Справа № 551/1158/23
ВИРОК

Іменем України

14 грудня 2023 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Полтавської області матеріали кримінального провадження № 0000784 від 27 червня 2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою вищою освітою, офіційно не одруженого, працюючого підсобним працівником у ФОП ОСОБА_6 , маючого на утримані малолітню дитину, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Згідно зі ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, яким неодноразово продовжувався відповідними Указами а. Так , Указом Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023 строк дії воєнного стану в Україні було продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено про проведення загальної мобілізації протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом, проведення якої також неодноразово продовжувалось відповідними Указами. Зокрема Указом Президента України № 255/2023 від 01 травня 2023 року «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» загальну мобілізацію продовжено з 20 травня 2023 року на 90 діб.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним на особливий період, у встановленому законом порядку пройшов медичний огляд та згідно довідки військово-лікарської комісії від 26 червня 2023 року визнаний придатним до військової служби на підставі наказу Міністерства оборони № 402 від 14.08.2008 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України».

На виконання Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» 26 червня 2023 року працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 в приміщенні даної установи військовозобов`язаному ОСОБА_4 було вручено під підпис повістку з визначеним терміном прибуття на 03-00 год. 27 червня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ) з метою подальшої відправки до військової частини для проходження військової служби за мобілізацією.

При цьому, отримавши дану повістку у належний спосіб та будучи письмово ознайомленим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх караність, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, в особливий період, без поважних причин не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ні 27 червня 2023 року, а ні після вказаної дати.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, вказав, що щиро розкаюється та повністю підтвердив всі обставини подій відповідно до пред`явленого обвинувачення.

Зокрема вказав, що проживає разом з цивільною дружиною та їх спільною малолітньою донькою. Досвіду військової служби не має, у Збройних Силах не служив.

26 червня 2023 року він з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення облікових даних, того ж дня пройшов ВЛК та психологічне тестування і отримав повістку на відправку до військової частини на 27 червня 2023 року.

У вечорі на його мобільний номер зателефонував відповідальний працівник військомату для уточнення деталей прибуття ОСОБА_4 на відправку, однак дружина останнього взяла слухавку та повідомила, що обвинувачений на службу за мобілізацією їхати відмовляється. Вказав, що це було їх спільне з дружиною рішення. 27 червня 2023 року обвинувачений до військомату не з`явився та пішов на роботу. До теперішнього дня до військомату він не викликався, самостійно туди також не з`являвся.

Крім визнання вини самим ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується показаннями свідка ОСОБА_7 .

Так, будучи допитаним судом, начальник відділення обліку мобілізаційної роботи заступник начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (розташованого в АДРЕСА_1 ) ОСОБА_7 повідомив суду, що за рішенням військо-лікарської комісії від 26 червня 2023 року ОСОБА_4 визнаний повністю придатним до військової служби.

Також за результатами психофізіологічного тестування ОСОБА_4 працівникам ТЦК та СП встановлено відсутність протипоказань для проходження ним військової служби.

26 червня 2023 ОСОБА_4 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ) під підпис було вручено повістку про прибуття до вказаного відділу з речами на 03-00 год. 27 червня 2023 року для відправки у військову частину НОМЕР_1 , розташовану в АДРЕСА_3 .

У вечорі 26 червня 2023 року свідок зателефонував до ОСОБА_4 для уточнення окремих деталей, однак слухавку взяла жінка, яка назвалась дружиною та повідомила, що він служити не поїде.

Протягом дня 27 червня 2023 року ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_5 так і не прибув, про причини неявки жодним чином не повідомив, зв`язку з чим того ж дня було підготовлено та направлено до територіального органу поліції письмове повідомлення про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

До теперішнього часу ОСОБА_4 свого відношення до проходження служби не змінив та жодного разу до ТЦК та СП так і не з`являвся.

Крім показань вищевказаного свідка винуватість обвинуваченого підтверджується наступними доказами, дослідженими та оціненими судом в їх сукупності та взаємозв`язку:

- письмовим повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27 червня 2023 року на адресу СПД № 1 ВП № 3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України (а.с.35).

- рапортом начальника відділення обліку мобілізаційної роботи заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 від 27.06.2023 № 2560 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 про те, що військовозобов`язаний ОСОБА_4 , який зарахований в команду НОМЕР_1 , не прибув до ТЦК та СП за врученою йому повісткою на 27.06.2023 для відправки до військової часини, без пояснення причин (а.с.36).

- обліковою карткою до військового квитка солдата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.40);

- карткою обстеження та медичного огляду № 2270 від 26.06.2026, довідкою ВЛК № 527 від 26.06.2023 про визнання ОСОБА_4 повністю придатним до військової служби (а.с.36-37);

- розпискою про отримання ОСОБА_4 26 червня 2023 року повістки про необхідність явки на 03-00 год. 27 червня 2023 року, команда НОМЕР_1 , ВОС 790 (а.с.38).

- копією зі службового журналу ІНФОРМАЦІЯ_8 про отримання солдатом ОСОБА_4 26.06.2023 (порядковий № 2924) повістки на відправку та ознайомлення його під підпис з кримінальною відповідальністю за ухилення від призову за мобілізацією (а.с. 41);

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого йому обвинувачення є доведеною поза розумним сумнівом, а його діяння суд кваліфікує за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

При призначенні покарання обвинуваченому суд керується загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України та призначає його відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обвинувачений є раніше не судимою особою. На обліку у лікаря нарколога та психіатра обвинувачений не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем роботи.

Обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає його щире каяття. Даною обставиною повністю охоплюється факт визнання вини обвинуваченим, який є складовою такого складного морального-психологічного явища, як щире каяття.

Суд не визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого активне сприяння ним розкриттю кримінального правопорушення, як про це зазначено в обвинувальному акті.

На думку суду щире каяття обвинуваченого та не перешкоджання ним досудовому розслідуванню не є доказом того, що він активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України яке має явно очевидний характер та фактично є розкритим вже з моменту находження до органу Національної поліції повідомлення про його вчинення обвинуваченим від ТЦК та СП.

У своїх постановах від 12 вересня 2019 року у справі № 674/1608/17 та від 07 квітня 2021 року у справі 263/15605/17 Верховний Суд вказав, що активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним.

З пояснень обвинуваченого та матеріалів справи, зокрема реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається, що обвинувачений проявив якісь ініціативні активні дії, направлені на допомогу слідству у розкритті кримінального правопорушення. Натомість його участь у документуванні кримінального правопорушення звелась лише до надання ним показань під час допиту в якості підозрюваного 23 серпня та 19 жовтня 2023 року, вже після того як слідчим були зібрані всі необхідні матеріали та допитані всі свідки у справі.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

При вирішенні питання призначення покарання суд також приділяє значну увагу конкретним обставинам вчиненого кримінального правопорушення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 26 червня 2023 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_6 для уточнення облікових даних. Однак в той самий день він за направленням ТЦК пройшов ВЛК, психологічне тестування та співбесіду з відповідальною особою ТЦК та вже о 12-40 год. того ж дня отримав бойову повістку про направлення його до військової частини о 03-00 год. 27 червня 2023 року. На думку суду таке «форсування подій» працівниками ТЦК призвели до того, що ОСОБА_4 , який не має досвіду служби в Збройних Силах, злякався такої оперативності та не маючи достатньо часу морально та фізично підготуватись до майбутньої мобілізації, проявив малодушність і вирішив ухилитись від свого обов`язку із захисту батьківщини. Вищевказані обставини, на думку суду, зменшують ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого.

Таким чином, врахувавши конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, зокрема відсутність у нього судимостей, перебування на його утриманні малолітньої дитини, наявність постійної роботи, позитивні характеристики за місцем проживання та роботи, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому призначивши йому остаточне покарання у вигляді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті, обвинуваченого можливо звільнити від його відбування з випробуванням із застосуванням статті 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, надавши йому шанс для виправлення.

На думку суду застосування саме такого виду та міри покарання в сукупності із застосуванням судом іспитового строку мінімальної тривалості, цілком відповідатиме меті кримінального покарання та забезпечить якнайшвидше виправлення обвинуваченого.

Відомості про судові витрати та речові докази в матеріалах обвинувального акту відсутні та прокурором не оголошувались.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_8 Сиволап