ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2370/23 Справа № 209/5666/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000696 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 жовтня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну та таку, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що слідчий суддя необґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу, так як підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 30 листопада 2023 року, з покладанням на нього обов`язків: - 1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; 2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання на іншу адресу; 3) заборонити йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що прокурором та слідчим не доведено обставини, передбачені п. 3 ч.1 ст. 194 КПК України, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, роботи, має на утриманні малолітню дитину, батька пенсіонера та інваліда, є особою з інвалідністю 3 групи, на обліку у нарколога або психіатра не перебуває, також не доведено жодними доказами, яким чином підозрюваний може перешкоджати проведенню досудового слідства та встановленню істини по справі, також суду не доведені обставини того, що останній може переховуватися від слідства та суду. Підозрюваний не має стійку антисоціальну поведінку.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого суді залишити без змін, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Частина 2 статті 177 КПК України передбачає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями частини 1 статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого та застосовуючи до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання через те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, має на утриманні малолітню дитину, батька пенсіонера, є особою з інвалідністю 3 групи, на обліку у нарколога або психіатра не перебуває, а також те, що не доведено жодними доказами, яким чином підозрюваний може перешкоджати проведенню досудового слідства, встановленню істини по справі та переховуватися від слідства та суду, оскільки не врахував, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, підозрюється у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, які на підставі ч. 5 ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів. Окрім цього, слідчий суддя не надав належну оцінку ризикам, передбаченим п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також не врахував те, що наявність захворювання у підозрюваного та його батька, наявність дитини, не були стримуючими факторами поведінки підозрюваного під час воєнного стану.

Допущені порушення, відповідно до ст. 412 КПК України, є підставою для скасування ухвали та постановлення нової ухвали судом апеляційної інстанції.

В ході апеляційного перегляду колегія суддів встановила, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 01.10.2023 року на ділянці місцевості, яка знаходиться за адресою: м. Кам`янське, проспект Перемоги, 35, між рестораном Family storу та кінотеатром Мир, де було виявлено та вилучено, зокрема: предмет, схожий на гільзу; предмет, схожий на пістолет; предмет, схожий на патрон;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 01.10.2023 року, відповідно до яких 30.09.2023 року, біля ресторану Family storу , вони почули два постріли, після чого побачили як хлопцю в сірій футболці накладали джгут на шию;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 01.10.2023 року , відповідно до якого 30.09.2023 року приблизно о 23.00 він разом з друзями вийшли із ресторану Family storу, його друг ОСОБА_12 підійшов до дівчат та хлопців, потім один з хлопців почав споряджати магазин пістолету патронами, після чого почув постріл, потім чоловік, який споряджав пістолет, націлив його ОСОБА_13 в голову та вистрелив в область голови, після чого ОСОБА_14 накинувся на цього хлопця, який відразу здійснив постріл в його бік;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 від 01.10.2023 року, відповідно до якого 30.09.2023 року о 23.00 годині він разом з друзями вийшли із ресторану Family storу, його друг ОСОБА_12 підійшов до дівчат та хлопців, потім один з хлопців почав споряджати магазин пістолету патронами та йти в бік ОСОБА_15 та зробив один постріл, після чого він підбіг до чоловіка, який тримав пістолет та намагався зупинити його, однак чоловік вистрелив в нього;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 01.10.2023 року, відповідно до якого 30.09.2023 року о 22.30 год він разом з ОСОБА_8 вийшли в ресторану Family storу, спілкувались з дівчатами, потім до них підійшла компанія незнайомих чоловіків та почали провокувати, після чого ОСОБА_8 дістав пістолет та здійснив два постріли;

- довідкою лікаря, відповідно до якої ОСОБА_13 знаходиться в БСМП з діагнозом вогнепальне поранення шиї з пошкодженням ротоглотки передщелепної кістки, передщелепної залози;

- довідкою лікаря, відповідно до якої ОСОБА_14 був доставлений до МЛШМД з діагнозом вогнепальне поранення верхньої третини лівого передпліччя.

Отже, обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень є доведеною.

Також встановлена наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) п. 102 від 08.02.2005 р. тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду.

Згідно із протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 01.10.2023 року він утримував нападника до приїзду співробітників поліції і їм передав нападника, на якого одягли кайданки.

Явка до суду апеляційної інстанції після звільнення з-під варти обумовлена покладенням слідчим суддею на підозрюваного обов`язку явки до суду.

Також підозрюваний може впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. До клопотання долучені покази свідків та потерпілого ОСОБА_14 , покази потерпілого ОСОБА_13 не долучені до матеріалів клопотання, а тому зазначене підтверджує наявність ризику за п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що вони є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 178 КПК України, колегія суддів враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_17 , вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також відомості, що характеризують особу підозрюваного, а саме, що він є особою з інвалідністю, офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Долучена під час апеляційного перегляду довідка про подальше лікування в умовах стаціонару, не є підставою для відмови у задоволенні апеляційної скарги прокурора, так як на час апеляційного перегляду відомостей щодо погіршення стану здоров`я ОСОБА_8 , що унеможливлює його тримання під вартою, до суду не надано.

Питання щодо надання медичної допомоги в місцях попереднього ув`язнення регулюються, зокрема, Законом України «Про попереднє ув`язнення» та Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, що затверджений спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10.02.2012 року ( далі Порядок №39/5/104).

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організовується і проводиться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Статтею 21 вказаного Закону забезпечення медичного обслуговування осіб, взятих під варту, покладено на адміністрацію місць попереднього ув`язнення.

Відповідно до п. 2.3, 2.6, 2.8, 2.10 Розділу ІІ Порядку №239/5/104 медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.

У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи.

Таким чином, стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 не є перешкодою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Також, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, що полягають у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень , а також у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння , а тому альтернативний запобіжний захід до підозрюваного не може бути застосований, оскільки відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи наведене, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити, ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 жовтня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 30 листопада 2023 року без визначення застави.

Керуючись ст. ст. 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 жовтня 2023 року задовольнити .

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави щодо підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 листопада 2023 року.

Взяти ОСОБА_8 під варту в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4