ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/19/24 Справа № 712/410/24 Категорія: ст.183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.01.2024, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Мурманськ, російської федерації, громадянина України, з середньою освітою,

неодруженого, не депутата, зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимого: 11.01.2019 Придніпровським

районним судом м. Черкаси за ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 309 КК України до 4

років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточно

призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, підозрюваного у вчиненні

кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 09.03.2024 включно,

в с т а н о в и в :

ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.01.2024 задоволено клопотання слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 09.03.2024 включно з визначенням розміру застави 80 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240,00 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, у даному кримінальному провадженні, доведених стороною обвинувачення, даних про особу підозрюваного.

Не погоджуючись з такою ухвалою слідчого судді, вважаючи її необґрунтованою, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати більш м`який запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує, що стороною обвинувачення перераховані, а не доведені ризики, передбачені ст.177 КПК України, а слідчий суддя при обранні запобіжного заходу посилався лише на припущення та здогадки слідчого та прокурора. Просив врахувати, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, проживає разом з матір`ю, жодним чином не має на меті переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на свідків та експертів. Вважає, що до підозрюваного можливо застосувати домашній арешт не порушуючи норми КПК, оскільки тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом за даних обставин.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, підозрюваного, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який частково визнавав доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя для прийняття законного й обґрунтованого рішення відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003985 від 06.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань з фабулою: «До Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшли матеріали Управління СБУ в Черкаській області про те, що отримано інформацію стосовно гр. ОСОБА_10 мешканця м. Черкаси, який за місцем свого проживання незаконно зберігає з метою збуту автоматичну зброю та набої до неї, а також вибухонебезпечні предмети. (ЄО-54990 від 06.12.2023)».

11.01.2024 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , письмово повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України зберіганні, придбанні, збуті бойових припасів, вогнепальної зброї та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, а саме: повідомленням про вчинення правопорушення № 54990 від 06.12.2023; протоколом добровільної видачі від 26.12.2023; висновком експерта №СЕ-19/124-24/47-БЛ від 03.01.2024; висновком експерта №СЕ-19/124-24/49-БЛ від 04.01.2024; протоколом затримання ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину від 10.01.2024; протоколом проведення огляду від 10.01.2024; протоколом добровільної видачі від 10.01.2024; повідомленням про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення від 11.01.2024.

За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя зазначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності та належно обґрунтував ризики, про які вказав слідчий у своєму клопотанні, вказавши, зокрема, на тяжкість санкції кримінального правопорушення й характеризуючи даних про особу підозрюваного.

З такими висновками слідчого судді повністю погоджується й апеляційний суд.

Так, ОСОБА_7 є працездатною особою, однак не працевлаштований, не має офіційного джерела доходу, має непогашену судимість, відносно нього до суду направлено обвинувальний акт за обвинуваченням за ч.1 ст.309 КК України, і наразі він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 7 років.

Розглядаючи дане клопотання, слід врахувати позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і відповідно до п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

Також ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

В противагу посиланням в апеляційній скарзі захисника, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, проживає з мамою, а тому не має на меті переховуватися від органів досудового розслідування, суду й чинити вплив на свідків та експертів, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, позитивні характеристики у матеріалах справи відсутні, доказів неможливості перебування підозрюваного в умовах ізоляції слідчому судді та апеляційному суду не надано, натомість, останній засуджений вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.01.2019 за ч.3 ст.186, ч.1 ст.162, ч.2 ст.309 КК України до 4 років 6 місяців, на підставі ст.71 КК України йому остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільнився з місця відбування покарання лише в липні 2023 року і вже 28.12.2023 відносно нього до суду направлено обвинувальний акт за обвинуваченням за ч.1 ст.309 КК України, згідно якого він підозрюється у вчиненні нового умисного кримінального правопорушення. Згідно до підозри про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, яке наразі інкримінується ОСОБА_7 , вбачається, що саме злочинне діяння він вчинив 26.12.2023.

Вказане свідчить про стійке неприйняття підозрюваним загальновизнаних у суспільстві правил поведінки та моральності і характеризує його як особу, яка становить підвищену суспільну небезпеку. Злочинна діяльність ОСОБА_7 носить цілеспрямований, систематичний характер, адже він не працевлаштований, постійного матеріального доходу не має, постійно вчиняє дії , спрямовані на продовження протиправної діяльності.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчого судді, при розгляді питання щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою вищезазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано належним чином. Кожному з заявлених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчим суддею дана критична оцінка, що вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали і що спростовує доводи апеляційної скарги стосовно їх недоведеності.

Крім того, слідчим суддею були заслухані пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника підозрюваного для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, які були оцінені слідчим суддею в сукупності та стали підставою для прийняття відповідного судового рішення.

Посилання сторони захисту щодо можливості обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою були предметом розгляду слідчим суддею та їм дана належна процесуальна оцінка, що спростовує їх і в апеляційній скарзі.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків слідчого судді не спростовують.

Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, оскільки стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про обрання запобіжного заходу обґрунтовано існують і в сукупності з даними про його особу підтверджують на даному етапі кримінального провадження потребу в триманні останнього під вартою з можливістю внесення застави, а даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчому судді не надано.

Підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.01.2024 про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 09.03.2024 включно з визначенням розміру застави залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді