Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2773/23

Номер провадження: 1-кс/511/1613/23

27.10.2023 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської областіОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференцзв`язку з використанням власних технічних засобів),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області погоджене прокурором Роздільнянської окружної прокуратури про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених частиною 2 статті 289 КК України ч.4 ст.185 КК України -

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2023 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло вищевказане клопотання, в обґрунтування якого слідчий зазначила, що 05.09.2023 року до Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_3 про те, що невідома особа заволоділа його мопедом Сузукі чорного кольору, який перебував у гаражі його знайомого ОСОБА_8 в АДРЕСА_4 , За результатом виїзду СОГ встановлено, що ОСОБА_5 , 1996 року народження, будучи раніше судимим за корисливі злочини, маючи незняту та непогашену судимість, 20.08.2023, шляхом вільного доступу, з приміщення гаражу, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , незаконно заволодів, належним ОСОБА_7 мопедом Сузукі чорного кольору, яким розпорядився на власний розсуд. 06.09.2023 року до ЧЧ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_9 . 01.01.1983 року, мешк. АДРЕСА_4 , про те, що невідома особа, таємно, в умовах військового стану, здійснила крадіжку його мобільного телефону марки «Хіаоші Redmi» моделі «Note 7» чорного кольору, який перебував у будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 . За результатом виїзду СОГ встановлено, що ОСОБА_5 , 1996 року народження, будучи раніше судимим за корисливі злочини, маючи незняту та непогашену судимість, 20.08.2023, шляхом вільного доступу, з приміщення будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , незаконно заволодів, належним ОСОБА_9 мобільним телефоном марки «Хіаоші Redmi» моделі «Note 7» чорного кольору, яким розпорядився на власний розсуд.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 будучи раніше судимим за корисливі злочини на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий злочин за наступних обставин: у, т , за усною домовленістю з ОСОБА_10 , ОСОБА_5 з початку серпня 2023 року почав проживати по АДРЕСА_4 . Маючи вільний доступ до будинку та господарських приміщень, ОСОБА_5 побачив в гаражі мопед марки «Сузукі», чорного кольору, рама № НОМЕР_1 , з об`ємом двигуна 49; сантиметрів кубічних, після чого у нього виник злочинний умисел на незаконне заволодіння вказаним мопедом. З цією метою, ОСОБА_5 , умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом зловживання довірою запропонував придбати мопед ОСОБА_11 як свою власність, після чого, 22.08.2023 приблизно о 12.30 годин привів^рстанрього до гаражного приміщення по АДРЕСА_4 , відчинив гаражні ворота та передав модед марки «Сузукі», чорного кольору, рама № НОМЕР_1 , з об`ємрм двигуна 49 сантиметрів кубічних та пластикову обшивку до нього, чим спричинив матеріальні збитки потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 4500 гривен».

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється органами досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення,, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, кваліфікованого як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 проживав в одному будинку по АДРЕСА_4 з ОСОБА_9 та іншими найманими працівниками і тому мав можливість вільно пересуватися по вказаному домоволодінню. 26.08.2023 року біля 22.00 годин, ОСОБА_9 , перебуваючи в веранді будинку АДРЕСА_4 , залишив біля свого ліжка свій мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Note 7» чорного глянцевого кольору та ліг відпочивати. В цей же вечір, тобто 26.08.2023 в період з 22.10 годин до опівночі, ОСОБА_5 повернувся додому в будинок по АДРЕСА_4 і побачивши, що ОСОБА_9 спить, а біля нього знаходиться мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Note 7» чорного глянцевого кольору, з метою крадіжки чужого майна з корисливих мотивів, вирішив заволодіти цим телефоном.

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на крадіжку майна, ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання діючи в умовах воєнного стану 26.08.2023 року, приблизно о півночі, розуміючи, що власник телефону спить, таємно заволодів мобільним телефоном марки «Xiaomi» моделі «Note 7» чорного глянцевого кольору, який був в чохлі і з картою пам`яті 16 Гб, чим спричинив ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 1900 гривень, після чого з місця злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених: - ч. 4 ст. 185 КК України, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, повторно; - ч. 2 ст. 289 КК України, а саме - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Підозра грунтується на зібраних у кримінальному провадженні доказами.

Органом досудового розслідування встановлено ряд ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, зокрема: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вказаний ризик обгрунтовується тим, що підозрюваному повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до статті 12 КК України відноситься до тяжкого, підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, при цьому, до підозрюваного застосовувався привід в рамках кримінального провадження №0000251 від 12 квітня 2023 року, яке перебуває на розгляді в Роздільнянському районному суді Одеської області; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вказаний ризик обгрунтовується тим, що підозрюваний може почати впливати на свідків, які допитані під час проведення досудового розслідування, з метою примусу останніх змінити покази на свою користь шляхом вмовлянь або погроз, що з метою уникнення від кримінальної відповідальності; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вказаний ризик обгрунтовується тим, що підозрюваний у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього; вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема щодо свідків або потерпілих та інших учасників кримінального провадження з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

З метою запобігання встановленим ризикам, сторона обвинувачення вважає доцільним застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню встановленим ризикам.

Позиція учасників розгляду клопотання.

Слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили задовольнити.

Підозрюваний та захисник просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання.

Слідчим відділом Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0000569 від 5 вересня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України.

Виконуючим обов`язки керівника Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_12 продовжено строк досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню до 06.12.2023.

Частина перша статті 177 КПК України регламентує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Положенння частини другої статті 177 КПК України визначають, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Диспозиція частини першої статті 194 КПК України регламентує, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кембел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ за статтею 5 ЄКПЛ обгрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При розгляді клопотання, сторона обвинувачення довела наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з вчиненням вказаного злочину, та їх кількість достатня для подальшого розслідування, а також наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, зокрема: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Існування інших ризиків наразі не знайшло свого підтвердження у матеріалах справи.

Слідчий суддя зазначає, що при встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків, інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених диспозицією статті 177 КПК.

Як встановлено з матеріалів клопотання, підозрюваний раніше неоднаразово судимий за вчинення майнових злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі та після звільнення продовжив вчиняти кримінальні правопорушення, має непогашені судимості.

Пункт п`ятий частини другої статті 183 КПК України визначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Санкція частини другої статті 289 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої та відповідно до класифікації відноситься до тяжкого.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Згідно практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

При розгляді питання щодо можливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, врахувавши особу підозрюваного, обставини вчинення злочину, а також те, що останній не має постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків ( сім,ї) та роботи , оскільки стороною захисту не надано доказів того, що підозрюваний дійсно має місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , ( зі слів ОСОБА_5 він взагалі не зареєстрований ні за якою адресою ) , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, раніше неоднаразово судимий, судимість не погашена , відбуває покарання з іспитовим терміном , слідчий суддя прийшов до висновку, що наразі з метою запобігання встановленим ризикам буде недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України.

Окрім того, відповідно до пункту 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів, експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 194, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя, -ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування до 05.12.2023 року (включно), з утриманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», місцезнаходження юридичної особи: Люстдорфська дорога, 11, місто Одеса, Одеська область, 65059.

Одночасно визначити розмір застави у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 1 січня 2023 року) в сумі 53 680,00 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до слідчого прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон; заборонити спілкуватися зі свідками, потерпілим.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити шістдесят днів з моменту внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1