цьому кримінальному провадженні, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_4 яка пояснила суду, що вона мешкає по АДРЕСА_3 проживають матір з чоловіком, та дітьми.

Відносини з матір`ю нормальні. З батьком ОСОБА_14 відносини нормальні.

Ввечері 17.01.2023 року, вона знаходилася у квартирі по АДРЕСА_3 , в кімнаті матері та батька.

В цей час в кімнату зайшов батько ОСОБА_14 та наказав покласти молодшу сестру спати, що вона і зробила. Потім до неї підійшов батько, який подумав, що вона вкрала у нього гроші, та наніс перший удар кулаком по обличчю, від чого вона впала на крісло. Далі батько наніс їй ще два удари. Потім батько спитав у неї де його гроші, на що вона відповіла, що не знає та пішла збиратися до бабусі. Матір бачила її побиття, але в цей час знаходилася в коридорі, знімала взуття. Після першого удару, матір намагалася заважати батьку, прибрати його в сторону, а той махав ногами та зачепив їй коліно. Батько сказав матері, щоб вона вибирала - чи вона залишається з ним, чи йде з нею. Матір вирішила все ж таки піти з нею. Збираючись йти до бабусі, вона знаходилася в дитячій кімнаті, стояла біля тумбочки та вдягалася. До неї підійшов батько, взяв за голову та наніс один удар кулаком в голову. Далі, батько кинув її на підлогу, знову взяв за голову та 2-3 рази вдарив об дитячі ходунки. Матір закричала, що вона ще дитина, та убрала від неї батька. Підвівшись, вона забрала телефон та пішла до бабусі, якій спочатку нічого не розповідала. Потім повідомила, що її побив батько.

Коли вона впала на підлогу, то на деяку мить втратила свідомість, в її очах потемніло. Після побиття у неї була розбита губа. Раніше батько ніколи на неї не кричав, та ніколи не бив. Просить батька суворо не карати.

- витягом з ЄРДР від 19.01.2023 року, як підстави початку досудового слідства, з правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 125 КК України, з фабулою що 19.01.2022 року до чергової частини Кам`янського РУП, надійшов рапорт про те, що 17.01.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , невстановлена особа, нанесла тілесні ушкодження неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим завдало фізичного болю (т.2 а.с. 100)

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_5 яка просила прийняти міри до ОСОБА_6 , який 17.01.2023 року приблизно о 21.00 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , завдав фізичного болю її онуці ОСОБА_4 (т.2 а.с. 17);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_15 , яка просила прийняти міри до ОСОБА_6 , який знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , завдав фізичного болю її донці ОСОБА_4 (т.2 а.с. 20);

- протоколом огляду місця події від 13.02.2023 року, згідно якого зафіксована обстановка на місці вчинення кримінального правопорушення приміщення квартири АДРЕСА_4 та фото таблицею до даної слідчої дії (т.2 а.с. 23-26);

- висновком судово-медичної експертизи № 156-Е від 14.02.2023 року, відповідно до якого у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців, рани та садна на голові, синця на шиї, синців та саден на верхніх кінцівках, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки.

Ушкодження у вигляді рани на верхній губі відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, як викликавши розлад здоров`я більше 6, але менш 21 дня.

Ушкодження виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів, характерологічні властивості котрих не відобразились.

Враховуючи характер ушкоджень, процеси їх загоєння, дані медичних документів, встановлено що давність їх утворення не виключено може відповідати терміну, вказаному у наданих на її ім`я медичних документах 17.01.2023 року (т.2 а.с. 71-72);

- висновком судово-медичної експертизи № 157-Е від 14.02.2023 року, відповідно до якого враховуючи характер, локалізацію та кількість ушкоджень виявлених у ОСОБА_4 , встановлено, що їй було спричинено не менше 3-х травматичних дій в ділянку голови, 1-ну (не виключено що й більше) травматичну дію в ділянку шиї, експертних даних для визначення кількості травматичних дій в ділянку верхніх кінцівок немає (т.2 а.с. 68);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.01.2023 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_4 , пояснила обстановку та обставини події, які мали місце 17.01.2023 року в квартирі АДРЕСА_4 .

Ввечері вказаного дня, до неї підійшов батько ОСОБА_14 , та сказав покласти малу на ліжко, що вона і зробила. Та їй було нанесено перший удар по костям.

Далі потерпіла замахнулась правою рукою до лівої тулуба статиста, та пояснила що саме так їй було нанесено удар. Потерпіла пояснила, що їй було нанесено один удар та вона впала на крісло.

Далі потерпіла зазначила, що батько ОСОБА_14 підійшов до неї та наніс ще три удари по обличчю. Потерпіла ставши напроти статиста зігнувши пальці правої руки у кулак замахнулась правою рукою у ліву частину обличчя статиста та сказала, що саме так їй було нанесено удари у область лівої частини обличчя. Після чого, зігнувши пальці лівої руки у кулак, замахнулась лівою рукою у праву частину обличчя статиста, та продемонструвала, що саме так їй було нанесено тілесні ушкодження.

Загалом було нанесено 3-4 удари, кулаками.

Далі потерпіла розмістилась напроти статиста та зігнувши пальці правої руки у кулак піднесла праву руку до обличчя статиста зафіксувавши її біля лівої частини обличчя, вказала на місце куди наносились їй удари.

Потерпіла розповіла, що спочатку мати його зупинила, а потім він намагався бити її ногами. Ногами нанесено було приблизно 2-3 удари.

Далі, потерпіла розмістившись навпроти статиста, піднявши свою ліву ногу, продемонструвала куди саме наносились їй тілесні ушкодження. Також повідомила, що удари наносили зі всієї сили, 3 рази. Потерпіла розмістилась навпроти статиста та піднявши свою ліву ногу і замахнувшись нею в бік правої ноги статиста продемонструвала як їй наносились приблизно 3 удари. Була кровотеча з губи. Свідомість не втрачала.

Мати відштовхнула батька, накричала на нього і він пішов до кухонної кімнати курити. Вона в цей час пішла одягатись.

Також потерпіла зазначила, що батько 1 раз тягав її за волосся.

Потерпілій було запропоновано розміститися напроти спеціаліста статиста та показати як саме це було. Потерпіла розповіла що батько схватив за волосся та потягнув до підлоги. Своєю правою рукою схопила за уявне волосся та показала як її тягнули. Після чого вона впала. Після падіння її голову відкинуло назад. При цьому батько тримав її за голову. Тобто батько штовхнув і вона впала, вдарившись головою.

Потерпіла ставши навпроти статиста, останній нахилив голову вперед і потерпіла показала, що вдарилась тім`ям.

Потерпілій було запропоновано показати на статисті за що він хватав, як бив, та об що. Потерпіла стала навпроти статиста схопивши двома руками голову показала, як батько бив її об дитячі ходунки. Удари було 3. Потім різко відкинув голову на підлогу та бив руками по лівій частині голови 4-5 разів. Потерпіла додала, що після цих ударів по голові ненадовго втратила свідомість.

Коли вона прийшла до тями то лежала. Більше ударів їй не наносилося. Вона розповіла про всі удари що їй наносилися (т.2 а.с. 44-49);

Відеоматеріал зазначеного слідчого експерименту переглянуто в судовому засіданні.

- висновком судово-медичної експертизи № 158-Е від 14.02.2023 року, згідно якого враховуючи характер, локалізацію та кількість ушкоджень виявлених у ОСОБА_4 , не виключено, що виявлені у неї ушкодження в ділянці голови могли виникнути при взаєморозташуванні потерпілої та нападника і за механізмом, як вказано у наданому протоколі проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_4 . Механізм утворення інших виявлених у неї ушкоджень у наданому протоколі проведення слідчого експерименту конкретно не вказано (т.2 а.с. 75-76);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 02.02.2023 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_15 розповіла про події які мали місце 17.01.2023 року в квартирі АДРЕСА_4 .

В зазначений день приблизно в період часу з 20.00 по 21.00 годину, додому прийшов чоловік та виявив нестачу грошових коштів. Останній був напідпитку, але не п`яний. Чоловік, сказав щоб ОСОБА_4 поклала сестру на диван, почав розмовляти за гроші, казав, скільки це буде продовжуватись.

Далі, чоловік сказавши скільки можна красти грошові кошти, вдарив ОСОБА_4 , після чого вона впала на крісло позаду неї. Потім свідок зазначила, що вона влізла між ними, спочатку вона хотіла відтягнути чоловіка за плечі, щоб він не чіпав ОСОБА_4 , коли вона впала. Але, коли вона відтягувала чоловіка, вона пару разів від нього отримала. Потім свідок влізла між ними, схватили чоловіка (показала як), але той ногами намагався дістати до неї, отримала удар по коліну, тому що потім казала що в неї болить коліно. Після чого вона штовхнула чоловіка бік, де у них стоїть дитячий стіл для годування. Чоловік туди відійшов і пішов до кухонної кімнати курити. Після чого вона сказала ОСОБА_13 бігти до бабусі. Ось такий був інцидент.

Свідок розмістила статиста, вказавши своє місце розташування та нападника, і показала як правою рукою чоловік замахнувся і вдарив по обличчю ОСОБА_13 , після чого остання впала на крісло. Удар був нанесений в область губи. Чим саме був нанесений удар, точно вона сказати не може, так як куртка у нього велика, а вона знаходилась позаду, намагалась його відтягнути.

Бачила замах правою рукою, а чи кулаком, чи долонею, вдарив, це свідчить про те, що у неї губа (показує губу)

Далі свідок стала навпроти статиста та показала, що декілька разів він ще наносив удари правою рукою по обличчю доньки. Статист закривав обличчя руками, так як це робила потерпіла. Після чого свідок розмістила ще одного статиста попереду себе, та показала, як вона відтягувала чоловіка від доньки. Після чого розмістила статиста навпроти себе та показала як чоловік наносив тілесні ушкодження ногами по ногах доньки.

Останній точно три рази влучив. Коли чоловік її бив, вона сиділа. Після чого свідок відштовхнула чоловіка у бік, та він заспокоївся. Останній, три рази вдарив по нозі. Правою ногою. Куди саме вдарив вона не знає, тому що знаходилась до неї спиною. Удари були нанесені в область коліна, тому що вона казала, що в неї болить коліно.

Далі свідок зазначила, що відштовхнула чоловіка, а ОСОБА_13 побігла до бабусі.

Тобто взагалі чоловік наніс ОСОБА_13 три удари по обличчю, та три удари по коліну. Потім чоловік пішов до кухонної кімнати. На цьому конфлікт завершився.

Потерпіла свідомість не втрачала, не падала, тільки сіла на крісло, потім пішла сама. Після вказаного конфлікту вона бачила маленькі сліди на обличчі (показує де саме), як синці жовті у потерпілої, та кров з губи (т.2 а.с. 51-54);

Відеоматеріал зазначеного слідчого експерименту переглянуто в судовому засіданні.

- висновком судово-медичної експертизи № 159-Е від 14.02.2023 року, згідно якого враховуючи характер, локалізацію та кількість ушкоджень виявлених у ОСОБА_4 , не виключено, що виявлені у неї ушкодження в ділянці голови могли виникнути при взаєморозташуванні потерпілої та нападника і за механізмом, як вказано у наданому протоколі проведення слідчого експерименту, за участю свідка ОСОБА_15 . Механізм утворення інших виявлених у неї ушкоджень у наданому протоколі проведення слідчого експерименту, за участю свідка ОСОБА_15 конкретно не вказано (т.2 а.с. 79-80);

- відповідно до свідоцтва про народження потерпілої ОСОБА_4 , остання є малолітньою особою (т.2 а.с. 32)

Аналізуючи викладені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина ОСОБА_6 в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Не визнання обвинуваченим своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, є правом ОСОБА_11 та його адвоката на власний розсуд формувати лінію свого захисту.

Показання обвинуваченого ретельно перевірені судом, проаналізовані та оцінюються за тими ж правилами, що й усі докази, наявні у матеріалах кримінального провадження.

Малолітня потерпіла ОСОБА_10 допитувалась на стадії дізнання, надавала пояснення під час слідчого експерименту, зазначені дії проведені у присутності законного представника та кваліфікованого практичного психолога.

Зазначені пояснення фактично ідентичні поясненням малолітньої потерпілої під час судового розгляду справи, і тому зазначені докази є належними, допустимими, отриманими відповідно до діючого законодавства.

Допитана під час судового засідання свідок ОСОБА_15 пояснила, що ОСОБА_11 її співмешканець. Відносини між ними добрі, вони мають трьох спільних дітей. Потерпіла ОСОБА_13 , її донька від попереднього шлюбу. Всі разом вони проживають в двокімнатній квартирі по АДРЕСА_3 . З 2017 року вона багато часу працювала, та через це ОСОБА_13 проживала у бабусі. З вересня 2022 року, ОСОБА_13 постійно проживала з ними. На даний час, донька ОСОБА_13 проживає з бабусею. Вони з ОСОБА_13 спілкуються. До вищезазначеного конфлікту між чоловіком та донькою ОСОБА_13 конфліктів не виникало. Раніше мали місце випадки, коли ОСОБА_13 могла у них дістати гроші, то 100, то 200 гривень, але вони закривали на це очі.

17.01.2023 року, вона знаходилася вдома, донька прийшла зі школи. Чоловік пішов до магазину, скупитися. До цього відклали тисячу гривень на продукти. Через деякий час чоловік повернувся, постукав у вікно та показав, що в гаманці, від відкладених грошей залишилося тільки 200 гривень. Чоловік сказав, що сам поговорить з донькою з приводу грошей.

Чоловік, розлючений підійшов до ОСОБА_13 в кімнату. ОСОБА_13 стояла, позаду неї знаходилося крісло та диван. Чоловік кричав на ОСОБА_13 , молодша донька злякалася. Вона намагалась втримати чоловіка, стала між ним та ОСОБА_13 , стала виштовхувати його з кімнати. Чоловік у відповідь штовхав її, щоб підійти до ОСОБА_13 та поспілкуватися з нею. Остання знаходилася поряд, та вони випадково її зачепили. ОСОБА_13 впала на стіл та ударилася губою. Потім чоловік пішов на кухню. Вона підняла ОСОБА_13 та сказала щоб вона йшла до бабусі, поки чоловік не заспокоїться.

Додала, що чоловік доньку не бив, а тільки кричав. Потім ОСОБА_13 говорила що в неї болить коліно. Припускає, що вона його забила внаслідок падіння на стіл. Що, у доньки було на шиї вона не знає. Конфлікт бачила з початку до кінця. На теперішній час конфлікти в сім`ї не виникають.

Показання свідка ОСОБА_15 при проведенні дізнання були одним з доказів вини ОСОБА_11 , і тому в цілях повноти та об`єктивності судового слідства, з метою з`ясування виниклих суттєвих розбіжностей між попередніми поясненнями свідка ОСОБА_15 з її ж поясненнями під час судового розгляду справи, судом прийнято рішення про їх оголошення.

Після оголошень показань свідка наданих при проведенні дізнання, суттєві розбіжності в них ОСОБА_15 пояснила суду тим, що на той час звернулася до поліції, оскільки погарячкувала.

До пояснень свідка ОСОБА_15 в судовому засіданні суд відноситься критично, як до спроби надати таким чином допомогу чоловіку, з яким разом мешкає та виховує малолітніх дітей, певним чином залежить як від особи, пов`язаної з нею спільним побутом.

У системі судів загальної юрисдикції судова практика вищих судових інстанцій виступає орієнтиром як для нижчих судів, так і для інших правозастосовних органів. Згідно зі ст. 36 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до висновку який зробила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, розглянувши справу № 740/3597/17 (провадження № 51-6070кмо19):

- приписи ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст. 95 КПК України. Показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів - протоколом слідчого експерименту.

Цим правовим висновком встановлюється, що заперечення у судовому засіданні відомостей, які слідчий, прокурор перевіряв або уточнював за участю особи під час слідчого експерименту, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту, так як його легітимна мета досягається дотриманням установленого порядку його проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому.

Слідчий експеримент з свідком ОСОБА_15 проведено у формі відтворення дій, обстановки, обставин події.

Саме за обставин зазначених свідком під час слідчого експерименту, у справі проведено судово-медичну експертизу, за висновками якої, враховуючи характер, локалізацію та кількість ушкоджень виявлених у ОСОБА_4 , не виключено, що виявлені у неї ушкодження в ділянці голови могли виникнути при взаєморозташуванні потерпілої та нападника і за механізмом, як вказано у наданому протоколі проведення слідчого експерименту від 02.02.2023 року, за участю свідка ОСОБА_15 (т.2 а.с. 79-80), і тому суд сприймає його як належний та допустимий доказ.

Під час судового розгляду стороною захисту заявлено клопотання про недопустимість низки доказів, яке за відсутності клопотання про їх очевидну недопустимість, розглядається судом при ухваленні остаточного рішення по справі.

В частині, що стосуються оцінки належності та допустимості доказів, судом наведені обґрунтовані доводи.

Матеріали кримінального провадження дійсно містять деякі описки в датах, в номері кримінального провадження, але на думку суду вони не є настільки суттєвими, щоб впливати на загальну доказову базу у справі, так як і дата, і номер кримінального провадження перевірена та встановлена судом при загальному аналізу всього масиву доказів на взаємозв`язок між собою.

Стандарт доведення обвинувачення поза розумним сумнівом, який є усталеною правовою позицією (рішення «Кобець проти України» в тому числі), означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення вчинено і обвинувачений є винним у його вчиненні.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд вважає, що єдиною розумною та доведеною на підставі належних та допустимих доказів, є саме версія подій викладена в обвинувальному акті.

Будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цього розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено, і Гладких поза розумним сумнівом є винним у його вчиненні, судом виключається.

Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд підстав не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлені.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Відповідно до ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання має на меті не тільки кару, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні конкретній особі покаранні, тобто його індивідуалізації, виявляється каральна політика держави, яка поєднує в собі реалізацію різних цілей державного реагування на випадки вчинення кримінальних правопорушень, так як метою покарання згідно із законом України про кримінальну відповідальність є не лише кара, а й виправлення особи, запобігання вчиненню нею та іншими особами нових кримінальних правопорушень, і вона не може бути досягнута виключно за рахунок суворості призначеного покарання.

Правова система держави має забезпечувати баланс між суворістю та м`якістю заходів реагування на порушення кримінально-правових заборон і покарання, яке призначається особі, має бути справедливим.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує характер скоєного Гладких кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, скарг на його поведінку у побуті за місцем мешкання не надходило, на обліку у лікаря психіатра, лікаря нарколога не перебуває, враховує обставини, що обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 125 КК України карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Враховуючи встановлені обставини справи, призначення покарання у виді штрафу, на думку суду недоцільне в виду своєї малозначності, не достатності для досягнення мети покарання як сутності.

Покарання у виді виправних робіт не може бути застосовано в виду відсутності даних про офіційне працевлаштування обвинуваченого.

Покарання у виді арешту чи обмеження волі відповідало б характеру та зухвалості вчиненого кримінального правопорушення, проте враховуючи позицію малолітньої потерпілої щодо не суворості призначення покарання, зважаючи, що суворість призначеного покарання може утруднити можливість розпочатого примирення між сторонами, суд вважає їх призначення недоцільним.

З урахуванням викладеного, принципу індивідуалізації покарання, позиції державного обвинувачення та зазначеної позиції потерпілої сторони, суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо шляхом призначення йому покарання у виді громадських робіт.

У справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи», тому при призначенні покарання суд не визначає його в розмірі, який би значно перевищував мінімально встановлену міру покарання.

На думку суду саме таке покарання є законним, обґрунтованим та достатнім для подальшого виправлення обвинуваченого та попередження вчиненням нових кримінальних правопорушень.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 200 годин громадських робіт.

До набрання вироком законної сили, захід забезпечення кримінального провадження відносно засудженого ОСОБА_6 , не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1