ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1842/23

Провадження № 1-кп/568/22/24

15 січня 2024 року м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Радивилів кримінальне провадження №0000263 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх осіб та осіб непрацездатного віку немає, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що в зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «;Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу, 12 листопада 2023 року перебуваючи в житловому будинку свого знайомого ОСОБА_6 , що в АДРЕСА_2 , побачив в кімнаті будинку на столі 3 мобільних телефони, що належали останньому, та у нього виник протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , переконавшись у тому, що за його діями не спостерігає власник майна та інші особи, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, викрав 3 мобільні телефони: мобільний телефон марки Nokia моделі ТА-1174 вартістю 420 грн., мобільний телефон марки Nokia моделі ТА-1203 вартістю 460 грн., мобільний телефон марки Nokia моделі Single Sim 2019 вартістю 413 грн. Після чого, ОСОБА_3 , з викраденим майном залишив житловий будинок ОСОБА_6 , розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 1293,33 гривень.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Під час досудового розслідування кримінального провадження 21 грудня 2023 року між сторонами кримінального провадження було укладено угоду про визнання винуватості. Вказана угода була надіслана до суду разом з обвинувальним актом.

Згідно вказаної угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений, за участі захисника виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.4 ст.185 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини, а також розмір шкоди, завданої злочином. Згідно угоди про визнання винуватості ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав вину у зазначених правопорушеннях та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

В угоді про визнання винуватості сторони узгодили призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування даного покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк та покласти обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України та наслідки умисного невиконання угоди. В угоді зазначені права і обов`язки прокурора та обвинуваченого щодо укладення угоди.

Потерпілий ОСОБА_6 подав згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні вказаної угоди.

Захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, не заперечив проти затвердження вказаної угоди та призначення обвинуваченому узгодженого в угоді покарання.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, подавши заяву про проведення судового засідання за його відсутності, не заперечив щодо затвердження угоди про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим.

Відповідно ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення яким затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

Відповідно до п.2 ч.1ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до ст.475 КПК України, якщо суд переконався що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

В судовому засіданні суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, що в силу вимог ч.4 ст.469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції ч.4 ст.185 КК України. Потерпілий ОСОБА_6 надав згоду на укладення вказаної угоди про визнання винуватості. Підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених п.п.1-6 ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлено.

Також враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно не працевлаштований, одружений, на утриманні неповнолітніх осіб та непрацездатних осіб немає, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Суд враховує ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, відшкодування завданих збитків, тому вбачає за належне визначити ОСОБА_3 узгоджену міру покарання в угоді про визнання винуватості. Зазначене покарання суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

З урахування вищевикладених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільного позову в кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз в розмірі 2669 (дві тисячі шістсот шістдесят дев`ять) гривень 28 копійок підлягають до стягнення з обвинуваченого в користь держави відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Підстав, передбачених ст. ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 377, 475, 476 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 21 грудня 2023 року прокурором у кримінальному провадження (начальником Радивилівського відділу Дубенської окружної прокуратури) ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000263 від 16.11.2023 року.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно ч.1 ст.76 КК України на час іспитового строку покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в розмірі 2669 (дві тисячі шістсот шістдесят девять) гривень 28 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- мобільні телефони марки Nokia моделі ТА-1174 та марки Nokia моделі ТА-1203, що належать ОСОБА_6 та знаходяться на його відповідальному зберіганні - залишити в користуванні останнього.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1