Дата документу 06.11.2023
Справа № 334/1802/22
Провадження № 1-кп/334/275/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження 0001191 від 09.11.2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має середню технічну освіту, який не має утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України

ВСТАНОВИВ:

09 листопада 2021 року, приблизно о 15 годині 05 хвилин, знаходячись у спільному коридорі на другому поверсі, 7 під`їзду, будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклого словесного конфлікту з потерпілою ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання таких наслідків, ОСОБА_5 схопив та стиснув правою рукою за праву верхню кінцівку потерпілу, внаслідок чого спричинив їй синець в ділянці правого плеча у верхній третині по внутрішній поверхні, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіяні легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 категорично не визнав себе винним та пояснив, що з потерпілою у нього був словесний конфлікт на ґрунті того, що ОСОБА_4 будучи головою ОСББ їх будинку, перешкоджала перебудові під`їзду для зручності його батькові пересуватися на інвалідному візочку.

09.11.2021 він взяв у батька рукописне звернення про те, щоб голова ОСББ відвідала огляд місця комісією, яка б змогла оцінити вартість робіт по встановленню пандусу. Приблизно о 15:00 він прийшов до квартири, де мешкає ОСОБА_7 і подзвонив у двері. Вона відчинила двері, проте стояла у себе на порозі і тримала однією рукою двері. Він простягнув їй звернення батька, вона подивилася на нього і сказала, що розгляне це звернення протягом трьох днів. Він наголосив, що комісія приїде 10.11.2021 року і попросив її бути там присутньою. Однак вона стояла на своєму. З цих підстав у них виник словесний конфлікт. Після чого вона почала закривати двері свою лівою рукою, яка була травмована в ділянці кисті. Також в цей момент з квартири вибіг хлопець, віком приблизно 18 років, який почав штовхати та душити його. Обвинувачений наполягав, що він навіть не торкався до потерпілої. Вважає, що з боку потерпілої йде наклеп на нього, оскільки їх конфлікт давній, а з боку чоловіка потерпілої неодноразово висловлювались погрози ОСОБА_5 та його батькам. Цивільний позов потерпілої обвинувачений не визнав. Просив суд відмовити у його задоволенні.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні наполягав на ухваленні виправдовувального вироку, оскільки стороною обвинувачення не було доведено складу злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. З пояснень свідків, які не були безпосередньо учасниками конфлікту не вбачається фактів щодо нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Тобто, не доведено заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілій.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим своєї вини, висновок суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 125 КК України ґрунтується на сукупності наведених нижче доказів, досліджених судом з урахуванням положень ст.ст. 22,23 КПК України, які суд визнає належними, допустимими та достовірними, і які узгоджуються між собою щодо часу, місця та способу вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні дала показання суду про те, що з квітня 2020 року являюся главою ОСББ «Рекордна 14». Даний будинок входить до історичної спадщини Запоріжжя тому не підлягає змінам або руйнуванням фасаду будівлі. ОСОБА_8 (батько обвинуваченого), який мешкає в квартирі АДРЕСА_3 являється інвалідом. Він має один електро візок, який він хоче залишати на першому поверсі будинку. Оскільки у будинку заборонено руйнувати або змінюв фасад будівлі, ми не можемо дозволити провести проект ОСОБА_8 . Проте, родина ОСОБА_9 не може змиритися з рішенням загальних зборів, рішенням правління про те, що можливо реалізувати зберігання візка, але в інший спосіб, який не влаштовує батька обвинуваченого.

08.11.2021 ОСОБА_8 зателефонував їй, щоб вона вийшла до представників проектного відділу, які приїдуть 09.11.2021 року, на що вона не погодилася оскільки перебувала на лікарняному. Окрім цього, вона попросила ОСОБА_10 направити офіційну заяву про зустріч з даними представниками.

09.11.2021 приблизно о 15:00 у двері її квартири почав дзвонити син ОСОБА_10 - ОСОБА_5 . Вона відчинила двері та вийшла до нього. Він простягнув папірець з рукописним текстом. Вона взяла папірець, але наголосила, що необхідна офіційна заява. Після цих слів, він махнув рукою так, що вона рефлекторно почала закривати двері оскільки стала побоюватися ОСОБА_5 . В цю мить, він почав хапати ручку дверей лівою рукою, щоб вона не змогла її закрити, правою рукою схопив її за ліву травмовану руку. Від болі вона почала кричати. На її крики вибігли її діти та щоб не лякати доньку, вона вийшла у коридор. Також разом зі нею вийшов її старший син. В одну мить, ОСОБА_5 схопив її праву руку в ділянці під плече з внутрішньої сторони. Вона почала кликати на допомогу сусідів, на що у коридор вибігла сусідка з квартири АДРЕСА_4 , яка сказала ОСОБА_5 щоб він уходив. При цьому він був у стані алкогольного сп`яніння. Після події, вона викликала поліцію, а ОСОБА_5 сказав, що не заспокоїться поки не буде так, як сказав його батько.

Цивільний позов потерпіла підтримала. Просила суд його задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що 09.11.2021 року, приблизно 15 годи.20хвилин вона почула шум у під`їзді та голосно кричала її сусідка ОСОБА_12 , при цьому було чутно плач дитини. Вона вийшла з квартири та побачила ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, хватав за руку ОСОБА_4 та намагався увійти у її в квартиру, а ОСОБА_4 чинила опір та не впускала його. Згодом, ОСОБА_5 змогли заспокоїти та він ще довго виражався нецензурною лайкою, а потім пішлов до своєї квартири.

Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, щодо події, які відбулися 09.11.2021 року, йому не відомо. Але підтвердив, що словесні конфлікти з головою ОСББ ОСОБА_4 відбуваються з того приводу, що вона не реагує на його звернення, щодо побудови йому пандусу біля під`їзду.

Допитані у судовоу засіданні свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 про існування конфлікту були обізнані зі слів потерпілої ОСОБА_4 .

Свідками самих подій не були. Але усі свідки надали покази стосовно того, що родина ОСОБА_9 проживає по АДРЕСА_2 , у восьмому під`їзді на першому поверсі. Вони досить конфліктні люди, які мають неприязні стосунки з багатьма мешканцями будинку, через те, що ОСББ не діє згоду на перебудову входу до під`їзду.

ОСОБА_5 знають як особу, яка постійно перебуває на підпитку або у стані алкогольного сп`яніння та чинить сварки з усіма сусідами. Поводить себе агресивно.

У судовому засіданні за клопотанням сторони захисту був допитаний експерт ОСОБА_18 , яка проводила судову медичну експертизу ОСОБА_4 щодо встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень та підтвердила, що ОСОБА_4 отримала синець в ділянці правого плеча. Дане тілесне ушкодження утворилося від дії тупого предмета. Давність утворення синця не суперечить терміну, зазначеного в обставинах справи.

Експерт також пояснив, що під діями тупого предмета слід розуміти не тільки дії предмет як такий, а й руки особи, яка наносила удари або схоплювала потерпілу.

Крім показів потерпілої, свідків, експерта, судом досліджені наступні докази, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Із дослідженого в судовому засіданні, заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення за ст. 125 КК України від 09.11.2021 року встановлено, що ОСОБА_4 звернулася до Запорізького ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності громадянина ОСОБА_5 , який 09.11.2021 року, близько о 15 год.06 хв., у стані алкогольного сп`яніння напав на неї та наніс тілесне ушкодження.

Протоколом огляду міста події від 09.11.2021 року, в ході якого виявлено, що ручка на вхідних дверях хитається, що не суперечить показам потерпілої, стосовно того, що ОСОБА_5 намагався увірватися в ї квартиру.

Висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_4 № 2145П від 10.11.2021 року, яким встановлено, що у потерпілої ОСОБА_4 виявлено синець в ділянці правого плеча у верхній третині по внутрішній поверхні, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні також оголошені документи, що характеризують особу ОСОБА_5 ..

У ході судового слідства суд дослідив всі докази, надані сторонами обвинувачення і захисту, із дотриманням принципу змагальності і свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні в межах висунутого обвинувачення за викладених у вироку обставинах, повністю підтверджена дослідженими в ході судового слідства доказами.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений стверджував, що ніяких тілесних ушкоджень потерпілій він не наносив.

При цьому, показання потерпілої суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, а також показанням допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , яка зазначила, зокрема, що коли вона вийшла на крики ОСОБА_4 , то ОСОБА_5 хватав її за руки та штовхав її у напрямок її квартири.

Показами свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , суд розцінює пояснення потерпілої як достовірні, приймає як доказ вини ОСОБА_5 і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового слідства доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення і кваліфікує дії останнього за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд не вбачає.

Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_5 суд не вбачає.

В обвинувальному акті в якості обставини, що пом`якшує покарання, зазначено щире каяття, але в ході судового розгляду такої обставини не виявлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані, що характеризують особу винного, раніше не судимий, стан здоров`я на обліку у нарколога і психіатра не перебуває, соціальні зв`язки не встановлені.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. Також при виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, його матеріальний стан, думку потерпілої, яка просила покарати обвинуваченого на розсуд суду, суд вважає за доцільне призначити йому покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_5 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

По справі потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог потерпіла зазначила, що протиправними діями ОСОБА_5 , її моральному здоров`ю спричинено значної шкоди, тому що весь період намагання поновити порушені права її життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Вона була позбавлена можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які могла б реалізувати витрачаючи час на підготовку заяв та судових позовів, відвідування установ органів державної влади, щоб добитися належного захисту своїх порушених прав.

Обвинувачений позов не визнав у повному обсязі.

Положеннями ч. 1 ст. 129 КПК України встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Також у ч. 1 ст. 368, частинах 3, 4 ст. 374 КПК України передбачено, що при ухваленні вироку суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, і якщо так, то на чию користь, в якому розмірі та порядку, а в мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, рішення про цивільний позов.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦК України.

При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого заподіяної потерпілій моральної шкоди, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 1167 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Оцінюючи вимоги потерпілої про стягнення моральної шкоди, яка оцінена нею в загальній сумі 30 000,00 грн., суд виходить з характеру та обсягу фізичних страждань потерпілої, що виникли в результаті протиправних дій обвинуваченого, моральної шкоди у вигляді змін нормального ритму життя, морально-психологічного хвилювання у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень і проходженням лікування, принципів виваженості та справедливості, враховує те, що потерпіла в результаті заподіяних обвинуваченим тілесних ушкоджень понесла фізичні страждання.

Враховуючи ступень тяжкості злочину, та його наслідки, суд вважає, що до стягнення підлягає моральна шкода в частковому розмірі на суму 5000 грн. В решті стягнення моральної шкоди на суму 25 000 грн. слід відмовити.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 369, 370, 373, 374, 376, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 5000 грн. Відшкодування моральної шкоди.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Запорізького Апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1