Справа № 175/5508/23
Провадження № 1-кс/175/1145/23
УХВАЛА

про відмову в задоволенні скарги

19 вересня 2023 року смт. Слобожанське

Слідчий суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

14.09.2023 року, через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій вона просить зобов`язати уповноважену особу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону виконати вимоги її заяви від 10.09.2023 року.

Свою скаргу ОСОБА_3 обґрунтувала тим, що 10.09.2023 року вона звернулася до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, подавши на електронну адресу заяву про реєстрацію в ЄРДР злочинів з вимогами: зареєструвати в ЄРДР кримінальні провадження щодо керівництва 15-го мобільного прикордонного загону ДПСУ та НОМЕР_1 окремої механізованої бригади ЗСУ за ст.28 ч.3 ст.127, ч.3 ст.135, ст.396, ч.1 ст.435-1, ч.5 ст.426-1 КК України та надіслати заявниці копії витягів із ЄРДР на електронну адресу.

Інформація щодо виконання зазначених нею вимог не надійшла, тому ОСОБА_3 вважає, що вони не виконані, у зв`язку із чим звернулася із скаргою до слідчого судді.

Про час та місце розгляду скарги заявниця повідомлялася належним чином, однак в судове засідання не з`явилася. В поданій скарзі та заяві від 19.08.2023 року просила розглянути скаргу у її відсутності.

Враховуючи скорочені строки розгляду скарги на бездіяльність прокурора, та наявність у розпорядженні слідчого судді необхідних для розгляду скарги матеріалів, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності заявниці.

В судове засідання представник Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом, а тому слідчий суддя вважає за можливе прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів, з урахуванням визначених строків для розгляду вказаної категорії скарг, що узгоджується з приписами ст. 306 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

10.09.2023 року ОСОБА_3 звернулася на електронну адресу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону із заявою, в якій повідомила, що її сина ОСОБА_4 та інших військовослужбовців прикордонників НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону ДПСУ не відпустили в громадське життя, після закінчення терміну служби та посилаючись на залучення до АТО примусили підписати з приватним підприємством ЗСУ контракт, який приховується від військовослужбовців та їхніх родичів від моменту підписання. Внаслідок примушування до виконання завідомо протиправних наказів та залишення в небезпеці всі військовослужбовці дістали контузії, деякі зазнали поранень або загинули. Усі військовослужбовці потерпають від істотного погіршення стану здоров`я та залишаються в небезпеці, оскільки керівництво перешкоджає їм лікуватися. Командування Четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування 15-го мобільного прикордонного загону не відповідає на звернення військовослужбовців щодо надання їм медичної допомог, завідомо знаючи про поганий стан здоров`я, віддає бойові накази, які вони не здатні виконати через поганий фізичний стан, а в разі невиконання погрожують кримінальною відповідальністю, шантажують, примушують займати нульові позиції без надання належних документів, що є залишенням в небезпеці, катуванням, зловживанням владою та службовим становищем, перевищенням службових повноважень керівництвом, що призвело до низки жертв і каліцтв. 05.08.2023 року та 07.08.2023 року її син подавав рапорти на відпустку за сімейних обставин, але відпустку не надали, порушивши право на інформацію, захист, безпеку, лікування.

Як заначила в своїй скарзі ОСОБА_3 , вона звернулася з вищезазначеною скаргою на електронну пошту до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, однак інформація щодо виконання зазначених нею вимог відсутня.

Положеннями статті 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини 2 статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України, від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Чинним КПК України закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки).

Так, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Проте, така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Так, до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: (1) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; (2) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 та 5 ч. 5 ст. 214 КПК України).

Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Узагальненні ВССУ № 9-49/0/4-17 від 12 січня 2017 року, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що (1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або (2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив, що якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: (1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу (2) не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; (3) порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; (4) використання інструментів статті 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК України), а також (5) унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК України). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК України.

Відповідно до висновку, який викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 30.09.2021 року прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Тобто, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Як зазначила ОСОБА_3 в своїй заяві від 10.09.2023 року, як на її думку, керівництвом 15-го мобільного прикордонного загону ДПСУ та НОМЕР_1 окремої механізованої бригади ЗСУ кримінальних правопорушень, передбачених ст.28 ч.3 ст.127, ч.3 ст.135, ст.396, ч.1 ст.435-1, ч.5 ст.426-1 КК України. Однак дослідженням повідомлених ОСОБА_3 у своїй заяві до органу прокуратури обставин, слідчий суддя доходить висновку, що вони містять абстрактний характер, не містять достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність в діях керівництвом 15-го мобільного прикордонного загону ДПСУ та НОМЕР_1 окремої механізованої бригади ЗСУ ознак об`єктивної сторони будь-якого кримінального правопорушення, передбаченого КК України.

Тому, враховуючи, що скарга ОСОБА_3 містить виключно припущення щодо вчинення відносно її сина та невідомого кола військовослужбовців прикордонників НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону ДПСУ кримінальних правопорушень керівництвом НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону ДПСУ та НОМЕР_1 окремої механізованої бригади ЗСУ, та не містить об`єктивних даних про вчинення вказаними особами кримінальних правопорушень, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 ..

Керуючись ст.ст.303, 306-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів із дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1