У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.2023 Справа №607/24900/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії покладених відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України обов`язків відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підгора Теребовлянського району Тернопільської області, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286-1 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2023 року, прокурор відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження на два місяці строку дії покладених на підозрюваного у кримінальному провадженні №0000672 від 26.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, ОСОБА_4 , обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що відділом розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000672 від 26.10.2023, за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

В ході розслідування встановлено, що ОСОБА_4 в порушення вимог пункту 2.9 (а) ПДР, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «ВАЗ-2109» р.н. НОМЕР_1 та рухався із пасажирами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по вулиці Семенівська, с. Семенів, Теребовлянської ТГ Тернопільського району Тернопільської області в напрямку с. Малів від м. Теребовля. Під час руху по вказаній дорозі (вулиці), водій ОСОБА_4 , внаслідок алкогольного сп`яніння не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху, які зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Під час подальшого такого руху, навпроти території домоволодіння АДРЕСА_2 , водій ОСОБА_4 , маючи об`єктивну можливість виявити пішохода ОСОБА_7 , який рухався проїзною частиною дороги, поряд з її правим краєм, у попутному напрямку, відповідно до вимог п.п. 1.10 (в частині визначення поняття «перешкода для руху» і виконання його вимог) та 12.3 ПДР, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди і тим самим уникнути наїзду на останнього, а продовжив рух.

Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил, ОСОБА_4 не забезпечив безпеку дорожнього руху та вчинив наїзд передньою правою частиною керованого автомобіля «ВАЗ-2109» на пішохода ОСОБА_7 , заподіявши йому тілесні ушкодження, які за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння належать до тяжких.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка» і належне виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 2.9 (а), 12.3, Правил дорожнього руху, а також вимог, які наведені у статті 1, абзацах 1, 2 частини 5 статті 14, статті 15 ЗУ «Про дорожній рух», статті 68 Конституції України, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7

26.10.2023 о 23 год. 40 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України.

27.10.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

28.10.2023 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 00 год. 00 хв. 22.12.2023 з можливістю внесення застави в сумі 107 360 грн., тобто 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та у випадку внесення застави, відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України покладено обов`язки. 30.10.2023 за підозрюваного ОСОБА_4 внесено визначений ухвалою слідчого судді розмір застави.

У зв`язку із закінченням 22.12.2023 строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а також враховуючи що ризики, передбачені п. 1, п. 4 ст. 177 КПК України на даний час продовжують існувати, в органу досудового розслідування виникла необхідність у продовженні строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків.

У поданому клопотанні прокурор вказав, що строк дії передбачених ч.5 ст.194 КПК України обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , слід продовжити на два місяці, що, на думку прокурора, є необхідним з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подане клопотання підтримав, з підстав, викладених у ньому, просив задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 не заперечив щодо задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора, з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що відділом розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000672 від 26.10.2023, за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

26.10.2023 о 23 год. 40 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України.

27.10.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

28.10.2023 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 00 год. 00 хв. 22.12.2023 з можливістю внесення застави в сумі 107 360 грн. та у випадку внесення застави, відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України покладено обов`язки.

Підозрюваним ОСОБА_4 внесено заставу та останнього 30.10.2023 звільнено з-під варти.

Відповідно до ухвали слідчого судді від 20.12.2023 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до чотирьох місяців, тобто до 26.02.2024 року.

Частиною 7 ст.194 КПК України визначено, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

У свою чергу ч. 4 ст. 199 КПК України встановлено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

За змістом ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

На переконання слідчого судді, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема, інформацією, що міститься у: витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000672 від 26.10.2023; протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26- 27.10.2023 з додатками; показаннях свідків ОСОБА_5 від 26.10.2023, ОСОБА_6 від 26.10.2023; протоколі огляду відеозапису від 28.10.2023; висновку щодо тестування водія ОСОБА_4 на алкоголь з допомогою приладу «АЛКОФОР 505», від 26.10.2023; висновку експерта №991 від 23.11.2023; висновку судової транспортно-трасологічної експертизи від 22.11.2023 №СЕ-19/120-23/11735 - ІТ; довідці КНП «Теребовлянська МЛ» ТМР №554 від 27.10.2023; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Щодо обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Висновки органу досудового розслідування щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінуються, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя на цьому етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

За результатами розгляду клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що матеріалами клопотання та прокурором у судовому засіданні доведено існування обставин, які свідчать про продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду продовжує існувати та обумовлений тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років. Тому, є підстави вважати, що ОСОБА_4 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, з метою уникнення відповідальності за вчинені ним злочини, може переховуватися від органу досудового розслідування та в подальшому від суду.

При цьому слід врахувати правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішеннях по справах «Москаленко проти України» від 20.05.2010, «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, де Суд вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.

Відповідно до ч.4 ст.95 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них, а може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 цього кодексу.

Також, на думку слідчого судді, доведеним є ризик того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки може, як особисто, так і через третіх осіб може незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан досудового розслідування та судового розгляду та його результати.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як вказані вище свідки чи потерпілий не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту, можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.

За таких обставин, ризик впливу на вказаних осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Таким чином, метою продовження строку покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, є запобігання можливим спробам останнього переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином відповідно, у сукупності з ризиками кримінального провадження та потребами забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 свідчить про необхідність продовження строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, до 15.02.2024 року.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин, переконливості наявних ризиків, вагомості доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкості покарання, що загрожує йому у випадку визнання винним у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, з врахуванням відомостей про особу підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає за необхідне продовжити строк дії обов`язків, застосованих до нього.

Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження виправданий такий ступінь втручання у права і свободи особи підозрюваного ОСОБА_4 , що відповідає меті досягнення дієвості кримінального провадження.

За наведених обставин, слідчий суддя вважає, що покладені обов`язки не є такими, що надмірно або негативно впливають на життєвий уклад підозрюваного ОСОБА_4 , а продовжуючи строк дії покладених на підозрюваного обов`язків виходить із того, що таке продовження має найменший вплив на реалізацію його прав і свобод, з урахуванням, в тому числі, строку дії даної ухвали, що не становить порушення прав людини, а отже таке втручання є розумним і співмірним для цілей цього кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним, клопотання слідчого підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-179, 193, 194, 196, 199, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії покладених відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України обов`язків відносно ОСОБА_4 , задовольнити.

Продовжити строк дії покладених на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286-1 КК України, обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1) з`являтись до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Строк дії даної ухвали встановити до 23:59 год. 15 лютого 2024 р.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1