Номер провадження: 11-кп/813/1977/23
Справа № 508/722/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Березівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 21.07.2023 у кримінальному провадженні №0000028, внесеному до ЄРДР 14.04.2023 відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку: с. Червоний Кут, Ширяївського району, Одеської області, українку, громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, раніше не судиму,

обвинуваченої у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції кримінальне провадження №0000028, внесене до ЄРДР 14.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілої та її законного представника від обвинувачення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із рішення суду першої інстанції прокурор ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає ухвалу постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Доводи обґрунтовує тим, що поза увагу суду першої інстанції залишились положення п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України в яких міститься заборона на закриття кримінального провадження пов`язаного з домашнім насильством, оскільки ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення у вчинені кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

В судове засідання апеляційного суду обвинувачена ОСОБА_9 сповіщена належним чином, не з`явилась, про причини неявки не повідомила.

За таких обставин апеляційний суд заслухавши думку прокурора та законного представника потерпілої, які не заперечували проти розгляду апеляційних скарг за відсутності обвинуваченої ОСОБА_9 , у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України вважав за можливе провести судовий розгляд за відсутності обвинуваченої.

Позиції учасників судового провадження.

Заслухавши: суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі, законного представника потерпілої, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, але положеннями ч. 2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Однак вказаних вимог під час розгляду справи судом першої інстанції не дотримано чим допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, що потягло неправильне застосування кримінального закону, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 409 КПК є підставою для скасування такого рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на розгляді в Миколаївському районному суді Одеської області перебувало кримінальне провадження №0000028 від 14.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Під час судового розгляду неповнолітня потерпіла та її законний представник 21.07.2023 подали заяву про закриття кримінального провадження, яку підтримали у судовому засіданні, оскільки претензій до обвинуваченої ОСОБА_9 не мають, тому відмовились від приватного обвинувачення.

Оскаржуваною ухвалою суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрито.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Одночасно відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

При цьому, Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 6 грудня 2017 року №2227-VIII доповнено ч. 1 ст. 67 КК п. 6-1 відповідно до якого, обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Відповідно, з обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_9 обвинувачувався у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, а саме в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження своїй донці ОСОБА_10 .

Таким чином, ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, пов`язаного із домашнім насильством, а тому обвинувачена ОСОБА_9 мала можливість захищатися від пред`явленого їй обвинувачення.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду сформулювала висновки в постанові від 12 лютого 2020 року (справа №453/225/19, провадження N 51-4000кмо19), згідно з якими кримінальним правопорушенням, пов`язаним із домашнім насильством, необхідно вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у ст. 1 Закону №2229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх в інкримінованій статті (частині статті) КК як ознаки основного або кваліфікованого складу кримінального правопорушення. Встановлена у п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК заборона закриття кримінального провадження поширюється на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, пов`язане із домашнім насильством, за умови, що слідчі органи пред`явили особі таке обвинувачення і вона мала можливість захищатися від нього.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 не можна було закрити у зв`язку з відмовою потерпілого від підтримання приватного обвинувачення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження, а встановлені порушення, які були допущені судом першої інстанції при постановлені ухвали, з урахуванням положень ст.ст. 2, 7, 9, 409, 413 КПК України, апеляційний суд визнає істотними та такими, що тягнуть за собою скасування ухвали та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Березівської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 21.07.2023 у кримінальному провадженні №0000028, внесеному до ЄРДР 14.04.2023 відносно ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000028, внесеному до ЄРДР 14.04.2023 відносно ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4