Справа № 708/1002/23
Провадження № 1-кп/708/90/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м.Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Чигиринського районного суду Черкаської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002511 від 30.07.2023, за яким:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Попівка Звенигородського району Черкаської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не працевлаштований, одружений, має на утримані малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , раніше судимий вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 29.06.2023 за ст. 126-1 КК України до 200 годин громадських робіт,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_5 , що підтверджується постановою Чигиринського районного суду Черкаської області від 29.06.2023 (справа №708/740/23), постановою Чигиринського районного суду Черкаської області від 05.07.2023 (справа № 708/727/23) діючи систематично, умисно, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вчиняє домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_12 .

Окрім цього, ОСОБА_4 був притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї дружини ОСОБА_5 за що вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 29.06.2023 (справа №708/607/23) визнаний винним.

Тобто, ігноруючи факти притягнення до адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення домашнього насильства, ОСОБА_4 умисно, систематично, не маючи підґрунтя, вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї дружини, яке виражається у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, приниженні.

Незважаючи на вищевикладене, ОСОБА_4 , маючи не зняту та непогашену судимість за вчинення домашнього насильства, на шлях виправлення та перевиховання не став, безпричинно, умисно, не маючи підґрунтя, продовжує вчиняти домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_5 .

Так, ОСОБА_4 , не припиняючи своєї протиправні дії о 23 год 01 хв 29.07.2023, знаходячись за місцем свого проживання в стані алкогольного сп`яніння вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_5 , яке проявлялося в тому, що висловлював образи нецензурними словами у адресу останньої, принижував, брав руками за шию та погрожував задушити, що призвело до шкоди її психічному здоров`ю.

Крім того, ОСОБА_4 , 30.07.2023 о 04 год 45 хв ранку продовжив вчиняти неправомірні дії відносно своєї дружини ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем їх спільного проживання вчинив домашнє насильство, яке виразилося у висловлюванні образ нецензурною лексикою на її адресу та погрозами.

Унаслідок згаданих протиправних дій з боку ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_5 згідно висновку судово-психіатричного експерта № 418 від 30.08.2023 зазнала негативних змін в структурі її особистості, з переживанням острахів за своє здоров`я за своє життя, здоров`я своїх дітей та порушень в емоційній сфері з виникненням почуття безпорадності, незахищеності, вразливості, з порушенням звичної діяльності особистості.

Учасники процесу не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та які викладені в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Відтак суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, провів судовий розгляд даного кримінального провадження щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення суду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації N 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та підтвердив обставини його вчинення. Від надання показань відмовився на підставі статті 63 Конституції України.

Заслухавши учасників суд дійшов висновку, що позиція обвинуваченого не викликає сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю. Його умисні дії, які виразились в домашньому насильстві, тобто умисному, систематичному вчиненні психологічного насильства відносно подружжя, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої, суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки під час судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне:

позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання;

відношення обвинуваченого до вчиненого, зокрема визнання своєї вини;

ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів;

особливості й обставини вчинення злочину: форму вини (прямий умисел), наявність обставини, що пом`якшує покарання (визнання вини) та обставин, які обтяжують покарання (рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини та вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння); поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій: особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ст. 126-1 КК України, на обліках у лікаря нарколога та/або психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Також суд приймає до відома надану на виконання ухвали досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, під час складення якої встановлено високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та високий рівень ризику небезпеки для суспільства.

За таких обставин суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 не можливе без ізоляції його від суспільства, тому йому слід призначити покарання у виді арешту у межах санкції ст. 126-1 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, оскільки ОСОБА_4 вчинив новий злочин після постановлення вироку Чигиринським районним судом Черкаської області від 29.06.2023, але до повного відбуття покарання, призначаючи остаточне покарання ОСОБА_4 суд враховує вимоги ст. 71 КК України, якими визначений порядок призначення покарання за сукупністю вироків, а також вимоги ст. 72 КК України, якими визначені правила складання покарань.

Здійснюючи відповідні розрахунки згідно до вимог ст. 72 КК України, у якій регламентовано, що одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт, суд доходить висновку, що невідбутий строк покарання ОСОБА_4 за вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 29.06.2023 після його перерахунку становить 24,5 днів арешту.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою заявлений не був.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили з урахуванням особи обвинуваченого, можливості продовження ним злочинної діяльності та вчинення нових кримінальних правопорушень, залишити у виді особистого зобов`язання.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Речові докази у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогост. 126-1 КК України, і призначити йому покарання у виді арешту строком 2 (два) місяці.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 29 червня 2023 року та призначити остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю вироків у виді арешту строком 2 (два) місяці 2 (два) дня.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня затримання останнього для відбування покарання у виді арешту.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили у виді особистого зобов`язання - залишити без змін.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Чигиринський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1