Суддя ОСОБА_1
Справа № 634/449/20
Провадження № 1-в/644/4/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Немишлянської окружної

прокуратури м.Харкова- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові заяву засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Сахновщина Харківської області, , громадянина України,

Засудженого 18.01.2021 року Сахновщинським районним судом Харківської області за ч.1ст.122, ч.1ст.152,, ч.1ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.

відбуває покарання в Харківській виправній колонії №43, початок строку відбуття покарання 04.02.2020 року, кінець строку відбуття покарання 04.02.2024 року, -

- про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, посилаючись на те, що за час відбування покарання він став на шлях виправлення, має два заохочення, стягнення погашені. Крім того, він приймає активну участь в роботі по благоустрію колонії та відповідно має право на застосування до нього вимог ст.82 КК України.

В поданій до суду заяві засуджений підтримав свою заяву та просить розглядати її у його відсутність.

Прокурор у судовому засіданні вважав за необхідне відмовити у задоволенні клопотання.

Суд, дослідивши матеріали особової справи, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, в тому числі і про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у вигляді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно ст.82 ч.3 КК України і Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`якою" головною умовою при прийнятті судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Отже, становлення особи на шлях виправлення розцінюється як сукупність даних щодо прагнення засудженого до такого виправлення, тобто позитивні зрушення в його поведінці, так й його ставленні до праці, які, в свою чергу, свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може бути ефективно продовжуватись й в умовах відбування менш суворого покарання.

При цьому, висновок про становлення особи на шлях виправлення ґрунтуватись не лише на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування зміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Разом з цим під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Діюче законодавство наголошує на тому, що при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, слід ретельно з`ясувати той факт, що засуджений став на шлях виправлення, що вбачається із сукупності даних, а саме: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльності, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці тощо.

За змістом ст. 82 КК України заміна невідбутої частини основного покарання біль м`яким є правом, а не обов`язком суду.

Застосування більш м`якого покарання застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Призначення більш м`якого покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України,- виправлення засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Головною передумовою для застосування до особи більш м`якого покарання є не тільки сплив певної частини строку покарання, а й обов`язків факт того, що засуджений став на шлях виправлення.

Як встановлено судом ОСОБА_4 засуджений 18.01.2021 року Сахновщинським районним судом Харківської області за ч.1ст.122, ч.1ст.152,, ч.1ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Відбуває покарання в Харківській виправній колонії №43, початок строку відбуття покарання 04.02.2020 року, кінець строку відбуття покарання 04.02.2024 року,

Досліджуючи дані про особу засудженого, що містяться в його особовій справі, характеристиці, довідці про заохочення і стягнення, суд встановив, що упродовж усього терміну відбування покарання засуджений мав пасивну форму поведінки, що полягала в утриманні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки.

Мав два стягнення, які погашені, та має два заохочення у вигляді подяки в грудні 2022 року.

З характеристик, які надавались засудженому впродовж всього часу відбування покарання встановлено, що він безвідповідально ставиться до робіт з благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності в їх виконанні, на виховні заходи не реагує, до підвищення свого рівня та професійних навичок не прагне, має цивільний позов в 500000 грн, який не відшкодований, провину у скоєному не визнав.

Засудженому ОСОБА_4 було відмовлено у внесенні подання про умовно-дострокове звільнення та про заміну покарання більш м`яким, так як він не довів свого виправлення та не став на шлях виправлення.

Вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме те, що він став на шлях виправлення .

При цьому, прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Той факт, що за весь час відбування покарання засуджений не має стягнень, а накладені раніше стягнення за порушення режиму вже погашені, на думку суду , не може бути безумовною підставою для застосування до засудженого більш м`якого покарання.

Таким чином, суду не надано доказів тому, що засуджений ОСОБА_4 своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці довів те, що він став на шлях виправлення, а тому в задоволенні заяви засудженог про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким о суд відмовляє

Керуючись ст. 537-539 КПК України, ст.82 КК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким -відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1