У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/4256/23

Провадження № 1-кс/210/2329/23

"29" вересня 2023 р. слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження № 0000163 від 22.06.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

Дізнавач сектору дізнання відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання дізнавач посилається на те, що в провадженні СД відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000163 від 22.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.06.2023 до ВП № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області звернулась з письмовою заявою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом того, що 10.06.2023 у мережі Інтернет, на обліковому записі додатку Instagram «be2be.shoes» знайшла оголошення про продаж взуття. В ході спілкування з продавцем у чаті соціальної мережі «Instagram», останній повідомив про необхідність оплати товару, на що заявниця погодилась. Надалі заявниця самостійно та добровільно, використовуючи мобільний застосунок інтернет-банкінгу «Приват24» переказала грошові кошти, в сумі 1300 гривень, в якості оплати за товар на банківську картку, яку продавець вказав їй у повідомленні, а саме: НОМЕР_1 . В подальшому заявниця товар не отримала, грошові кошти повернуті не були. Номер мобільного телефону продавця не відомо.

Грошовими коштами потерпілої ОСОБА_4 , заволоділи, шляхом переказу на банківську картку НОМЕР_1 , що відкрита у АТ "ТАСКОМБАНК" .

Відповідно до інформації, розміщеної в мережі інтернет, АТ "ТАСКОМБАНК" (код банку (МФО) 339500, код за , юридична адреса: 01032,м. Київ вул. Симона Петлюри, 30.

У зв`язку з викладеним, виникла необхідність у накладенні арешту на банківський рахунок, що обслуговується банківською карткою НОМЕР_1 на якому перебувають грошові кошти потерпілої, який відкритий у Відповідно до інформації, розміщеної в мережі інтернет, АТ "ТАСКОМБАНК" (код банку (МФО) 339500, код за , юридична адреса: 01032,м. Київ вул. Симона Петлюри, 30) по даному провадженню мають значення речового доказу, керуючись ст. 98, 99, 100, 110 КПК України, для забезпечення цивільного позову та подальшого відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, так як відповідно до відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» забезпечити їх відшкодування іншим чином не можливо.

Окрім того, не накладення арешту та встановлення заборони розпоряджання вказаними грошовими коштами на банківському рахунку може призвести до їх відчуження, а також в подальшому значним чином ускладнить повернення майна до законного власника.

Згідно матеріалів кримінального провадження наявні підстави вважати, що грошові кошти потерпілої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , містяться на банківській картці НОМЕР_1 , що відкрита у АТ "ТАСКОМБАНК" (код банку (МФО) 339500, код за , юридична адреса: 01032,м. Київ вул. Симона Петлюри, 30, є об`єктом кримінально-протиправних дій, а тому вони відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, зокрема, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Накладення арешту на вищевказане майно, дасть можливість забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Дізнавач та прокурор, кожен окремо, в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності на задоволенні клопотання наполягали.

Відповідно до ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Суд розглядає дане клопотання у відсутність власника майна або його представника з метою збереження тимчасово вилученого майна, так як відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК арешт майна відноситься до заходів забезпечення кримінального провадження, та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до частини 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 5 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Судом встановлено, що в провадженні СД відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000163 від 22.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Процесуальне керівництво даного кримінального провадження здійснює Криворізька південна окружна прокуратура.

Так, встановлено, що 19.09.2023 постановою дізнавача визнане в якості речових доказів, по кримінальному провадженню № 0000163 від 22.06.2023, наступне майно, а саме грошові кошти в безготівкові формі, в розмірі 2310 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та які перераховані на банківський рахунок, який обслуговується карткою НОМЕР_1 в АТ "ТАСКОМБАНК" (код банку (МФО) 339500, код за , юридична адреса: 01032, м. Київ вул. Симона Петлюри, 30.

У зв`язку з вищевикладеним, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, що має статус речового доказу банківський рахунок, який обслуговується банківською карткою НОМЕР_1 , яка відкрита у АТ "ТАСКОМБАНК" (код банку (МФО) 339500, код за , юридична адреса: 01032,м. Київ вул. Симона Петлюри, 30 для забезпечення цивільного позову та подальшого відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання щодо арешту майна слідчий суддя повинен враховувати сукупність чинників та факторів, серед яких, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ст.173 ч.1 КПК України).

Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування у кримінальному провадженні, досягнення дієвості кримінального провадження, відшкодування завданої шкоди, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170 173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження № 0000163 від 22.06.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, що має статус речового доказу банківський рахунок, який обслуговується банківською карткою НОМЕР_1 , яка відкрита у АТ "ТАСКОМБАНК" (код банку (МФО) 339500, код за , юридична адреса: 01032,м. Київ вул. Симона Петлюри, 30.

Заборонити здійснювати будь-які дії щодо розпорядження грошовими коштами (проводити видаткові операції по перерахуванню і зняттю грошових коштів) з банківського рахунку, який обслуговується банківською карткою НОМЕР_1 , яка відкрита у АТ "ТАСКОМБАНК" (код банку (МФО) 339500, код за , юридична адреса: 01032,м. Київ вул. Симона Петлюри, 30.

Ухвала про арешт майна виконується негайно дізнавачем, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1