У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/10831/23

№ 1-кс/183/2900/23

03 жовтня 2023 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001254 від 21 вересня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України,

в с т а н о в и в :

28.09.2023 року до суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001254 від 21 вересня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України.

Скарга мотивована наступним.

СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001254 від 21 вересня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України.

23.09.2023 року слідчим суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 прийнято рішення, яким клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 , задоволено. Надано дозвіл на проведення обшуку зазначеного транспортного засобу з метою його вилучення та виявлення в ньому слідів біологічного походження неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які в подальшому можуть бути використані, як доказ для подальшої їх допустимості як доказів під час досудового розслідування та в суді.

Станом на 28.09.2023 року органи досудового розслідування до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб марки «Toyota Land Cruiser 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 не звертались.

Зазначеним транспортним засобом ОСОБА_6 користується більше 10 років на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Користування транспортним засобом скаржника підтверджується також клопотанням слідчого про обшук та ухвалою суду про надання такого дозволу.

Тимчасове вилучення майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження і означає фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, зазначене у частині другій статті 167 Кримінального процесуального кодексу України, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; знаряддя вчинення кримінального правопорушення - матеріальні об`єкти, які використовувалися для активного впливу на зовнішній світ для досягнення мети кримінального правопорушення чи завдяки яким настали злочинні наслідки (рушниця, отрута, ломик, рибальські сітки тощо). Засоби вчинення кримінального правопорушення - матеріальні об`єкти, які використовувалися для сприяння чи приховування кримінального правопорушення (маски, що приховують обличчя, освітлювачі, контейнери тощо). Сліди кримінального правопорушення - матеріальні об`єкти, які своїми якостями, ознаками, станом або місцеперебуванням відображають різні обставини предмета доказування (розслідуваної події) і можуть бути засобами до викриття кримінального правопорушення і встановлення об`єктивної істини у справі (відбитки рук, ніг, залишки крові чи інших речовин, об`єкти, які з`явилися в матеріальному середовищі в результаті злочинного діяння тощо); призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом (тобто викрадене майно, гроші, наркотичні засоби тощо); одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Аналіз змісту статті 168 КПК України у взаємозв`язку з відповідними нормами статей 234 (обшук), 237 (огляд) КПК України показує, що тимчасово вилученим є будь-яке майно, яке одержане в результаті, зокрема:

?затримання особи в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 2982 КПК України (кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом);

?обшуку, огляду. Тимчасове вилучення майна під час обшуку та огляду здійснюється слідчим, прокурором, про що під час обшуку/огляду і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення складається протокол.

У процесі правозастосування ухвалою слідчого судді надається дозвіл на проведення обшуку за відповідною адресою саме з метою відшукання й вилучення речей і документів, про що вичерпно передбачають в ухвалі. Водночас стосовно правової долі вилученого майна нічого не зазначено.

Викладене вище дає підстави стверджувати, що сама собою ухвала про надання дозволу на проведення обшуку не вирішує питання правового статусу майна, яке може бути вилучено внаслідок проведення слідчої дії. Із цього логічно випливає, що сторона обвинувачення повинна звернутися з клопотанням про арешт вилученого майна, а якщо вона цього не зробить протягом 48 годин повернути його особі, у якої його вилучено.

Логічною є позиція, що законодавець справді надає право проникнути у володіння особи з метою відшукання доказової бази для кримінального провадження. Проте на етапі надання такого дозволу слідчий суддя має у своєму розпорядженні лише позицію й докази сторони обвинувачення, що унеможливлює змагальність сторін. Коли ж слідчий, прокурор після проведення обшуку звертається до слідчого судді з клопотанням про накладання арешту, то володілець тимчасово вилученого майна також має можливість висловити свої заперечення щодо арешту, надати докази, чому вилучене майно не може бути доказами в кримінальному провадженні. Цю позицію підтверджено й актуальною судовою практикою, якою передбачено, що навіть якщо ухвалою слідчого судді про обшук надано дозвіл на вилучення певного майна, це не звільняє слідчого від обов`язку звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна для перевірки наявності підстав для обмеження власника майна у його конституційному праві володіти, користуватися та розпоряджатися майном.

Крім того, важливим аргументом є те, що строк дії ухвали про надання дозволу на проведення обшуку зазвичай становить 1 місяць. Однак, протягом місяця обставини конкретного кримінального провадження можуть докорінно змінитися. Речі й документи, що мали значення для провадження 30 днів по тому, сьогодні можуть бути позбавлені будь-якого сенсу для перебігу провадження. Саме тому законодавець передбачив обов`язок сторони обвинувачення довести в суді необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Про таке зазначається і в практиці ЄСПЛ із цього питання. У справі "Смирнов проти України" було висловлено правову позицію про те, що під час вирішення питання щодо можливості утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом і правомірною метою, а з іншого вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою в кожному випадку має бути очевидна істотна причина. Європейський суд з прав людини у справі "Свіргунець проти України" зазначив, що будь-яке втручання в мирне володіння майном має супроводжуватися процесуальними гарантіями, які надають відповідній фізичній чи юридичній особі обґрунтовану можливість звернутися зі своєю справою до компетентних органів державної влади для ефективного оскарження заходів, які становлять втручання у права, гарантовані цим положенням. Під час оцінки дотримання цієї умови необхідно здійснити комплексний розгляд відповідних судових та адміністративних процедур.

Тобто ЄСПЛ у своїй практиці не розглядав конкретно питання повернення вилученого під час обшуку майна, але висловлював загальні настанови щодо дотримання права власності осіб під час вчинення компетентними органами зазначених процесуальних дій, а також можливості оскарження в установленому порядку їх неправомірності.

Здійснивши системний аналіз положень чинного кримінального процесуального законодавства щодо проведення обшуку, тимчасового вилучення та арешту майна, можна зробити висновок, що майно, яке було вилучено під час проведення обшуку та на яке не було накладено арешт ухвалою слідчого судді, незалежно від того, чи було воно зазначено в ухвалі слідчого судді, має статус тимчасово вилученого майна з усіма відповідними наслідками, передбаченими КПК України.

Як вбачається з частини першої статті 167 КПК України тимчасове вилучення майна як забезпечувальний захід триває до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тобто тимчасовість цього заходу обумовлюється його застосуванням без дозволу слідчого судді, який у разі позитивного вирішення питання про арешт майна по суті легітимізує його попереднє вилучення, чим забезпечується, зокрема, допустимість доказів, якщо вилучені предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні.

Усе вилучене під час обшуку майно: і те, яке зазначено в ухвалі слідчого судді про обшук, і те, яке додатково вилучено під час обшуку, є тимчасово вилученим майном, на яке, у разі необхідності його утримання слідчим, має бути накладений арешт, оскільки в протилежному випадку дії слідчого щодо вилучення під час обшуку частини майна опиняться поза судовим контролем, що, як наслідок, може призвести до свавілля.

Таким чином ОСОБА_6 , який є володільцем вилученого у нього майна - транспортного засобу марки « Toyota Land Cruiser 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вважає, що орган досудового розслідування утримує це майно безпідставно та він позбавлений права власності без вмотивованого рішення суду та без належного судового контролю слідчим суддею.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

У відповідності до ч.1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Відповідно до протоколу обшуку транспортний засіб було вилучено 23 вересня 20233 року. Станом на 28 вересня 2023 року вилучений транспортний засіб не було повернуто власнику та на нього не накладено арешт.

Підсумовуючи викладене, вважаю, що транспортний засіб марки « Toyota Land Cruiser 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було вилучено у ОСОБА_6 23 вересня 2023 року під час обшуку є тимчасово вилученим майном, на яке не накладено арешт, а, отже, підлягає негайному поверненню особі, у якої його було вилучено.

З врахуванням вищевикладеного просила зобов`язати слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області негайно повернути тимчасово вилучене майно транспортний засіб марки «Toyota Land Cruiser 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ключ з брелоком сигналізації чорного кольору від вказаного автомобі лю ОСОБА_6 .

В судовому адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримала, просила її задовольнити, мотивуючи обставинами, в ній викладеними.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, зазначивши, що про вилучення автомобіля було прямо вказано в ухвалі слідчого судді, а відтак автомобіль не є тимчасово вилученим майном.

Слідчий проти задоволення клопотання заперечував, підтримав думку прокурора, при цьому зазначив, що слідчі дії, які необхідно провести з автомобілем, наразі не завершені.

Вислухавши думку скаржника, дослідивши письмові докази, слідчий суддя визнає скаргу такою, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, у частині четвертій статті 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

До однієї з основних засад кримінального провадження відноситься недоторканість права на власність, яка визначена у статті 16 КПК України. Частина перша цієї норми імперативно встановлює, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення. Натомість частина друга цієї статті визначає, що на підставах та в порядку, передбаченому КПК України, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Отже, згідно зі статтею 16 КПК України лише судовим рішенням особу може бути позбавлено права власності та лише судовим рішенням обмежується право власності. Без судового рішення можливе обмеження права власності лише шляхом застосування процедури тимчасового вилучення майна, яка визначена статтями 167 169 КПК України.

Судом встановлено, що 23.09.2023 року слідчим суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ухвалено рішення, яким клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 , задоволено. Надано дозвіл на проведення обшуку зазначеного транспортного засобу з метою його вилучення та виявлення в ньому слідів біологічного походження неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які в подальшому можуть бути використані, як доказ для подальшої їх допустимості як доказів під час досудового розслідування та в суді.

Цього ж дня Ухвала слідчого судді була виконана, проведено обшук вищевказаного автомобіля.

Згідно протоколу обшуку від 23.09.2023 року, «В ході проведення обшуку транспортного засобу, марки «Toyota Land Cruiser 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 на задньому сидінні виявлено:

-чоловіча жилетка з біркою «Puma», чорного кольору, яка поміщена до спецпакету WAR 1598024;

-жувальна гумка в сірій обгортці, поміщена PSP1113343;

-ключ з брелком сигналізації, чорного кольору від вказаного автомобіля, поміщений до спец пакету PSP1113308;

-транспортний засіб, марки «Toyota Land Cruiser 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без візуальних пошкоджень, вилучається на територію Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області;

-зроблені два змиви дистильованою водою з поверхні переднього пасажирського сидіння на марлеві тампони, які поміщено до двох паперових конвертів».

Аналогічне формулювання містить і постанова слідчого про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 23.09.2023 року.

Тобто в ході обшуку транспортного засобу, марки «Toyota Land Cruiser 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 , слідчим на задньому сидінні було виявлено та вилучено, зокрема, сам транспортний засіб, марки «Toyota Land Cruiser 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Слідчим не заперечувався той факт, що орган досудового розслідування не звертався з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки, на його думку, вищевказаний транспортний засіб не є тимчасово вилученим майном, оскільки дозвіл на його вилучення наданий слідчим суддею в ухвалі про надання дозволу на обшук.

При цьому слідчий посилався на ч. 7 ст. 237 КПК України, згідно з якою при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Така позиція органу досудового розслідування, на переконання суду, є хибною, виходячи з наступного.

Як зазначалося вище слідчим суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ухвалено рішення, яким надано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з метою його вилучення та виявлення в ньому слідів біологічного походження неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які в подальшому можуть бути використані, як доказ для подальшої їх допустимості як доказів під час досудового розслідування та в суді.

Таким чином, транспортний засіб, марки «Toyota Land Cruiser 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 в резолютивній частині ухвали слідчого судді визначено як об`єкт огляду, а саме інше володіння особи, дозвіл на проведення обшуку в якому, надається слідчим суддею, а не як річ, яку необхідно відшукати.

Водночас, суд звертає увагу на наступне.

Згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Суду надано постанову слідчого про визнання транспортного засобу, марки «Toyota Land Cruiser 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 речовим доказом по справі, водночас не надано жодного доказу того, що транспортний засіб, марки «Toyota Land Cruiser 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди чи є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, тощо.

При цьому, постанова про визнання речовим доказом транспортного засобу, марки «Toyota Land Cruiser 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 містить інформацію про місце зберігання транспортного засобу, водночас не містить відомостей, хто саме є особою, відповідальною за збереження вказаного майна.

Таким чином, зазначеними діями органу досудового розслідування обмежено право особи щодо можливості володіти, користуватися та розпоряджатися належним майном (транспортним засобом, марки «Toyota Land Cruiser 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 ), яке фактично не має процесуального статусу і перебуває поза межами судового контролю.

Щодо неналежного користувача, на що також посилався слідчий, то суд вважає, що це питання було предметом дослідження під час надання дозволу на проведення обшуку вищесказаного транспортного засобу, під час розгляду якого, органом досудового розслідування надавалися докази того, що саме ОСОБА_6 є користувачем вказаного автомобіля.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання, що скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001254 від 21 вересня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Водночас, положення частини третьої статті 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020 р.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001254 від 21 вересня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України, задовольнити.

Зобов`язати слідчого, слідчого відділу Новомосковського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , повернути транспортний засіб, марки «Toyota Land Cruiser 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору та ключ з брелоком сигналізації чорного кольору від вказаного автомобіля, власником яких є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_8 або особі, у якої їх було вилучено, - ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст Ухвали оголошено 06 жовтня 2023 року о 08 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1