Справа № 129/2428/23
Провадження по справі № 1-кп/129/512/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2023 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Гайсині кримінальне провадження № 0000078 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка Сімферопольського району АР Крим, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, кухаря, неодруженого, на утриманні має малолітніх дітей 2010, 2011 р.н., раніше судимого: 1) 05.07.2002 р. Городищевським районним судом Черкаської області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років, 05.02.2010 р. звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 18 днів; 2) 14.10.2010 р. Сокальським районним судом Львівської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 357, ч.1 ст. 357 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, 03.10.2013 р. звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 19 днів; 3)07.02.2022 р. Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк три роки з іспитовим строком два роки; 4) 31.07.2019 р. Шевченківським районним судом за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, - у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, -

установив:

Старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби призваним по мобілізації та проходячи військову службу на посаді інструктора їдальні взводу матеріального забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, близько 14 години 09.03.2023, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, самовільно залишив розташування військового підрозділу військової частини НОМЕР_1 , який дислокувався у АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби, перебуваючи у різних областях України, доки 27.03.2023 добровільно не повідомив представникам ІНФОРМАЦІЯ_2 про своє місце знаходження, чим припинив вчинення кримінального правопорушення.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, в умовах воєнного стану.

08.11.2023 р. між прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_4 з участю захисника ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 0000078укладено угоду про визнання винуватості.

За цією угодою сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даної кримінальної справи обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.5 ст. 407 КК України.

Сторонами визначено узгоджене покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинений ним тяжкий злочин, передбачений ч.5 ст. 407 КК України, у виді позбавлення волі на строк п`ять років; з урахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який вину визнав, щиро покаявся, є неодруженим, у військовій частині НОМЕР_1 служив на посаді кухаря, є раніше судимим, за останнім вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 31.07.2019 р. покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років не відбув повністю, має на утриманні малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. На підставі ст. 71 КК України частково приєднати покарання за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 31.07.2019 р. , остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк шість років.

Угодою передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснено в судовому засіданні ОСОБА_4 .

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні вважав, що під час укладання даної угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України та КК України, просив її затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене сторонами в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 просили затвердити угоду про визнання винуватості, обвинувачений погодився на застосування узгодженого виду покарання.

Згідно зі ст. 12 КК України ОСОБА_4 вчинено тяжкий злочин, він має невідбуте покарання за попереднім вироком суду.

Враховуючи п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Суд переконався, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, укладена угода про визнання винуватості є добровільною, ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Обвинувачений раніше судимий, повністю і беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні поставленого йому за вину кримінального правопорушення (тяжкого злочину), передбаченому ч.5 ст. 407 КК України, сприяв встановленню дійсних обставин справи, щиро розкаявся, майнова шкода не завдана, ОСОБА_4 на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітніх дітей, що є пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 обставинами, обтяжуючі його покарання обставини відсутні, виправлення його та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо у разі застосування узгодженого сторонами в угоді про визнання винуватості покарання, визначеного в межах загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність; за таких обставин угода про визнання винуватості має бути затверджена як така, що відповідає вимогам закону, з призначенням ОСОБА_4 визначеного в ній покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 продовжити до вступу вироку в законну силу, але не більше ніж на 60 днів з огляду на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. В строк відбуття покарання на підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення в цьому кримінальному провадженні з 13.06.2023 р. по день набрання цим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Керуючись ст. 368, 369, 370, 373, 374, 476 КПК України, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 08.11.2023 р. між прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_4 з участю захисника ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 0000078.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання призначеного ОСОБА_4 покарання за цим вироком та невідбутого ним покарання за попереднім вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 31.07.2019 р. визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк шість років.

Строк відбуття покарання рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.

В строк відбуття покарання на підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення в цьому кримінальному провадженні з 13.06.2023 р.(дня його затримання) по день набрання цим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 продовжити до вступу вироку в законну силу, але не більше ніж на 60 днів, з дня ухвалення вироку.

Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги, - винятково за наявності передбачених ч.4 ст.394 КПК України підстав; клопотання про його скасування місцевим судом може подаватися прокурором у разі невиконання умов угоди про визнання винуватості згідно зі ст. 476 КПК України.

Вирок набирає чинності через тридцять днів з дня його проголошення, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: