Дата документу 16.10.2023 Справа № 336/7110/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 336/7110/23 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1200/23 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула 16 жовтня 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2023 року про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_8 за ч.4 ст.409 КК України.

Встановлені ухвалою суду першої інстанції обставини

На розгляд Шевченківського районного суду надійшло кримінальне провадження № 0000267 від 14.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.409 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам чинного законодавства, підстав для закриття провадження немає, просив призначити кримінальне провадження до розгляду, з чим погодились захисник та обвинувачений.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2023 року Обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.409 КК України, повернуто прокурору Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції дійшов висновку, що прокурор у викладені формулювання обвинувачення не обмежився лише вказівкою на правову модель злочину, а привів фактичні обставини кримінального правопорушення, ці обставини мають відповідати викладу фактичних обставин злочину, у тому числі щодо дати і часу вчинення правопорушення. Суперечливість між викладенням фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванням обвинувачення вказує на неконкретність обвинувачення, порушує право обвинуваченого на захист, оскільки не дає повного уявлення стосовно кожного з елементів складу інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, що не узгоджується з вимогами ст.291 КПК України.

Вимоги і узагальненні доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі прокурор не погоджується з оскаржуваною ухвалою, вважає, що вона підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в обвинувальному акті чітко вказано час та місце вчинення кримінального правопорушення. 05.06.2023 року ОСОБА_8 довели наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 30-РС (по особовому складу) від 01.06.2023 року та наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) № 159 від 05.06.2023 року, через певний проміжок часу, а саме 26.06.2023 року до ОСОБА_8 довели ті ж самі накази, котрі він знову відмовився виконувати, що в свою чергу не створює нового, чи повторно складу злочину.

Звертає увагу, що при триваючому злочині особа вчиняє один раз певну дію і впродовж тривалого часу перебуває безперервно в злочинному стані. У поняття «час вчинення триваючого злочину» має включатися увесь проміжок часу, протягом якого особа безперервно вчиняла триваюче діяння на стадії закінченого злочину. Завершення триваючого злочину - це день його припинення за волею або всупереч волі винного, в тому числі викриття особи у вчиненні злочину.

Крім того, при ретельному дослідженні обвинувального акту видно, що викладення фактичних обставин повністю відповідає формулюванню обвинувачення, оскільки вказано конкретну дату відмови від несення обов`язків військової служби, вчинену в умовах воєнного стану обвинуваченим ОСОБА_8 .

Отже, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні відповідає вимогам закону, оскільки у ньому наведені обставини, які відповідно до ч.1 ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, викладено чітко і конкретно. Також наведені усі обов`язкові ознаки інкримінованого злочину.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні.

Обвинувачений та його захисник перечували проти доводів та вимог апеляційної скарги прокурора.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам кримінального процесуального Кодексу України.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо недотримання при складанні обвинувального акту вимог ст.291 КПК України не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки в обвинувальному акті наявні необхідні для розгляду кримінального провадження відомості.

Частиною 2 статті 291 КПК України встановлено перелік даних, які має містити обвинувальний акт. Зокрема, п.5 передбачено викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Підставами для повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_8 стала встановлена судом невідповідність зазначеного процесуального документу вимогам ст.291 КПК України.

Вказуючи на неконкретність пред`явленого обвинувачення, місцевий суд зазначив, що формулювання обвинувачення викладено не конкретно, оскільки не дає повного уявлення стосовно кожного з елементів складу інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, не містить всупереч вимогам КПК України дати і часу вчинення правопорушення, тобто фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення викладено не коректно, що порушує право обвинуваченого на захист.

При цьому колегія судді звертає увагу, що висування обвинувачення є виключною компетенцією прокурора і не може покладатися на суд, у зв`язку з чим суд, при постановленні оскаржуваної ухвали та визначенні обсягу висунутого прокурором обвинувачення, вийшов за межі наданих йому повноважень у підготовчому судовому засіданні та фактично припустився оцінки правильності викладу обвинувачення, що є неприпустимим.

Так, конкретність обвинувачення є оціночним критерієм, та може бути перевірена лише в ході судового розгляду провадження, оскільки під час підготовчого судового засідання суд не може давати оцінку кваліфікації дій обвинуваченої, доказам чи фактичним обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Отже, на переконання колегії суддів, неконкретність обвинувачення у даному кримінальному провадженні та з урахуванням вимог ст. 291 КПК України не може бути підставою для повернення обвинувального акту, про що обґрунтовано зазначено прокурором в апеляційній скарзі.

Одночасно, судова колегія зауважує, що з метою недопущення порушення права особи на захист через неконкретність обвинувачення та можливого скасування рішення суду першої інстанції з підстав незабезпечення гарантій на справедливий суд, прокурор відповідно до положень ст.337 КПК України в ході судового розгляду може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення тощо.

При цьому, в силу наведеної вище норми, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, рівно як і прийняти рішення про виправдання (ч.1 ст.373 КПК України).

Як вбачається із оскаржуваної ухвали, підставою для повернення обвинувального акту стало те, що, на думку суду першої інстанції, в ньому фактично відсутнє в розумінні ст.291 КПК України викладення формулювання обвинувачення стосовно кожного з елементів складу інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, встановленого і викладеного в обвинувальному акті органом досудового розслідування, що є істотним недоліком обвинувального акту та не узгоджується з вимогами ст.291 КПК України.

Однак, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції і вважає, що зі змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_8 вбачається, що акт містить виклад фактичний обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, де вказане місце, дата вчинення даного кримінального правопорушення, конкретні дії, які вчинив обвинувачений, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також інші обставини його вчинення, при цьому конкретність викладення фактичних обставин у даному кримінальному провадженні, які підлягають доказуванню, їх деталізація, викладена у даному обвинувальному акті, достатньо зрозуміла для ефективної реалізації права на захист і фабула обвинувачення в даному випадку є фактичною моделлю вчиненого кримінального правопорушення.

Стосовно часу вчинення кримінального правопорушення, то слід зауважити, що злочин, передбачений ч.4 ст.409 КК України, є триваючим злочином, який починається з моменту фактичного припинення несення обов`язків військової служби. Завершення триваючого злочину - це день його припинення або затримання винної особи. Тому час вчинення є певний проміжок час, впродовж якого вчиняється злочин.

Зміст формулювання обвинувачення, як складової частини обвинувального акта, підлягатиме доведенню під час судового розгляду і випадку, передбаченому ст.338 КПК України може бути змінений. Натомість, повертаючи обвинувальний акт прокурору співставляючи формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію, суд першої інстанції вирішив питання, яке не підлягає вирішенню на даній стадії судового розгляду.

Так, суд фактично надав оцінку доведеності обвинувачення, сформульованому в обвинувальному акті прокурором та висловився щодо його неконкретності, що взагалі відповідає вимогам ст.337 КПК України, а обставини доведення провини підлягають дослідженню та встановленню судом під час безпосереднього здійснення судового провадження, але в жодному разі не на стадії підготовчого судового засідання.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції на стадії підготовчого судового засідання висловився щодо фактичних обставин, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального законодавства та не є підставою для повернення обвинувального акту в розумінні положень ст.314 КПК України, а сам процесуальний документ відносно ОСОБА_8 складений за результатами досудового розслідування, повністю відповідає вимогам ст.291 КПК України. А тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, що обумовлює задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2023 року про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_8 за ч.4 ст.409 КК України скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4