Житомирський апеляційний суд
Категорія 303 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

представника володільця майна адвоката ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника володільця майна адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 24 жовтня 2023 року, якою відмовлено у відкритті провадження за його скаргою на дії слідчого,-

встановила:

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 24 жовтня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою представника володільця майна адвоката ОСОБА_6 про скасування рішення старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_8 , яке полягає в оформленні передачі майна «Актом передачі приймання речових доказів на відповідальне зберігання від 16.11.2023 та зобов`язання скасувати вищевказаний Акт передачі приймання речових доказів на відповідальне зберігання від 16.11.2023.

Слідчий суддя прийшов до висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_9 , оскільки «Акт передачі приймання речових доказів на відповідальне зберігання від 16.11.2023» не є тим рішенням, яке підлягає оскарженню в порядку ч.1 ст. 303 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_9 , просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою призначити новий судовий розгляд його скарги в суді першої інстанції.

Вважає, що ухвала не відповідає вимогам та нормам КПК України.

Зазначає, що судом взагалі не досліджувались обставини скарги та доводи якими вона обґрунтовується.

Вказує, що відповідно до Акту передачі-приймання речових доказів на відповідальне зберігання від 16.10.2023 року старшим слідчим ОСОБА_8 передано ОСОБА_6 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 та два ключі від автомобіля. Та ОСОБА_6 попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 388 КК України.

Підкреслює, що жодних слідчих дій або експертиз з автомобілем не проводиться та не проводилось і по факту автомобіль незрозуміло чому визнано речовим доказом.

Крім того, попередження адвоката ОСОБА_6 і наголос на тому, що він буде притягнутий до відповідальності, в порядку ст. 388 КК України практично є тиском як на адвоката, та як на представника власника майна.

Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, заперечення прокурора, щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що передбачено п.3 ч.1 ст.409 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.412 цього Кодексу, істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, СУ ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000424 за ч.1 ст. 199, ч.2 ст.28, ч.1 ст. 204 КК України.

01.05.2023 року слідчим суддею Корольовського районного суду міста Житомира накладено арешт на автомобіль «TOYOTA PRADO», державний номерний знак НОМЕР_2 , та два ключі від автомобіля.

25.07.2023 року ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира справа № 296/6600/23 скасовано арешт з автомобіля «TOYOTA PRADO» 2010 року виготовлення, (VIN) НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 , та два ключі від автомобіля в частині заборони користування.

22.08.2023 року Корольовським районним судом міста Житомира в справі № 296/7685/23 зобов`язано слідчого повернути власнику майна або адвокату ОСОБА_6 автомобіль «TOYOTA PRADO» свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , та два ключі від автомобіля.

02.10.2023 року ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира в справі № 296/9321/23 розглянуто клопотання адвоката ОСОБА_6 представника власника майна та скасовано арешт з автомобіля «TOYOTA PRADO» 2010 року виготовлення, (VIN) НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 та двох ключів від автомобіля в частині заборони розпорядження та відчуження.

16.10.2023 року адвокатом ОСОБА_6 як представником ОСОБА_9 отримано частину вилученого майна а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 та два ключі від автомобіля.

При цьому, така передача частини майна відбулася 16.11.2023 з складанням акту передачі приймання речових доказів на відповідальне зберігання. В цьому акті слідчий попередив представника про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії щодо цього майна, роз`яснено що він повинен на першу вимогу видати це мано, не відчужувати це майно.

Колегія суддів вважає, що за таких обставин, висновки слідчого судді про те, що така бездіяльність слідчого не може бути оскаржена у відповідності до приписів ст.303 КПК України є помилковими.

Так, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий, дізнавач або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим, дізнавачем чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває це майно, можливості володіти, користуватись та розпоряджатись певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст. 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 169 КПК тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту.

Норма ч. 1 ст. 169 КПК України носить імперативний характер, і у разі, якщо слідчим суддею постановлена ухвала про скасування арешту майна, таке майно має бути повернуте особі, у якої воно було вилучене; будь яких додаткових погоджень чи окремих рішень слідчого, прокурора, за наявності ухвали слідчого судді про скасування арешту, для повернення майна, законом не передбачено.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання слідчим ухвал слідчих суддів про скасування арешту майна.

Так, після скасування арешту майна, воно має бути беззастережно і невідкладно повернуто власнику майна у якого воно вилучене або його представнику. Про те, як зазначає представник власника слідчий вказаних вимог закону не виконав, а прийняв рішення, про передачу майна на відповідальне зберігання з забороною його відчуження та обмеження інших прав власника та володільця майна, склавши "Акт передачі-приймання речових доказів на відповідальне зберігання від 16.10.2023 року.

Враховуючи, що у скарзі фактично оскаржується бездіяльність слідчого щодо не повернення майна після скасування арешту, а така бездіяльність слідчого підлягає оскарженню слідчому судді відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, висновок слідчого судді щодо відмови у відкритті провадження апеляційний суд не може визнати законним та обґрунтованим.

Апеляційний суд зважає і на те, що скарга обґрунтована доводами про обмеження права власності особи без судового рішення, власник майна позбавлений у інший спосіб у розумні строки відновити порушене право, а до повноважень слідчого судді належить здійснення контролю за дотриманням прав та свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, а тому слід уникати надмірного формалізму при доступі осіб до правосуддя.

Керуючись ст. ст. 376, 404,407,422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу представника володільця майна адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 24 жовтня 2023 року, якою відмовлено у відкритті провадження за його скаргою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу представника володільця майна адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_9 призначити до розгляду в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: