ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/626/23 Номер провадження 11-кп/814/2075/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000116, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 03 травня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Пустовійтове, Глобинського району, Полтавської області, з середньою освітою, не працюючу, заміжню, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судиму вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 12.01.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільнену від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, визнано винуватою та засуджено:

- за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 12.01.2023 та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з дня її фактичного затримання в порядку виконання даного вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирався.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, продовжено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, продовжено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №341/2022 від 17 травня 2022 року, продовжено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України №573/2022 від 12 серпня 2022 року, продовжено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України №757/2022 від 07 листопада 2022 року, продовжено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України №58/2023 від 06 лютого 2023 року, продовжено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

07 березня 2023 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , побачила відсутні вхідні двері до будинку, в цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану на території України, з корисливих мотивів та мети, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, проникла в приміщення будинку, де в одній з кімнат із кишені жіночої куртки викрала грошові кошти в сумі 3000 грн., а саме 3 купюри номіналом по 1000 грн. та мобільний телефон «ZTE Blade L8», синього кольору, imei1: НОМЕР_1 imei2: НОМЕР_2 з сім-карткою НОМЕР_3 , вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3476 від 13.12.2022 - 1979 грн. 10 коп., чим спричинила майнову шкоду потерпілій ОСОБА_8 на суму 4979 грн. 10 коп. В подальшому ОСОБА_7 із викраденим майном покинула місце скоєння злочину та розпорядилась ним на власний розсуд.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить вирок суду змінити та призначити їй менш суворе покарання, з врахуванням особи обвинуваченої.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої є визнання вини в повному обсязі, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Вказує, що за час досудового розслідування багаторазово пошкодувала про вчинене та щиросердно розкаялась. Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Зазначає, що з врахуванням того, що за місцем проживання вона характеризується посередньо, має стійкі соціальні зв`язки, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, має стійкі та систематичні проблеми зі здоров`ям, а саме наслідки перелому верхньої кінцівки, супутній діагноз первинний артроз інших суглобів, інші локалізації, вважає за можливе призначити їй менш суворе покарання.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити. Прокурор заперечив проти доводів скарги, вважав вирок суду законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 в цілому дотримався вказаних вимог Кримінально-процесуального законодавства.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднана з проникненням у житло - є правильним та учасниками судового провадження не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 щодо призначення надто суворого покарання, яке не відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає безпідставними виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Як вбачається із вироку суду обвинуваченій призначена мінімальна міра покарання, передбачена ч.4 ст.185 КК України. Менш суворе покарання, як на тому наполягає ОСОБА_7 можливе лише за умови застосування до обвинуваченої положень ст. 69 КК України.

За змістом ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

При цьому у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо (далі Постанова Пленуму №7).

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення зазначені у Постанові Пленуму №7, врахував обставини вчиненого та особу обвинуваченої, а саме: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченої, яка неодноразово судима за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а з 2018 року перебуває на обліку у лікаря нарколога, за місцем проживання характеризується посередньо, заміжня, будучи судимою за вчинення умисного корисливого злочину, знову вчинила умисний корисливий злочин в період іспитового строку.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування шкоди. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Як вбачається, суд першої інстанції врахував ті обставини, які обвинувачена просить врахувати у своїй апеляційній скарзі як підставу для призначення менш суворого покарання.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, суд дійшов правильного висновку, що наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину ОСОБА_7 .

Так, обвинувачена була засуджена вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 12.01.2023 за вчинення умисного тяжкого корисливого кримінального правопорушення. Вже менше ніж через один місяць, перебуваючи на умовному терміні, вчиняє повторно умисне тяжке корисливе кримінальне правопорушення.

Не дивлячись на те, що вона вину визнала, збитки відшкодувала та примирилася з потерпілою, підстави для застосування до неї положень ст. 69 КК України відсутні.

Більш того, оскільки новий злочин вчинений нею в період іспитового строку за попереднім вироком від 12.01.2023, згідно якого їй призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, остаточне покарання за цим вироком має бути більшим, ніж те, яке призначено за попереднім вироком, як того вимагає ст. 71 КК України.

Враховуючи наведене, судом правильно призначено покарання ОСОБА_7 за вчинення нового злочину у мінімальному розмірі, передбаченому інкримінованою статтею КК України та за сукупністю вироків.

Нових обставин, які б переконали колегію суддів у протилежному висновку ніж той, до якого дійшов суд першої інстанції при призначенні їй покарання, в ході апеляційного розгляду колегії суддів наведено не було.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 03 травня 2023 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4