Справа № 645/1885/19
Провадження № 1-кп/645/76/23
У Х В А Л А

іменем України

07 грудня 2023 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

Секретаря судових засідань - ОСОБА_2

за участю:

прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова - ОСОБА_3

захисника обвинуваченого - ОСОБА_4

представника потерпілого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню №001354 від 15 листопада 2018 року у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розалівка Котовського району Одеської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до ухвали колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного суду від 02.02.2023 року матеріали кримінального провадження № 645/1885/19 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 415КК, направлено до Фрунзенського районного суду м. Харкова для розгляду по суті.

15 листопада 2018 року, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем, що безпосередньо керував рухом технічно справної транспортної машини «БОГДАН» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись зі швидкістю 90 км/год. по проспекту Московському у м. Харкові зі сторони в;, лиці Харківських Дивізій в напрямку вулиці Північної, грубо порушуючи вимоги п. 8.7.3 «е» та п. 8.10 Правил дорожнього руху України, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, проїжджав перехрестя проспекту Московського (Героїв Харкова) з бульваром Богдана Хмельницького у м. Харкові на червоний сигнал світлофора, тобто на сигнал світлофора, що забороняє рух, чим створив небезпеку для інших учасників дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2104» реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_7 та, який рухався на зелений сигнал світлофору, внаслідок чого пасажирам автомобілю «ВАЗ-2104» реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та пасажиру з автомобілю «БОГДАН» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 заподіяв тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 415 КК України, а саме порушення правил водіння транспортної машини, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні в режимі відеоконференції заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 , в режимі відеконференції, підтримав клопотання захисника, просив його задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого.

Представник потерпілих у судовому засіданні проти закриття провадження не заперечувала, однак, зауважила, що закриття відбувається не з реабілітуючих підстав.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінальнного провадження, дійшов наступного.

Відповідно до ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально - правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Таким чином, передумовою звільнення від кримінальної відповідальності за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності є встановлення судом обставин вчинення особою невеликої або середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.415 КК України, а саме в порушенні правил водіння транспортної машини, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження

У ході розслідування кримінального провадження та в судовому засіданні встановлено, що інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення було скоєно 15 листопада 2018 року, тобто з моменту вчинення кримінального правопорушення пройшло понад п`ять років.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України (в редакції ЗУ № 2617-VIII від 22.11.2018р.), інкриміноване ОСОБА_6 правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 415 КК України, є нетяжким злочином.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції ЗУ № 2617-VIII від 22.11.2018р.), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, підлягає закриттю зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б вказували на те, що обвинувачений ухилявся від досудового розслідування чи вчинив новий злочин середньої тяжкості, тяжкий чи особливо тяжкий в період часу з 15 листопада 2018 року по момент розгляду справи судом.

За таких обставин перебіг давності по зазначеному кримінальному провадженню не переривався та не зупинявся.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення клопотання заисника обвинуваченого ОСОБА_6 , та вважає, що кримінальне провадження за №001354 від 15 листопада 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 415 КК України підлягає закриттю, а обвинувачений звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки строк притягнення до кримінальної відповідальності на даний час сплинув.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо цивільних позовів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яка діє в своїх інтересах, а також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_9 , Військово - медичного клінічного центру північного регіону (військова частина НОМЕР_4 ) в особі відокремленого підрозділу Військового мобільного госпіталю (військова частина НОМЕР_1 ).

Так, згідно роз`яснень, викладених в Пленумі Верховного Суду України « Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» №3 від 31.03.1989 р., у разі закриття справи з передбачених законом підстав, цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, у зв`язку з прийняттям судом рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, яке оформлюється ухвалою суду, суд позбавлений можливості вирішити цивільні позови про відшкодування майнової та моральної шкоди, оскільки цивільний позов вирішується судом згідно ст. 129 КПК України у випадку постановлення вироку чи ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, а тому дані цивільні позови необхідно залишити без розгляду, що не позбавляє потерпілих можливості заявити їх у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються, в тому числі, із витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Відповідно до ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 17.06.2020 року у справі №598/1781/17, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо.

Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК). Оскільки ст. 126 КПК визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду, ВП ВС робить висновок, що у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

При цьому, стягнення з особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, процесуальних витрат, понесених органом досудового розслідування у зв`язку з здійсненням кримінального провадження, не є заходом покарання чи кримінальної відповідальності

Питання, щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Стосовно клопотання захисника про скасування арешту, то воно задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.172 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Стороною захисту взагалі не обґрунтовано клопотання, не доведено, що відпала необхідність у подальшому накладенні арешту, не заначено, з якого майна просять скасувати арешт.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст.ст. 286, 370, 372 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Кримінальне провадження №001354 від 15 листопада 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України закрити на підставі ст. 49 КК України.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 415 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області процесуальні витрати: за проведення судової автотехнічної експертиза №1333/18 від 08.01.2019 2288,0 гривень (дві тисячі двісті вісімдесят вісім гривень), судової транспортно- трасологічної експертизи № 1334/1335/18 від 28.01.2019 року у розмірі 6435 грн. (шість тисяч чотириста тридцять п`ять гривень), судової автотехнічної експертиза №6-1/7се від 29.01.2019 року у розмірі 1430 (тисяча чотириста тридцять гривень), експертизи обставин дорожньо - транспортної пригоди №7/13 СЕ -19 від 16.01.2019 року у розмірі 1144 грн. (тисяча сто сорок чотири гривні).

Цивільні позови ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яка діє в своїх інтересах, а також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_9 , Військово - медичного клінічного центру північного регіону (військова частина НОМЕР_4 ) в особі відокремленого підрозділу Військового мобільного госпіталю (військова частина НОМЕР_1 ) - залишити без розгляду.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про скасування арештів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали, негайно, після її проголошення вручити обвинуваченому та його захиснику, прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 12 грудня 2023 року.

Головуючий суддя: