В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.03.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в залі суду № 5 обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000295 від 25.04.2018 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ватутіне Черкаської області, громадянина України, одруженого, освіта середня, працюючого водієм у ФОП « ОСОБА_4 », зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Так, 24.04.2018 року близько 16 години 00 хвилин на 84 км+750 м автодороги «Київ-Одеса» (на території Білоцерківського району Київської області), ОСОБА_3 , керуючи автобусом «Mercedes-Benz 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись в бік м. Одеса в порушення вимог п. 2.3 б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2021 року та введених в дію з 01.01.2002 року, відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, згідно з яким «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», при виникненні небезпеки для руху у виді пішохода ОСОБА_7 , яка перебувала на розділювальній смузі, рухаючись в напрямку проїзної частини до м. Одеса та мала намір перетнути її по нерегульованому пішохідному переходу, невірно відреагував та в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «перед початком руху, перестроюванням або будь-якою зміною напрямку руху водій повинен впевнитись, що це буде безпечно та не створить перешкод або загрози іншим учасникам дорожнього руху», не переконавшись в безпечності своїх дій, виїхав на позначену суцільною лінією дорожньої розмітки розділювальну смугу, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 ..

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці події.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №352-211 від 16.07.2018 року при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_7 виявлені наступні ушкодження: ушкодження аорти, печінки, головного мозку; численні переломи ребер справа та зліва, груднини, кісток склепіння та основи черепа, лівої плечової кістки, обох кісток правого передпліччя, кісток обличчя, правої малої гомілкової кістки; вивих лівої плечової кістки; в лівій плевральній порожнині 700 мл, в правій плевральній порожнині 400 мл рідкої крові і темно-червоних згортків її; крововиливи в місцях ушкоджень та в м`яких тканинах тіла; рани, садна на обличчі; садна та синці на тулубі і кінцівках. Смерть ОСОБА_7 настала від численних ушкоджень внутрішніх органів та кісток скелета з крововтратою. Знайдені, при судово-медичному дослідженні трупа, ушкодження заподіяні тупими предметами, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію як небезпечні для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті, могли виникнути в умовах описаної дорожньо-транспортної пригоди. Локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_7 , а також враховуючи дані протоколу огляду місця пригоди, дають змогу вважати, що потерпіла знаходилась у вертикальному, або близькому до нього положенні, повернута передньою, або близькою до неї поверхнею до транспортного засобу в момент первинного контакту.

Грубе порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 2.3 б), 12.3 та 10.1 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 року, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілої ОСОБА_7 .

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_7 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав частково, стверджує, що правил дорожнього руху не порушував, пояснив, що 24.04.2018 року здійснював рейс Київ-Ватутіне та приблизно о 15:56 год. на 84 км автодороги Київ Одеса за 50-70 м до пішохідного переходу побачив жінку, яка стояла між смугами руху, на острівці, та щось шукала у своїй сумочці чи телефоні. Рухався з дозволеною швидкість, приблизно 90 км/год. Швидкість перед пішохідним переходом не збавляв, оскільки жінка стояла та дивилася в напрямку іншої полоси руху (зустрічної), думав, що вона вже перейшла полосу по якій він рухався і буде переходити іншу (зустрічну) полосу дороги. Коли до пішохідного переходу залишилось 5-7 м, жінка, яка стояла на пішохідному переході зненацька розвернулась і кинулась під автобус, яким він керував, встиг лише нажати на гальма і відбувся удар від якого жінку відкинуло на відбійник, що розділяє транспортні потоки дороги. Після чого вийшов з автобуса та спробував надати першу медичну допомогу, але жінка була вже мертва. Окрім цього, вказав, що відшкодував потерпілій кошти за спричинену шкоду, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просить розгляд кримінального провадження проводити без її участі та повідомила, що претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_3 не має, просить суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_9 зазначив, що розбіжності у марці і державному номері автомобіля, зазначені у висновку експерта від 23.07.2018 року №12-1/1114 є технічною помилкою (опискою). Автомобіль при проведенні вказаної експертизи було ідентифіковано по кольору, закріпленому номерному знаку та технічним пошкодженням, а тому просив вважати правильним автомобіль марки «Mercedes-BENZ 313 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 .

Незважаючи на часткове визнання ОСОБА_3 вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, вина останнього встановлена судом і підтверджується дослідженими доказами, а саме:

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.04.2018 року з фото-таблицями в яких зафіксовано місце ДТП;

-схемою до протоколу огляду місця ДТП від 24.04.2018 року;

-протоколом огляду тахокарти від 25.04.2018 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 25.09.2018 року, яка зазначила, що 24.04.2018 року близько 16 год. разом із дитиною 11 років поверталася із Київської обласної лікарні на автобусі «Мерседес спринтер». Коли автобус проїжджав ділянку дороги поблизу м. Біла Церква, побачила молоду дівчину на розділювальній смузі в межах пішохідного переходу, яка щось шукала у сумочці чи телефоні. В якийсь момент дівчина розпочала рух вперед зробивши кілька кроків в напрямку проїжджої частини. Водій автобуса почав різко гальмувати, дівчина побачивши автомобіль замешкалася і зупинилася. Автобус гальмуючи скоїв наїзд на останню, лівим переднім крилом;

-висновком експерта від 08.10.2018 року № 12-1/1769 в якому експерт дійшов висновку, що швидкість руху автомобіля «Mercedes-BENZ 313 CDI», яка приблизно може відповідати видимим слідам гальмування «юзу» залишеним колесами автомобіля на місці пригоди, була не меншою за 83…89 км/год.; водій автомобіля «Mercedes-BENZ 313 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , у дорожній ситуації, що склалась, з технічної точки зору, повинен був керуватися вимогами п. 10.1 ПДР України; в заданій дорожній обстановці, з технічної точки зору, дії водія автомобіля «Mercedes-BENZ 313 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України; з технічної точки зору, водій мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода, шляхом виконання технічних вимог п. 10.1 ПДР України, для чого йому не було перешкод технічного характеру відомих експертові; з технічної точки зору, дії водія не відповідали технічним вимогам п. 10.1 ПДР України та знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди;

-висновком експерта від 09.07.2018 року №12-1/1151 в якому експерт дійшов висновку, що рульове керування автомобіля «Mercedes-BENZ 313 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , на момент огляду, знаходиться в працездатному стані, несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування перед ДТП, не виявлено; робоча гальмова система автомобіля «Mercedes-BENZ 313 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , на момент огляду знаходиться в працездатному стані, несправностей, що могли б викликати погіршення або відмовлення в роботі системи робочого гальма перед подією, не виявлено; елементи підвіски автомобіля на момент огляду, знаходяться в працездатному стані, несправностей, що могли б викликати зміну курсової стійкості транспортного засобу перед подією не виявлено;

-висновком експерта від 23.07.2018 року №12-1/1114 в якому експерт дійшов висновку, що наїзд на пішохода ОСОБА_7 вірогідніше, відбувся на 84 км автодороги Київ-Одеса, на території Білоцерківського району Київської області, за межами проїзної частини дороги, на розділювальній смузі, що прилягає до лівої смуги руху по напрямку до м. Одеса.

-протоколом проведення слідчого експерименту від 25.09.2018 року, схемою та ілюстративною таблицею до протоколу;

-протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу «Mercedes-BENZ 313 CDI» №00431-00411-18 від 31.03.2018 року , відповідно до якого транспортний засіб після технічного контролю визнано технічно справним;

-висновком експерта №352-211 від 16.07.2018 в якому експертом виявлені пошкодження завдані здоров`ю померлої ОСОБА_7 та встановлено, що смерть настала від численних ушкоджень внутрішніх органів та кісток скелета з крововтратою, які заподіяні тупими предметами, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію як небезпечні для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті та могли виникнути в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Суд звертає увагу, що диспозиція ст. 286 КК України сформульована законодавцем як бланкетна.

Злочин, передбачений ст. 286 КК України, є злочином із матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень правил дорожнього руху, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 ст. 286 КК, зокрема порушення правил дорожнього руху, які є причиною настання цих наслідків та перебувають із ними у причинно-наслідковому зв`язку.

Відповідно, об`єктивна сторона вчиненого обвинуваченим складу злочину включає такі обов`язкові елементи: діяння (дія або бездіяльність); обстановка; суспільно-небезпечні наслідки (смерть потерпілого - ч. 2), причиновий зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Протиправне діяння обвинуваченого полягає в порушенні правил дорожнього руху, зокрема вчинено шляхом у вчиненні дій, заборонених правилами (керування транспортним засобом у стані сп`яніння, перевищення швидкості руху транспорту) та у невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху (незниження швидкості руху відповідно до дорожньої обстановки).

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені ст. 286 КК України.

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст. 286 КК України, тобто знаходилися у причиновому зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли. Вказана правова позиція відображена в Постанові Верховного суду від 21.08.2019 у справі № 682/956/17.

За змістом закону порушення Правил безпеки руху та експлуатації транспорту полягає в дії або бездіяльності, пов`язаній з невиконанням однієї чи кількох вимог Правил дорожнього руху або інших нормативних актів, що регламентують безпеку руху та експлуатацію транспорту, з боку особи, яка керує транспортним засобом. Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 286 КК України, полягає в: а) порушенні Правил безпеки руху чи експлуатації транспорту, тобто в порушенні конкретного правила, передбаченого конкретним пунктом правил; б) настанні суспільне небезпечних наслідків - заподіяння смерті чи тілесних ушкоджень учасникам дорожнього руху і в) причинному зв`язку між порушенням правил безпеки руху чи експлуатації транспорту та спричиненими наслідками.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується необережною формою вини, що визначається характером ставлення до наслідків. Сама ж дія або бездіяльність при порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту можуть бути як умисними, так і вчиненими з необережності.

Суд бере до уваги висновок інженерно-транспортної експертизи від 08.10.2018 року в якому експертом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 не відповідали технічним вимогам п. 10.1 ПДР України та перебувають в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 кримінальне покарання, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують карання обвинуваченого ОСОБА_3 , є добровільне відшкодування шкоди потерпілій.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді складеної 12.12.2018 року провідним інспектором Звенигородського МРС філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_11 вбачається, що ОСОБА_3 характеризується позитивно, рівень ризику небезпеки для суспільства оцінюється як низький, виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України, виходячи з вимог ст. ст. 50 та 65 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів та є неумисним злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав частково, добровільно відшкодував шкоду потерпілій, його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, думку потерпілої ОСОБА_8 , яка просила обвинуваченого суворо не карати, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

При цьому, в даному випадку, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , встановлені вище обставини вчинення кримінального правопорушення, характеризуючі дані відносно останнього, суд дійшов висновку про можливість звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та встановленням іспитового терміну.

При вирішенні питання про доцільність застосування додаткового покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд враховує обставини вчинення злочину, тяжкі наслідки, а відтак суд вважає необхідним застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

На думку суду, таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до відомостей щодо проведення експертиз під час досудового розслідування у кримінальному провадженні вказано, що розмір витрат на залучення експертів під час проведення судових експертиз по даному кримінальному провадженні становить 4004 гривень, що складається з:

- витрат на проведення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Транспортно-трасологічне дослідження» (висновок від 23.07.2018 № 12-1/1114) вартістю 1144 гривні 00 коп.;

- витрати на проведення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортного засобу» (висновок від 09.07.2018 № 12-1/1151) вартістю 1430 гривень 00 коп.;

- витрати на проведення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» (висновок від 08.10.2018 № 12-1/1769) вартістю 1430 гривень 00 коп.

Відповідно до ст. 124 КПК України вказані судові витрати слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Питання речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 100, 129, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами .

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням на 2 (два) роки, якщо засуджений на протязі встановленого судом строку з випробуванням не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов"язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

та за ч.2 ст. 76 КК України:

-не виїжджати за межі україни без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 процесуальні витрат на проведення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Транспортно-трасологічне дослідження» (висновок від 23.07.2018 № 12-1/1114) вартістю 1144 гривні 00 коп.;

- витрати на проведення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортного засобу» (висновок від 09.07.2018 № 12-1/1151) вартістю 1430 гривень 00 коп.;

- витрати на проведення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» (висновок від 08.10.2018 № 12-1/1769) вартістю 1430 гривень 00 коп.

Речові докази в кримінальному провадженні після набрання вироком суду законної сили: автомобіль марки «Mercedes-BENZ 313 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 - залишити в користуванні володільця ОСОБА_12 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: Олександр ШОВКОПЛЯС