ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представника цивільного відповідача ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000720 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Микільське на Дніпрі Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не одруженого, працюючого водієм тролейбусу МКП «Дніпровський електротранспорт», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України

Встановила:

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Строк покарання ухвалено рахувати з моменту затримання ОСОБА_7 .

Ухвалено стягнути з КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у сумі 26000 гривень та моральну шкоду у сумі 5 000 гривень.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 29.06.2013 року близько 15-00 год., керуючи технічно справним тролейбусом ЮМЗТ-1 інвентарний номер 1037, рухався по вул. Плеханова з боку вул. Миронова в напрямку вул. Московської в м.Дніпропетровську.

Під час руху, ОСОБА_7 , грубо порушуючи Правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, на регульованому перехресті вул. Плеханова та вул. Московської, при ввімкненні сигналу світлофора, що дозволяє рух, не надав дорогу мотоциклу «Ямаха» д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_9 , який завершував рух через перехрестя, продовжив свій рух, внаслідок чого сталося зіткнення вищевказаних транспортних засобів.

Внаслідок зіткнення водій мотоциклу «Ямаха» ОСОБА_9 отримав тілесні пошкодження у вигляді: відкритого багатоуламкового перелому обох кісток лівої гомілки в середній третині зі зміщенням відламків, обширної рани лівої гомілки та лівого колінного суглобу; садин верхніх кінцівок, синця тулубу, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом тролейбусом ЮМЗ-Т-1, не виконав вимоги п.16.5 Правил дорожнього руху України, який свідчить:

-«У разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід» - невиконання якого знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що наступили.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить вирок скасувати і закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги висновок № 2827/ 2828 - 22 за результатами проведення судової транспортно - трасологічної та автотехнічної експертизи Дніпропетровського науково - дослідного інституту судових експертиз від 2 листопада 2022 року (том 6). Який був проведений за ініціативою прокурора на підставі відповідної ухвали суду.

Також вказує, що суд першої інстанції при розгляді даної справи повинен встановити, що ОСОБА_7 29 червня 2013 року близько о 15 годині 00 хвилин здійснюючи поворот ліворуч з вул. Плеханова на вул. Московську на зелений сигнал світлофору не пропустив мотоцикл «Ямаха» державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_9 .. Який рухаючись назустріч йому на червоний забороняючий рух сигнал світлофору повинен був надати дорогу мотоциклу який в цей час повинен був знаходитись на перехресті завершуючи рух через нього.

На думку захисника, такий висновок випливає з режиму роботи світлофора, оскільки коли для тролейбуса горить зелений сигнал світлофору, то для мотоцикліста - червоний.

Докази винуватості ОСОБА_7 у порушенні ним приписів п. 16.5 Правил дорожнього руху України, а відповідно, вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, на думку захисника, відсутні.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 17.11.2021 року (т.5 а.с. 14 - 28) потерпілий ОСОБА_9 вказав, що коли на світлофорі зелений сигнал для мотоцикла почав мерехтіти, то він знаходивсь на відстані 8,4 м від ближньої межі перехрестя. Що означає, що відповідно до п. 16.5 Правил дорожнього руху України, оскільки мотоцикл ще не доїхав до перехрестя, чого ОСОБА_7 не міг бачити через транспортні засоби, які зупинилися на дальній межі перехрестя, а саме перехрестя було вільним, спокійно продовжив рух. Тому що надавати дорогу транспортним засобам які закінчують проїзд перехрестя не було необхідності. Через відсутність таких транспортних засобів на самому перехресті.

Крім того, відповідно до розташування зображеного на схемі до протоколу огляду місця події (т.1 а.с. 7), після зіткнення тролейбус зупинився на відстані 5,1 м від ближньої межі перехрестя до передньої осі тролейбуса, а подряпини на асфальті від мотоцикла, які утворились через його падіння в момент зіткнення, починаються на відстані 7, 9 м. від цієї ж межі. На думку захисника вказане свідчить про те що, зіткнення між цими двома транспортними засобами відбулось за межами перехрестя вулиць Плеханова та Московської.

Звертає увагу на висновок експерта № 2827/ 2828 - 22 (т. 6) за результатами проведення судової транспортно - трасологічної та автотехнічної експертизи від 2 листопада 2022 року при відповіді на 19 питання вказано - «Чи є в діях водія ОСОБА_11 за його версією механізму ДТП та за версією ОСОБА_9 , зазначених на слідчому експерименті від 17.11.2021 року порушення п. 16.5 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться у причинно - наслідковому зв`язку з ДТП» у дослідницькій частині прямо зазначено, що - «З технічної точки зору виходячи з версій ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про обставини розвитку механізму ДТП, дані про які зазначені в даних матеріалах кримінального провадження, їх дії вимогами п. 16.5 Правил дорожнього руху не визначались, (а.е. 19). Що повторно зазначено ним й у відповідних висновках до експертизи (а.е. 26).

Захисник вказує, що таке твердження експерта про те, що в діях ОСОБА_7 відсутнє порушення п. 16.5 Правил дорожнього руху базується на тому, що коли тролейбусу ввімкнувся зелений сигнал світлофору, то ніякого мотоцикла на перехресті не було. В зв`язку з чим у ОСОБА_7 не виникло ніякої потреби у наданні дороги мотоциклу. Тобто в діях ОСОБА_11 відсутнє порушення цього пункту Правил, що експерт ще раз підтвердив будучи допитаним в судовому засіданні 01 березня 2023 року.

02 серпня 2023 року захисник подав до суду апеляційної інстанції клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі закінченням строків давності.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник підтримали клопотання про звільнення ОСОБА_12 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

Прокурор, потерпілий та представник цивільного відповідача на заперечували проти задоволення клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності відповідно до вимог ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, клопотання захисника про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, колегія суддів вважає, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно із ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та відповідно до висунутого обвинувачення інкриміновані дії він вчинив 29 червня 2013 року.

Санкцією ч.2 ст. 286 КК України (в редакції закону станом на 29.06.2013 року) передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років у разі вчинення тяжкого злочину.

З урахуванням наведеного, строк давності для притягнення ОСОБА_7 до відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України сплинув 29 червня 2023 року.

Отже, станом на 28 вересня 2023 року сплинув строк та закінчились визначені ст.49 КК України строки давності, ухвалений вирок щодо ОСОБА_7 не набрав законної сили, а тому останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України, а вирок суду - скасуванню та кримінальне провадження закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та ст. 417 КПК України.

Відповідно до ст. 285 КПК України колегією суддів роз`яснено ОСОБА_7 суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, на що обвинувачений надав свою згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, підтвердивши, що йому зрозуміла як суть обвинувачення, так і підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою.

Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч. 1 ст. 7, ст. 26 КПК України, відповідно до якого «сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом», - обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого.

Враховуючи позицію сторони захисту, яка віддала пріоритетне значення розгляду клопотання перед апеляційною скаргою, колегія суддів враховує положення ч. 4 ст. 286 КПК України, відповідно до якої, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Зазначені вище нормативні положення спрямовані на реалізацію також вимог засади змагальності сторін, згідно з якими суд, залишаючись об`єктивним і неупередженим, повинен створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків згідно із ч. 6 ст. 22 КПК України.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч.2-4 ст.49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Зазначені підстави як встановлено в ході апеляційного перегляду дотримані. Матеріали провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття рішення судом про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення чинним законодавством не передбачено.

Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною в Постанові Верховного Суду Касаційного кримінального суду від 30.11.2022 року (Справа №734/3220/17; провадження № 51-3020км20), згідно якої суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання вини є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а тому невизнання вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації права обвинуваченого на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений ст.49 КК України інститут звільнення від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення з визнанням особи своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 3 ст. 285 КПК України у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Отже, оскільки обвинувачений надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України відсутні підстави для проведення судового провадження, що включає в себе відповідно до п. 24 ст. 3 КПК України і апеляційне провадження, в повному обсязі в загальному порядку, у зв`язку з чим колегія суддів не надає оцінки доводам апеляційних скарг.

Проведення розгляду апеляційної скарги, відповідно до якої суд має встановити чи винний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення та чи підлягає він покаранню за його вчинення не відповідатиме вимогам законності.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Оскільки клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності заявлене до набрання вироком законної сили, який підлягає скасуванню, колегія суддів позбавлена можливості розглянути подані апеляційні скарги по суті.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 - скасувати.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, звільнивши ОСОБА_13 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4