Справа № 755/6776/23
№ 1-кп/755/1176/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" грудня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001277 від 05.04.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого ФОП, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 08.12.2021 року, близько 11 години 43 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою месенджера «Viber», який зареєстрований за номером телефону НОМЕР_1 , домовився з ОСОБА_5 про продаж (збут) водійського посвідчення Республіки Польща на ім`я останнього. Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на пособництво у підробленні посвідчення водія Республіки Польща на ім`я ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , скориставшись месенджером «Viber», який зареєстрований за номером телефону НОМЕР_1 , повідомив ОСОБА_5 , що для виготовлення підробленого посвідчення водія необхідно надати фото першої сторінки паспорта ОСОБА_5 , фото посвідчення водія з двох сторін ОСОБА_5 , особисте фото ОСОБА_5 , фото особистого підпису ОСОБА_5 на аркуші паперу, які у подальшому буде використано для виготовлення (підроблення) посвідчення водія Республіки Польща, а також повідомив про те, що вартість послуги з виготовлення водійського посвідчення Республіки Польща становить 1100 євро, з передплатою у 300 євро, після чого, надіслав реквізити для переведення коштів, а саме картку «Приватбанку» з номером НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 .

У подальшому, 13.12.2021 року, близько 12 години 25 хвилин, ОСОБА_5 здійснив оплату за реквізитами картки «Приватбанку» № НОМЕР_2 , яку вказав ОСОБА_3 , у сумі 9353 гривень з розрахунку в євро, яка слугувала передплатою з продажу посвідчення водія Республіки Польща на ім`я останнього. Після цього, невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням час, внесла надані ОСОБА_3 персональні дані ОСОБА_5 до посвідчення водія Республіки Польща № НОМЕР_3 , документ D НОМЕР_4 , а саме посвідчення водія з номером НОМЕР_5 , виданого на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим, підробивши зазначене посвідчення водія.

У подальшому, вже 11.01.2022 року, близько 17 години 00 хвилин, ОСОБА_5 зв`язався через месенджер «Viber» за номером телефону НОМЕР_1 з ОСОБА_3 та повідомив йому, що він має сплатити решту суми 800 євро на карту ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (monobank) з номером НОМЕР_6 на ім`я « ОСОБА_8 », та повідомив, що виготовлене посвідчення водія Республіки Польща надішле на ім`я ОСОБА_5 за допомогою ТОВ «Нова Пошта. 12.01.2022 о 14 год. 50 хв. ОСОБА_5 за допомогою терміналу «ІВОХ» перерахував грошові кошти у сумі 25000 гривень на картку ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (monobank) з номером НОМЕР_6 на ім`я « ОСОБА_9 » як залишок за послугу з виготовлення посвідчення водія Республіки Польща.

У подальшому, 29.01.2022 року, ОСОБА_3 , користуючись послугами ТОВ «Нова Пошта», з відділення № 375 за адресою: м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 11-В, надіслав від імені « ОСОБА_10 » у відділення № 221 ТОВ «Нова Пошта» за адресою: м. Київ, вул. Лісківська, буд. 12/1 (літера А), посвідчення водія Республіки Польща з номером НОМЕР_3 , документ D НОМЕР_4 , а саме посвідчення водія з номером НОМЕР_5 , на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з вартістю доставки згідно тарифу ТОВ «Нова Пошта у сумі 40 гривень, яку в подальшому ОСОБА_5 сплатив для отримання зазначеного посвідчення водія, цим самим, ОСОБА_3 здійснив збут зазначеного посвідчення водія Республіки Польща з номером НОМЕР_3 , документ D НОМЕР_4 , а саме посвідчення водія з номером НОМЕР_5 , на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з висновком експерта від 01.08.2022 року № 18749/22-33, наданий на дослідження документ - D НОМЕР_4, а саме посвідчення водія з номером НОМЕР_5 , оформлене на ім`я ОСОБА_11 , не відповідає за своїми характеристиками аналогічним документам, що знаходяться в офіційному обігу на території Республіки Польща та України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно вчинив протиправні дії, за обставин, викладених у обвинувальному акті. Зокрема, зазначив, що у скоєному щиро кається, розуміє, що його дії були умисними, незаконними, прохав суворо його не карати та показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному, відповідають дійсності.

Покази обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального проступку, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального проступку, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: висновку експерта № 18749/22-33 від 01.08.2022 року; постанов про визнання речових доказів від 16.05.2023 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право його видавати, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, а також його збут, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав у повному обсязі), особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, працевлаштований, раніше не судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням ставлення обвинуваченого до вчиненого (його щире каяття, вину визнав повністю), працевлаштований, раніше не судимий, зокрема, у судовому засіданні прокурор прохав призначити обвинуваченому міру покарання у виді штрафу, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення вироку становить 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-технічної експертизи № 18749/22-33 від 01.08.2022 року в розмірі 7 550 гривень 80 копійок.

Речові докази у кримінальному проваджені, а саме: мобільний телефон марки «Apple Aphone 6S», ІМЕІ: НОМЕР_7 , який поміщено до експертного пакету KIV 1123908, що переданий на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві - повернути ОСОБА_3 ;

- посвідчення водія Республіки Польща з номером НОМЕР_3 , документ D НОМЕР_4 , а саме посвідчення водія з номером НОМЕР_5 , на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що долучене до матеріалів кримінального провадження - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_3 та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя: