Справа № 457/1435/23
провадження №1-кп/457/104/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Трускавець

Трускавецький міський суду Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Трускавці кримінальне провадження № 457/1435/23 (провадження1-кп/457/104/23) про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000180 від 25.07.2023 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Трускавця, Львівської області, українцем, громадянином України, з середньою спеціальною освітою, не одруженим, не працюючим, проживаючим та зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимим 21.02.2022 Трускавецьким міським судом Львівської області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,-

за участю:

прокурора ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , 24.07.2023 приблизно о 23 годині 10 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись неподалік кафе «Річки» Товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин «Річки», який розташований за адресою: Львівська область, місто Трускавець, вулиця Тараса Шевченка, 21, де спільно з ОСОБА_8 , маючи умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вирішив вчинити хуліганство.

Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою грубого порушення громадського порядку, спокою громадян проживаючих у готелі та відвідувачів кафе «Річки», з мотивів явної неповаги до суспільства та загальноприйнятих норм моралі, діючи із особливою зухвалістю, нахабно виявляючи зневажливе ставлення до існуючих у суспільстві правил поведінки, помітивши відчинені двері кафе «Річки» ТзОВ «Магазин «Річки», забіг з оголеним торсом на територію літнього майданчику даного кафе, та розпочав чіплятися до відвідувачів, за що отримав зауваження від ОСОБА_10 який в той час перебував у даному закладі.

Використовуючи такий малозначний привід як зауваження, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_8 умисно та безпідставно вступив в словесну суперечку з ОСОБА_10 у ході якої став висловлюватися в його бік ненормативною лексикою та погрозами фізичної розправи відпочиваючим та персоналу вказаного закладу, під час якої нанесли удари руками в область обличчя та тулуба потерпілому ОСОБА_10 , внаслідок чого останній, не втримавши рівноваги, впав на коліна та лікті отримавши тілесні ушкодження у вигляді: синця на передній поверхні правого ліктя, садна на передній поверхні обох колінних суглобів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, внаслідок чого, грубо порушив громадський порядок, спокій громадян, які відпочивали в кафе та мешкали у готелі «Річки», чим порушив нормальну діяльність даного закладу.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України - як хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро покаявся у вчиненому та по суті пред`явленого обвинувачення пояснив, що 24.07.2023 року близько 22.00 год вони з ОСОБА_8 йшли по вул. Річки в м. Трускавці, проводжали дівчину. Їм зробили зауваження відвідувачі ресторану «Річки», оскільки вони були напівоголені та голосно кричали. Після чого вони зайшли на територію ресторану для з`ясування стосунків. Під час того вони штовхались з відвідувачами, нецензурно висловлювались, і також була бійка, яка тривала біля 10 хв. Вони з товаришем були в стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро покаявся у вчиненому та по суті пред`явленого обвинувачення пояснив, що 24.07.2023 року близько 22.00 год вони з ОСОБА_3 йшли по вул. Річки в м. Трускавці та проводжали дівчину. Відвідувачі кафе «Річки» та їм зробили зауваження, що вони голосно кричали та були напівоголені . Після того вони самовільно зайшли на територію кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з`ясувати стосунки, де почалась шарпанина з відвідувачами кафе та висловлювання з їх сторони нецензурною лайкою. Під час конфлікту вони були в стані алкогольного сп`яніння та без футболок.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_10 не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява в якій він зазначив, що просить проводити розгляд справи у його відсутності, претензій до обвинуваченого не має.

В судовому засіданні допитаний в якості представника потерпілого ОСОБА_5 пояснив, що він учасником даної події не був, але ним встановлено, що 24.07.2023 року двоє невідомих у вечірній час забігли на територію кафе «Річки» і перешкоджали роботі закладу, зокрема працівникам закладу. В подальшому уповноважений представник закладу звернувся із заявою про притягнення невідомих людей до кримінальної відповідальності, оскільки на час вчинення правопорушення заклад припинив роботу. Під час даного конфлікту було пошкоджено майно, а саме: вазон та інше. Режим роботи кафе встановлено з 08.00 год. до 22.00 год., але клієнти , які вже зробили своє замовлення можуть обслуговуватись і після закриття кафе, але до початку коменданської години..

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 29 червня 1990 року з послідуючими змінами «Про виконання судами України законодавства і Постанов Пленуму Верховного суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», при постановлені вироку суддя повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза будь яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п.150, п.253).

На думку суду, дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 296 КК України, оскільки він вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому суд керується вимогами частини 2 статті 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами. Також, суд за змістом частини 1 статті 65 КК України, призначаючи покарання ОСОБА_3 за вчинене ним кримінальне правопорушення враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п. 3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.

У даній справі суд, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину обвинуваченим за частиною 2 статті 296 КК України зазначає, що злочин вчинений обвинуваченим за змістом статті 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

При цьому до обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття, яке обвинувачений висловив в судовому засіданні.

До обтяжуючих обставин суд відносить, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, рецедив злочинів.

Підстав для застосування положень статей 69, 69-1, 75 КК України суд не знаходить.

Відповідно до роз`янень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди зобов`язані мотивувати свої висновки щодо виду і міри покарання, яке слід призначити підсудному.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, а саме те, що він не перебуває на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога, по місцю проживання характеризується посередньо, у потерпілих відсутні будь-які претензії матеріально чи морального характеру, однак він не працює, намає постійного джерела доходу, раніше судимий, згідно досудової доповіді виправлення ОСОБА_3 без позбалення волі неможливе, тому суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції статті, за якою він притягається до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання на думку суду, буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, засадам гуманності і справедливості.

Судом при призначення міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 враховується вирок Трускавецького міського суду Львівської області від 21.02.2022 року.

Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 07.12.2023 було закрите кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, у зв`язку з передачею його на поруки колективу кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ФОП ОСОБА_12 .

Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов до обвинуваченого пред`явлено не було.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, ч. 2 ст. 296 КК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст.71 КК України, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 21.02.2022 року і за сукупністю вироків остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць.

Термін відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання його по виконанню даного вироку.

Речовий доказ: диск із відеозаписами із нагрудних камер поліцейських на яких зафіксований перебіг хуліганських дій обвинувачених 24.07.2023, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ: СД-R диск із записаним на нього відеозаписами із камери відеоспостереження розташованих по АДРЕСА_2 від 24.07.2023, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ: DVD-R диск із записом камер спостереження, розміщених в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_2 , на яких зафіксовано, як ОСОБА_3 та ОСОБА_8 вчиняють хуліганські дії, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Трускавецький міський суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію.

Суддя: ОСОБА_1