УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/5690/20

Номер провадження 1-кп/495/558/2023

30 жовтня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Білгород-Дністровському кримінальне провадження № 0000238, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.08.2020 року, за обвинуваченням:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого, громадянина України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження № 0000238, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.08.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 125 КК України. У зазначеному кримінальному провадженні потерпілими є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також у зазначеному кримінальному провадженні потерпілими ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 подані цивільні позови.

30.10.2023 року обвинувачений ОСОБА_3 подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України з тих підстав, що кримінальні правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачуються належить до кримінальних проступків (на момент вчинення - нетяжкий злочин), з часу вчинення ним протиправних дій минуло три роки, він не вчинили інших кримінальних правопорушень, не ухилявся від слідства та суду, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався, а тому просив звільнити його, як обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, за ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 125 КК України. Зазначив, що не заперечує щодо звільнення його від кримінальної відповідальності, наслідки звільнення від кримінальної відповідальності йому відомі.

Відповідно до обвинувального акту, який надійшов на розгляд до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 21.09.2013 року, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він спричинив умисно легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та у хуліганстві, тобто грубому порушені громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 125 КК України.

Потерпілий ОСОБА_4 надав заяву, в якій зазначив, що він проти клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України не заперечував, просив суд прийняти законне та обґрунтоване рішення по справі та провести розгляд справи без його участі.

Потерпілий ОСОБА_5 надав заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі.

Прокурор просив суд клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України задовольнити, кримінальне провадження закрити в зв`язку із закінченням строків давності, оскільки з дня вчинення ним кримінальних правопорушень минуло більше трьох років, а строк притягнення його до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався.Обвинувачений наполягав на задоволені його клопотання.

З`ясувавши думку сторін, суд вважає зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Пункт 1 ч. 2ст.284КПК України передбачає, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 4 ст. 286 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 44КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, минули певні строки, зокрема: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Також, згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2019 року по справі № 350/1218/16-к зазначив, що відповідно до положень ст. 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Так, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (ці строки диференційовані залежно від тяжкості вчиненого злочину); протягом цих строків особа не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 125 КК України , що відповідно до вимог ст.12КК України є кримінальним проступком.

Відповідно до обвинувального акту, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_3 вчинено 07.08.2020 року. Таким чином, з дня вчинення кримінальних правопорушень минуло більше трьох років. Від явки до органів слідства, прокуратури та суду обвинувачений ОСОБА_3 не ухилявся та не переховувався, а строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 125 КК України, не зупинялися та не переривалися.

Тобто, вищенаведені обставини свідчать, що строк притягнення обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 125 КК України закінчився.

Також слід зазначити, що у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року по справі № 462/7282/14-к зазначено, що визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено. Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст.49КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення, з визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Аналогічний висновок викладений і у Постановах ВС від 12.11.2019 року по справі № 566/554/16-к, від 26.03.2020 року по справі № 730/67/16-к.

Крім того, у Постанові ВС від 11.11.2020 року по справі № 455/229/17 зазначено, що дотримання умов, передбачених ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою для суду підставою щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності, навіть у разі невизнання вини останньою.

Таким чином, відсутні підстави, які б перешкоджали звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 125 КК України, а провадження у справі закрити.

Щодо заявлених потерпілими ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 цивільних позовів, суд звертає увагу на таке.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Тобто, вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПКУкраїни підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Тому, в зв`язку зі звільненням обвинувачених ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,подані потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 цивільні позови про стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди слід залишити без розгляду, що за змістом ч. 7ст. 128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Аналогічні висновки щодо такого правозастосування викладені в постановах Верховного Суду від 24 травня 2018 року у справі № 531/2332/14-к та від 15 січня 2019 року у справі № 185/442/16-к.

У зв`язку з цим, суд вважає клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та про закриття кримінального провадження обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, що в свою чергу є підставою для залишення цивільних позовів потерпілих без розгляду.Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні, запобіжні заходи щодо обвинувачених не обирались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 49 КК України, керуючись статтями284-286,288,370 - 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

Обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000238, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.08.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 125 КК України - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 моральної шкоди - залишити без розгляду.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 моральної шкоди - залишити без розгляду.

Роз`яснити цивільним позивачам ОСОБА_5 та ОСОБА_4 їх право пред`явити позови у порядку цивільного судочинства.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з часу її проголошення.

Суддя ОСОБА_1