Справа № 303/4882/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

30.01.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження : прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/506/21 за апеляційною скаргою, яку подав обвинувачений ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 вересня 2021 року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Станово Мукачівського району, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого водієм ТОВ «АВЕ Мукачево», раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком терміном 2 (два) роки, з покладенням на нього таких обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави 1 570 грн витрат - за проведення судової автотехнічної експертизи №1167 від 03.02.2020 ; 785 грн 05 коп - за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи №10/389 від 21.10.2019 та 785 грн 05 коп - за проведення судової автотехнічної експертизи №10/415 від 25.10.2019.

Вироком ухвалено скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 03.09.2018 на транспортний засіб марки «MAN TGA 26.320», д.н.з НОМЕР_1 , типу сміттєвоз ВОЗ-С, який поміщено на стоянку автомобілів, за адресою: с. Клячаново Мукачівського району, вул. Мукачівська, 135 та відеореєстратор з салону цього автомобіля, інвентарний номер САВАААUSCO1736FF754B, який опечатано в спецпакет №4374207, який зберігається в кімнаті речових доказів Мукачівського РВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області.

Ухвалено речові докази: транспортний засіб марки «MAN TGA 26.320», д.н.з НОМЕР_1 , типу сміттєвоз-С, який знаходиться на зберіганні у представника ТзОВ «АВЕ Мукачево та відеореєстратор з салона вказаного автомобіля, який знаходиться на зберіганні у кімнаті речових доказів відділу поліції № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області передати ТзОВ "АВЕ Мукачево» повернути за належністю.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

31 серпня 2018 року, приблизно о 09 год 00 хв, обвинувачений ОСОБА_6 , керуючи ввіреним йому на підставі подорожного листа № 011335 вантажним транспортним засобом марки «MAN» моделі «TGA 26.320» типу «сміттєвоз-С» р.н. НОМЕР_1 , що належить ТзОВ «АВЕ Мукачево», рухаючись правою смугою руху в напрямку будинку № 24 по вул. Вишнева в с. Великі Лучки Мукачівського району зі швидкістю 5 км/год, діючи всупереч вимог п. п. 1.3, 1.5, 2.3«б», 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, з моменту виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не дотримався безпечного інтервалу - відстані між правою боковою частиною керованого ним автомобіля та іншим об`єктом, за якої гарантована безпека дорожнього руху, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який у той час перебував на проїзній частині дороги. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, які згідно з висновком експерта виникли внаслідок дії тупих твердих предметів зі значною силою, у швидкій послідовності, одне за одним, і є характерними для травми людини від перекочування колесами транспорту, що рухався (великої вантажопідйомності) і вкладаються у час події, що мала місце 31 серпня 2018 року. За своїм характером та ступенем тяжкості тілесні ушкодження, згідно з п. 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що вирок суду у частині призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік необхідно змінити з огляду на таке. Так, призначаючи апелянту додаткове покарання, суд першої інстанції взагалі не вмотивував своє рішення, не вказав підстави для застосування саме цього виду покарання. Апелянт стверджує, що є особою похилого віку, має постійне місце роботи у ТОВ «АВЕ - Мукачево», відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілій стороні у повному обсязі, у скоєному розкаявся, позитивно характеризується, до адміністративної та кримінальної відповідальності раніше не притягувався. При цьому, апелянт вказує на те, що сторона обвинувачення у судовому засіданні також просила суд не застосовувати відносно ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом. Звертає увагу і на те, що оскільки робота є єдиним джерелом доходу апелянта, через позбавлення права керування транспортними засобами його буде звільнено з роботи, що зрештою поставить його у скрутне матеріальне становище. Просить вирок змінити, виключивши з судового рішення посилання на призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Апеляційний розгляд кримінального провадження проводиться за відсутності обвинуваченого та потерпілої, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає розгляду справи. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого та потерпілої береться до уваги те, що: вказані особи належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду; заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги не надходило; під час апеляційного розгляду брав участь захисник обвинуваченого, який не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі як обвинуваченого, так і потерпілої; апеляційний розгляд кримінального провадження вже неодноразово відкладався, а відповідно до ст. 28 КПК України кримінальне провадження повинно бути розглянуте і процесуальні рішення повинні бути прийняті у розумні строки.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , - адвоката ОСОБА_7 , який просив апеляційну скаргу задовольнити у повному обсязі; прокурора ОСОБА_5 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 та кваліфікацію дій, сторонами кримінального провадження не оспорюється, а тому апеляційним судом, з огляду на положення ст. 404 КПК України, не перевіряється, у зв`язку з чим, визнається таким, що ґрунтуються на сукупності досліджених у суді першої інстанції та наведених у вироку доказів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковані правильно.

При цьому, зі змісту апеляційної скарги та позиції сторони захисту вбачається, що стороною захисту не оспорюється і вид та розмір призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 основного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та висновок суду першої інстанції про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування цього покарання з випробуванням із іспитовим строком 2 роки. У зв`язку з цим, висновки в цій частині апеляційний суд також не перевіряє.

Тому, відповідно до положень ст. 404 КПК України вирок переглядається у межах доводів апеляційної скарги, зокрема у частині призначення обвинуваченому ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

При оцінці доводів апеляційної скарги колегія суддів бере до уваги таке.

Так, згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними статтею 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», увагу суддів звернуто на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку, і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно п. 2 вказаної Постанови, усі питання пов`язані із призначенням покарання, мають бути належним чином мотивовані у вироку.

Поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, зокрема й додаткового, вимоги вказаних вище статей Кримінального кодексу України були дотримані й у достатній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.

Так, з вироку суду першої інстанції вбачається, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання враховані ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини, за яких його скоєно, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують. У тому числі, судом взято до уваги те, що передбачене ч. 2 ст. 286 КК України кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, вчинених з необережності; дані про особу обвинуваченого раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, одружений; обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди; відсутність обставин, що обтяжують покарання; висновок досудової доповіді органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без призначення покарання у виді позбавлення або обмеження волі.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України та звільненням від відбування цього покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Погоджуючись із указаним висновком, апеляційний суд, окрім наведених вище обставин, бере до уваги і характер вчинених ОСОБА_6 діянь грубе порушення Правил дорожнього руху України, а також наслідки, які настали дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої настала смерть потерпілого ОСОБА_8 .

Вказані обставини апеляційний суд вважає такими, що свідчать про небезпечність обвинуваченого ОСОБА_6 як водія під час керування транспортними засобами, і вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі наведеного, доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений ОСОБА_6 є особою похилого віку, має постійне місце роботи у ТОВ «АВЕ - Мукачево», відшкодував потерпілій стороні матеріальну та моральну шкоду, в скоєному розкаявся, позитивно характеризується, до адміністративної та кримінальної відповідальності раніше не притягувався, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не дають підстав для не призначення обвинуваченому додаткового покарання.

Із цих підстав, апеляційний суд не бере до уваги і визнає такими, що не впливають на висновки суду першої інстанції про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 додаткового покарання, і доводи апеляційної скарги про те, що сторона обвинувачення у судовому засіданні також просила суд не застосовувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом, а оскільки робота є єдиним джерелом доходу обвинуваченого, через позбавлення права керування транспортними засобами його буде звільнено, що зрештою поставить ОСОБА_6 у складне матеріальне становище.

Тому, вищевказані доводи апеляційний суд визнає такими, що жодним чином не спростовують та не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, а відповідно й не дають підстав для не призначення обвинуваченому додаткового покарання чи звільнення від його відбування з іспитовим строком.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд вважає, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а також звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного йому основного покарання з іспитовим строком 2 роки, відповідає як характеру та ступеню вчинених ним кримінально-карних діянь, так і особі обвинуваченого, та сприятиме досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, у тому числі й попередження вчинення ним аналогічних злочинів та адміністративних правопорушень на транспорті. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що обвинуваченому ОСОБА_6 призначено додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, яке є мінімальним відповідно до частини другої статті 286 КК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість ухваленого в кримінальному провадженні судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції як законний та обґрунтований підлягає залишенню без зміни, а подана обвинуваченим ОСОБА_6 апеляційна скарга як безпідставна задоволенню не підлягає.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що вирок щодо ОСОБА_6 у частині вирішення долі речових доказів та судових витрат, сторонами кримінального провадження не оспорюється, а тому відповідно до ст. 404 КПК України також не переглядається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав обвинувачений ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 вересня 2021 року щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, ОСОБА_6 , - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: