УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2023 року м. Запоріжжя
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням.
Досудовим розслідування встановлено, що у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 року
№ 64/2022, затвердженого законом України від 24.02.2022 року № 2101-ІХ, з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, строк дії якого продовжено до 18.08.2023 року.
З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року № 65/2022 (зі змінами та доповненнями), затвердженого законом України від 03.03.2022 року № 2105-ІХ постановлено, в тому числі:
- оголосити та провести загальну мобілізацію (далі - мобілізацію);
- мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва;
- призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами;
- Генеральному штабу Збройних Сил України визначити черговість та обсяги призову військовозобов`язаних, резервістів та транспортних засобів національної економіки в межах загального строку мобілізації;
- місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку: своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини; здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України.
У відповідності до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - Положення), затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 23.02.2022 року № 154 (зі змінами та доповненнями):
П. 1 Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки);
П. 7 Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя;
П. 8 Завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, у виконанні завдань з підготовки та ведення територіальної оборони, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства;
П. 9 Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, у тому числі:
- здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).
П. 11 Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення:
- здійснюють приписку допризовників до призовних дільниць;
- розподіляють призовників під час їх приписки до призовних дільниць і призову на строкову військову службу за видами (родами сил і військ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , іншими військовими формуваннями;
- організовують та проводять професійно-психологічний відбір громадян під час приписки до призовної дільниці, призову на військову службу, службу у військовому резерві, відбору кандидатів на військову службу за контрактом;
- беруть участь в організації та забезпеченні роботи районних (міських) призовних комісій, готують для розгляду зазначеними комісіями матеріали з питань призову громадян на строкову військову службу, службу у військовому резерві, надання відстрочки або звільнення їх від призову на строкову військову службу, службу у військовому резерві;
- сприяють організації призовними комісіями проведення медичного огляду, обстеження та лікування призовників;
- здійснюють формування команд призовників для організованого їх відправлення на збірний пункт територіального центру комплектування та соціальної підтримки Автономної АДРЕСА_1 та Севастополя;
- організовують з визначеною періодичністю проведення медичних оглядів та психологічних обстежень військово-лікарськими комісіями військовозобов`язаних і резервістів;
- оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.
П. 13 Керівник ІНФОРМАЦІЯ_3 безпосередньо підпорядковується керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки Автономної АДРЕСА_1 та Севастополя та є прямим начальником для особового складу районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Згідно ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (зі змінами та доповненнями) громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:
- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;
- проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України;
- проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;
- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.
Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (зі змінами та доповненнями) призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543-ХІІ (зі змінами та доповненнями):
- громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
- під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) або у строки, визначені командирами військових частин.
Так, досудовими слідством встановлено, що приблизно у середині серпня 2023 року, більш точний час не встановлено, у ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , при невстановлених у ході досудового розслідування обставинах та місці, виник умисел на шахрайське заволодіння майном свого знайомого ОСОБА_5 . З цією метою, ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_7 , зловживаючи довірою ОСОБА_5 зателефонував останньому та в ході телефонної розмови повідомив неправдиву інформацію про те, що він нібито був у
ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та від свого знайомого йому стало відомо про формування ІНФОРМАЦІЯ_5 групи з двадцяти осіб, яка формується для виконання військових завдань на час дії воєнного стану на території України та до складу якої повинні були увійти колишні та діючі спортсмени, яким зокрема є ОСОБА_5 . Крім того, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_5 , що серед перших п`ятнадцяти осіб, які вже увійшли до складу вказаної групи він зокрема бачив прізвище ОСОБА_5 та його знайомого ОСОБА_8 .
У подальшому, наприкінці серпня 2023 року, більш точний час органом досудового слідства не встановлено, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на шахрайське заволодіння коштами ОСОБА_5 , під час телефонної розмови, повідомив останньому про наявність у нього знайомих з числа службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_6 , які за грошову винагороду в сумі від 1000 (одна тисяча) до 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США за кожну особу можуть надати допомогу ОСОБА_5 та його знайомому у позитивному вирішенні питання щодо не призову останніх до лав Збройних сил України під час мобілізації та дії воєнного стану на території України.
В дійсності брати ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , не мали наміру вирішувати питання щодо не призову ОСОБА_5 на військову службу під час мобілізації, а лише мали намір ввести в оману ОСОБА_5 та заволодіти його коштами.
Так, у листопаді 2023 року, ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_10 , засобами телефонного зв`язку повідомив ОСОБА_5 про можливі негативні наслідки не надання неправомірної вигоди службовим особам територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вирішення питання щодо непризову останнього на військову службу під час мобілізації.
В подальшому, ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_10 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел на підбурювання потерпілого ОСОБА_5 до надання їм неправомірної вигоди для подальшої передачі вказаної неправомірної вигоди службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_6 , а в дійсності маючи умисел на заволодіння вказаними коштами, неодноразово повідомляв потерпілого про можливість та необхідність вирішення зазначених вище питань із ТЦК та СП.
Крім того, 21.11.2023 року ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_10 , засобами телефонного зв`язку повідомив ОСОБА_5 про необхідність надання неправомірної вигоди службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_6 в сумі еквівалентній 1000 (одна тисяча) доларів США але не менше 38 000 гривень за непризов потерпілого на військову службу під час мобілізації.
24.11.2023 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_11 та ОСОБА_6 знаходячись біля будинку потерпілого за адресою: АДРЕСА_2 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, особисто повідомили ОСОБА_5 , що у разі отримання ними для подальшої передачі службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_6 обумовленої суми грошових коштів в розмірі 38 000 гривень, останні фактично приберуть дані потерпілого з бази оповіщення осіб територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а саму особову справу ОСОБА_5 відкладуть до справ осіб, якими вже виповнилося 60 років та які не підлягають призову на військову службу, що убезпечить ОСОБА_5 від подальшого призову під час мобілізації.
В подальшому, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, направлений на підбурювання потерпілого ОСОБА_5 до передачі їм грошових коштів, під приводом подальшого надання неправомірної вигоди службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_6 за вчинення дій з використанням наданого їм службового становища, а саме за непризов ОСОБА_5 на військову службу під час мобілізації, 01.12.2023 рокуприблизно об 11 год. 15 хв., знаходячись біля будинку потерпілого за адресою: АДРЕСА_2 отримав від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 38 000 гривень під приводом подальшого надання неправомірної вигоди службовим особам
ІНФОРМАЦІЯ_6 за вчинення вказаними особами дій з використанням службового становища, а саме непризов ОСОБА_5 на військову службу під час мобілізації.
В дійсності, отриманими грошовими коштами ОСОБА_11 та ОСОБА_6 заволоділи та намірів передавати їх будь-кому з числа службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_6 , у якості неправомірної вигоди, не мали.
Таким чином ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , здійснили підбурювання до надання потерпілим ОСОБА_5 неправомірної вигоди службовим особам.
За викладеним, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України, яке кваліфікується як підбурювання до надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, приблизно у середині серпня 2023 року, більш точний час не встановлено, ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, розробили план направлений на шахрайське заволодіння майном потерпілого ОСОБА_5 .
Так, досудовими слідством встановлено, що приблизно у середині серпня 2023 року, більш точний час не встановлено, у ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , при невстановлених у ході досудового розслідування обставинах та місці, виник умисел на шахрайське заволодіння майном свого знайомого ОСОБА_5 . З цією метою, ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_7 , зловживаючи довірою ОСОБА_5 зателефонував останньому та в ході телефонної розмови повідомив неправдиву інформацію про те, що він нібито був у
ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та від свого знайомого йому стало відомо про формування ІНФОРМАЦІЯ_5 групи з двадцяти осіб, яка формується для виконання військових завдань на час дії воєнного стану на території України та до складу якої повинні були увійти колишні та діючі спортсмени, яким зокрема є ОСОБА_5 . Крім того, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_5 , що серед перших п`ятнадцяти осіб, які вже увійшли до складу вказаної групи він зокрема бачив прізвище ОСОБА_5 та його знайомого ОСОБА_8 .
У подальшому, наприкінці серпня 2023 року, більш точний час органом досудового слідства не встановлено, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на шахрайське заволодіння коштами ОСОБА_5 , під час телефонної розмови, повідомив останньому про наявність у нього знайомих з числа службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_6 , які за грошову винагороду в сумі від 1000 (одна тисяча) до 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США за кожну особу можуть надати допомогу ОСОБА_5 та його знайомому у позитивному вирішенні питання щодо не призову останніх до лав Збройних сил України під час мобілізації та дії воєнного стану на території України.
В дійсності брати ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , не мали наміру вирішувати питання щодо не призову ОСОБА_5 на військову службу під час мобілізації, а лише мали намір ввести в оману ОСОБА_5 та заволодіти його коштами.
Так, у листопаді 2023 року, ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_10 , засобами телефонного зв`язку повідомив ОСОБА_5 про можливі негативні наслідки не надання неправомірної вигоди службовим особам територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вирішення питання щодо непризову останнього на військову службу під час мобілізації,
В подальшому, ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_10 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел на підбурювання потерпілого ОСОБА_5 до надання їм неправомірної вигоди для подальшої передачі вказаної неправомірної вигоди службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_6 , а в дійсності маючи умисел на заволодіння вказаними коштами, неодноразово повідомляв потерпілого про можливість та необхідність вирішення зазначених вище питань із ТЦК та СП.
Крім того, 21.11.2023 року ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_10 , засобами телефонного зв`язку повідомив ОСОБА_5 про необхідність надання неправомірної вигоди службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_6 в сумі еквівалентній 1000 (одна тисяча) доларів США але не менше 38 000 гривень за непризов потерпілого на військову службу під час мобілізації.
Згідно клопотання, 24.11.2023 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_11 та ОСОБА_6 знаходячись біля будинку потерпілого за адресою: АДРЕСА_2 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, особисто повідомили ОСОБА_5 , що у разі отримання ними для подальшої передачі службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_6 обумовленої суми грошових коштів в розмірі 38 000 гривень, останні фактично приберуть дані потерпілого з бази оповіщення осіб територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а саму особову справу ОСОБА_5 відкладуть до справ осіб, якими вже виповнилося 60 років та які не підлягають призову на військову службу, що убезпечить ОСОБА_5 від подальшого призову під час мобілізації.
В подальшому, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, направлений на підбурювання потерпілого ОСОБА_5 до передачі їм грошових коштів, під приводом подальшого надання неправомірної вигоди службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_6 за вчинення дій з використанням наданого їм службового становища, а саме за непризов ОСОБА_5 на військову службу під час мобілізації, 01.12.2023 року приблизно об 11 год. 15 хв., знаходячись біля будинку потерпілого за адресою: АДРЕСА_2 отримав від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 38 000 гривень під приводом подальшого надання неправомірної вигоди службовим особам
ІНФОРМАЦІЯ_6 за вчинення вказаними особами дій з використанням службового становища, а саме непризов ОСОБА_5 на військову службу під час мобілізації.
В дійсності, отриманими грошовими коштами ОСОБА_11 та ОСОБА_6 заволоділи та намірів передавати їх будь-кому з числа службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_6 , у якості неправомірної вигоди, не мали.
Таким чином 01.12.2023 року приблизно об 11 год. 15 хв., ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою, шляхом обману, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_5 на загальну суму 38 000 гривень.
У зв`язку з викладеним, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, яке кваліфікується як заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
04.12.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано, в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
05.12.2023 року по даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України.
У відповідності до реєстраційної картки транспортного засобу встановлено, що згідно договору укладеного в ТСЦ № 3242/2022/3248144 від 30.06.2022 року,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності належить рухоме майно, а саме транспортний засіб «Кia Carens» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, в кузові синього кольору, номер кузова НОМЕР_2 .
Досудове слідство вважає необхідним накласти арешт на вищезазначене майно підозрюваного ОСОБА_4 яке підлягає конфіскації як виду покарання, оскільки санкція кримінального правопорушення в якому обґрунтовано підозрюється
ОСОБА_4 , передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років, з конфіскацією майна або без такої.
Тому слідчий просить накласти арешт на рухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною його відчуження, переоформлення та розпорядження, а саме: транспортний засіб «Кia Carens» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, в кузові синього кольору, номер кузова НОМЕР_2 .
Прокурор подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує та просить задовольнити.
Адвокат ОСОБА_12 та підозрюваний ОСОБА_4 подали спільну заяву про розгляд справи без їх участі, просили клопотання вирішити на розсуд суду.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Дослідивши клопотання, матеріали, якими слідчий обґрунтовує його доводи, беручи до уваги позицію слідчого, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частина 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Санкція ч. 3 ст. 369 КПК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна чи без такої.
Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, суд враховує і усталену судову практику ЄСПЛ на предмет відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Протоколі Конвенція), згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: 1) чи є втручання законним; 2) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; 3) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
Суд звертає увагу на те, що усталена практика ЄСПЛ свідчить про те, що правомірність втручання у здійснення права власності з боку держави оцінюється з урахуванням того, що таке втручання повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (Sporrong and Lonnroth v. Sweden, § 73). Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (James and others v. the United Kingdom, § 50). Поняття загального (суспільного) інтересу, якому слугувало втручання у право власності під час кримінального провадження, ЄСПЛ пов`язує із видом застосованого заходу обмеження або позбавлення права власності та використовує його у тісному взаємозв`язку з поняттям правомірної мети застосування відповідного заходу. Конфіскація майна є одним із різновидів покарання. За загальним правилом, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ч. 2 ст. 50 КК України). Цей захід підпадає під дію другого пункту статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який, зокрема, дозволяє Державам-учасницям контролювати використання майна для забезпечення виконання покарання (Markus v. Latvia, § 70).
Як вбачається з матеріалів клопотання, суд, у разі доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна,
Враховуючи викладене та зважаючи на можливість застосування конфіскації в разі ухвалення обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 , слідйчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, що належить підозрюваному, шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження, оскільки таке втручання у здійснення права власності обвинуваченого, на думку суду, буде сприяти легітимної меті досягнення дієвості кримінального провадження та не призведе до негативних наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
За таких обставин та враховуючи вищенаведене, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого про арешт вказаного майна є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Накласти арешт на рухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною його відчуження, переоформлення та розпорядження, а саме: транспортний засіб «Кia Carens» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, в кузові синього кольору, номер кузова НОМЕР_2 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали (згідно ч. 7 ст. 173 КПК України).
Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати особам, які були відсутності під час оголошення ухвали (згідно ч. 7 ст. 173 КПК України).
Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.
Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони мають право звернутись до суду з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, встановленому ст. 174 КПК України.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Слідчий суддя ОСОБА_1