Справа № 696/861/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка кримінальне провадження №0000340 від 11 травня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою (11 класів), не одруженого, військовозобов`язаного, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , 10 травня 2017 року близько 23 год. 10 хв., перебуваючи по вулиці Польовій в місті Кам`янка, під час сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_6 , з метою спричинення йому тілесних ушкоджень, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків для життя та здоров`я ОСОБА_6 , у вигляді його смерті, хоча повинен був і міг їх передбачити, умисно наніс один удар лівою рукою в ділянку правої скроневої кістки ОСОБА_6 , спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді перелому правої скроневої кістки із додатковими лініями променів, що ідуть по основі черепа, та ділянки забиття мозкової речовини на основі лівої скроневої частки головного мозку, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 10 від 11 червня 2020 року мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя. Від вказаного удару ОСОБА_6 впав, ударившись при цьому потиличною частиною голови об тверду поверхню, заподіявши собі тілесних ушкоджень у вигляді двох переломів потиличної кістки зліва та вогнищ забиття мозкової речовини в обох лобних частках головного мозку, які сформувалися одномоментно, за рахунок цього ж виниклої помірно вираженої субдуральної гематоми по проекції лівої потиличної часток лівої півкулі головного мозку, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 10 від 11 червня 2020 року мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, при цьому ОСОБА_4 не передбачав настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити. Від отриманих тілесних ушкоджень при падінні ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер у Смілянській місцевій лікарні ім. Семашка.

Таким чином, за вказаних обставин ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 119 КК України, - вбивство, вчинене через необережність.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому злочині, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Прохав суворо не карати. Цивільний позов в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди визнав повністю.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просив суд врахувати позицію ВС висловлену у постанові від 10.10.2023 по справі №202/2592/22 та закрити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за відсутності складу кримінального правопорушення, так як обвинувачений наніс удар захищаючись від потерпілого ОСОБА_6 , який порушував громадський порядок. В разі, якщо суд не знайде підстав для закриття провадження у справі, просив призначити обвинуваченому мінімальне покарання, звільнивши останнього від його відбування з умовним строком один рік.

Потерпіла ОСОБА_7 підтримала пред`явлене обвинувачення. Цивільний позов підтримала частково, пояснивши, що обвинувачений матеріальну шкоду відшкодував повністю та частково відшкодував моральну шкоду. В судовому засіданні позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди зменшила, остаточно попросила стягнути з обвинуваченого 200 000 грн. та врахувати частину коштів, які вже сплатив обвинувачений добровільно згідно квитанцій. Просила призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді реального позбавлення волі, оскільки вона не вибачає його.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, переконавшись, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, перевіривши добровільність їх позиції, роз`яснивши наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення права оскаржити в апеляційному порядку визнані ними обставини вчинення кримінального правопорушення, що викладені в обвинувальному акті, беручи до уваги визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення у повному обсязі, зважаючи на те, що жодним учасником судового провадження не оспорено винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та визначені обвинуваченням обставини його вчинення, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, суд вважає можливим застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України та визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежується допитом обвинуваченого і потерпілої, а також матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при ухваленні вироку.

Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.

Щодо клопотання захисника обвинуваченого про закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він повністю визнає свою вину за обставин викладених в обвинувальному акті.

Відповідно до положень статті 36 КК України, яка передбачає обставини, що виключають кримінальну відповідальність, кожна особа має право на необхідну оборону, тобто на дії, вчинені з метою захисту шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Згідно пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 , останній не зазначав про те, що відчував загрозу від потерпілого ОСОБА_6 . Навпаки він вирішив заспокоїти останнього, який перебував у збудженому стані, внаслідок конфлікту з іншою особою. Тобто, обвинувачений не захищався від суспільно небезпечного посягання.

У той же час відповідно до частини 3 статті 36 КК України спричинення шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту, може визнаватися перевищенням меж необхідної оборони лише у разі, якщо вона спричинена умисно.

Отже, дії обвинувченого не підпадають під частини 3 статті 36 КК України, а саме як необережне спричинення шкоди при обороні від посягання, яке не може свідчити про перевищення меж необхідної оборони.

За таких обставин суд вважає, що дії обвинуваченого не були зумовлені обороною від суспільно небезпечного посягання з боку потерпілого у значенні частини 1 статті 36 КК України, тому обвинувачений ОСОБА_4 має нести відповідальність за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, оскільки в його діях наявний склад кримінального правопорушення.

Таким чином, проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідного до вимог ст.337 КПК України, обвинувачення, висунуте ОСОБА_4 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється, а тому суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст.119 КК України як вбивство, вчинене через необережність.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення віднесене до категорії умисних злочинів невеликої тяжкості; особу винного, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття, повне відшкодування матеріальної шкоди та визнання цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди.

При цьому суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся та неодноразово вибачався за вчинене, висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінив свої дії, зауважив на тому, що готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідності до ст. 67 КК України, є тяжкі наслідки, завдані злочином.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує: суспільну небезпечність вчиненого ним кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, який згідно з класифікацією, наведеною у ст. 12 КК України, віднесено до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, не одружений, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому злочину, обставину, що пом`якшують покарання обвинуваченого, що обтяжують його покарання, і вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 119 КК України.

Разом з тим, враховуючи дані про особу обвинуваченого та висновок органу пробації, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і вважає за необхідне звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, передбаченого ст. 75 КК України, поклавши обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, цілком відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного, а також буде відповідати принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, який передбачений Європейською конвенцією захисту прав людини і основоположних свобод.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого 200 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 9241,42 матеріальної шкоди, завданої злочином, який повністю та безумовно визнаний обвинуваченим, із врахуванням вимог ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1167, ст.23 ЦК України, ч.4 ст.206 ЦПК України підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення стосовно вказаної потерпілої та заподіянні шкоди у вказаному в позові розмірі доведена. Суд враховує, що під час слухання справи обвинуваченим ОСОБА_4 було сплачено частину коштів на відшкодування шкоди згідно квитанцій наданих обвинуваченим (т. 5 а.с. 83, т. 6 а.с. 41) на загальну суму 31 000 грн., про що не заперечила потерпіла ОСОБА_7 , відтак згідно зменшеного цивільного позову загальна сума шкоди заявлена на 209 241,42 грн., з відрахування 31000 грн., становить - 178 241,42 грн. Тобто матеріальна шкода відшкодована в повному обсязі. До стягнення з обвинуваченого підлягає моральна шкода на вищезазначену суму.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні. Оскільки прокурор під час судового слухання справи заявив, що судові витрати слід віднести на рахунок держави, у суду відсутні правові підстави для стягнення з обвинуваченого судових витрат за проведенні експертизи.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 128, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди 178 241 (сто сімдесят вісім тисяч двісті сорок одну) грн. 42 коп.

Речові докази:

- кепку спортивну зарубіжного виробництва фірми «NOKIA»; штани спортивні із синтетичного матеріалу трикотажного полотна чорного кольору з написом «EWERLAST»; куртку із синтетичної плащової тканини чорного кольору зарубіжного виробництва фірми «adidas»; три камінці сірого кольору розмірами 3x5 см, 4,5x4,5 см та 3,4x4,0 см відповідно, що зберігаються у кімнаті речових доказів ВП № 2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області (квитанція № 1154)

- спортивну кофту з бавовняної тканини сірого кольору; спортивні штани з синтетичної тканини чорного кольору; марлевий тампон, який просочений та ущільнений кров`ю, що зберігаються у кімнаті речових доказів ВП № 2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області (квитанція № 1135);

- об`єкт № 3, упакований до паперового конверту, що зберігається при матеріалах кримінального провадження, - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Кам`янський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1