УХВАЛА

28 вересня 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , захисників обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 , законного представника потерпілої ОСОБА_11 та представника неповнолітніх потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_14 ,

розглянувши під час підготовчого судового засідання в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000018 від 26.02.2022 відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває вказаний обвинувальний акт.

Під час судового засідання адвокат ОСОБА_15 подав до суду клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 28.02.2022 по справі N6569/3266/22, на транспортний засіб BMW X5 д.р.н. НОМЕР_1 та повернути його власнику ОСОБА_11 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що в провадженні СВ Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Рівне) ТУ ДБР у м. Хмельницькому в Рівненській області, перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР під номером 0000018 від 27.02.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення ч.1 ст. 115 КК України.

В рамках досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що 26.02.2022 надійшло повідомлення про те, що о 15 год 02 хв 26.02.2022

поблизу огорожі військової частини НОМЕР_2 штаб-сержант ОСОБА_4 , перебуваючи в наряді під час патрулювання із закріпленої за ним зброї АКС-74 № НОМЕР_3 здійснив постріли по автомобілю BMW Х5 д.р.н. НОМЕР_4 , внаслідок чого загинув водій вказаного транспортного засобу ОСОБА_16 .

В ході досудового розслідування було встановлено факт заподіяння смерті особі, а також відповідно до протоколу ОМП від 26.02.2022 року було виявлено та вилучено автомобіль BMW Х5 д.р.н. НОМЕР_4 , який отримав механічні та вогнепальні пошкодження.

У рамках вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду в справі № 569/3266/22 від 28.02.2022 року за результатами розгляду клопотання слідчого накладено арешт на автомобіль BMW Х5 д.р.н.

НОМЕР_4 , який було виявлено та вилучено відповідно до протоколу ОМП від 26.02.2022 року.

Станом на день та час вищевказаної події володільцем т/з BMW Х5 д.р.н. НОМЕР_4 був ОСОБА_16 , відтак право на користування вказаним т/з має потерпіла - ОСОБА_11 як дружина покійного.

На тепер вказане майно утримується органом досудового розслідування на спеціалізованому майданчику ГУНП в Рівненській області (с. Городок, вул. Барона Штейнгеля, буд.90).

На даний час заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту вказаного вище майна втратили свою необхідність, відтак заявник ставить питання про їх скасування.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_14 повністю підтримав вказане клопотання, просив його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання та скасування арешту на транспортний засіб, однак просив суд передати його на відповідальне збереження без права продажу ОСОБА_11 .

Інші учасники судового розгляду не заперечували щодо передачі вказаного транспортного засобу ОСОБА_11 на відповідальне зберігання.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_11 по даному кримінальному провадженні має процесуальний статус потерпілої, на момент вчинення злочину володільцем т/з BMW Х5 д.р.н. НОМЕР_4 був ОСОБА_16 , відтак право на користування вказаним т/з має потерпіла - ОСОБА_11 як дружина покійного. Окрім того усі необхідні слідчі дії із вказаним автомобілем виконані, а тому на даний час відпала потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Постановою верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 9 квітня 2020 року у справі №676/2199/19 чітко визначено позицію про застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо третіх осіб.

Конвенцією, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Частиною першою статті 316 ЦК України установлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Втручання держави в право на мирне володіння своїм майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь іншої особи загалом є предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Перший протокол, Конвенція), що ратифікований Законом України N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року.

Відповідно до ст. 2, 28 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінально-процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява 31107/96, п. 58). Вимога, щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994рр.; справа «Кушог проти Болгарії» від 10 травня 2007р.).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982р. у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986р. у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Таким чином, необхідність скасування накладеного арешту майна обумовлені такими обставинами як невідповідність майна, на яке накладено арешт, критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, та (або) накладення арешту на майно особи, яка у кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного або обвинуваченого, не належить до осіб, які в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. (п.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020р. по справі №352/1802/18).

З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, суд приходить до переконання, що необхідності в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на транспортний засіб не має, а тому клопотання адвоката ОСОБА_14 підлягає до задоволенняу ньому наявні достатні підстави для скасування арешту майна в частині щодо володіння (користування) транспортним засобом, залишивши арешт щодо заборони розпорядження транспортного засобу у будь який спосіб, що буде достатнім для збереження майна, та зможе запобігти ризикам зникнення, втрати, тощо.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 170, 171,174 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_14 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 28.02.2022 по справі N6569/3266/22, на транспортний засіб BMW X5 д.р.н. НОМЕР_1 , шляхом передачі його на відповідальне зберігання ОСОБА_11 із правом проведення відновлюваного ремонту та користування без права відчуження.

В задовленні інших вимог відмовити.

Ухвала остаточна оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути поданні під час подачі апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя: