15.12.2023 Єдиний унікальний номер 205/4689/23
1-кп/205/734/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000245 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, має повну загальну середню освіту, неодруженого, на утриманні має малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-20.10.2022 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 160 годин громадських робіт,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.10.2022 року, ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді 160 годин громадських робіт. Даний вирок після набрання законної сили 10.12.2022 року скеровано для виконання до Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, тобто за місцем проживання ОСОБА_3 .

18.01.2023 року ОСОБА_3 ознайомлений працівниками Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт. При цьому, ОСОБА_3 при ознайомленні з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, письмово попереджався про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Того ж дня, працівниками Новокодацького РВ ФДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 вручене направлення на відбування громадських робіт до Комунального підприємства «Молодіжне творче об`єднання» ДМР, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд. 53. Згідно направлення ОСОБА_3 мав приступити до роботи на визначеному об`єкті з 19.01.2023 року.

В цей час у ОСОБА_3 виник кримінально-протиправний умисел на ухилення від відбування призначеного судом покарання у вигляді громадських робіт, а саме, неявки на визначений у направлені об`єкт. Реалізуючи даний умисел 26.01.2023, 27.01.2023, 30.01.2023 та 31.01.2023 у Комунальне підприємство «Молодіжне творче об`єднання» ОСОБА_3 не з`явився, що підтверджено повідомленнями до Новокодацького РВ ФДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області» та табелем виходу на роботу засудженої особи до громадських робіт за січень 2023 року.

В подальшому, 14.02.2023 ОСОБА_3 прибув до Комунального підприємства «Молодіжне творче об`єднання» ДМР, де було складено графік його виходу на роботу на лютий 2023 року і ОСОБА_3 приступив до відбуття покарання у вигляді громадських робіт згідно з цим графіком. Однак, в лютому ОСОБА_3 не вийшов на громадські роботи 17.02.2023 та 22.02.2023.

13.03.2023 року ОСОБА_3 з`явився за повторним викликом до Новокодацького РВ, де надав письмові пояснення, згідно яких документів на підтвердження поважності причин неявки він не має і відносно нього застосовано застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України за фактом порушення порядку та умов відбування покарання у вигляді громадських робіт.

31.03.2023 року складено графік виходу ОСОБА_3 на роботу на квітень 2023 року. Однак, продовжуючи реалізацію свого кримінально-протиправного умислу ОСОБА_3 04.04.2023, 05.04.2023, 06.04.2023, 07.04.2023, 10.04.2023, 11.04.2023, 12.04.2023, 13.04.2023, 14.04.2023, 17.04.2023, 18.04.2023, 19.04.2023, 20.04.2023, 21.04.2023, 24.04.2023 та 25.04.2023 до відбування покарання не виходив, що підтверджено повідомленнями в пробацію з КП «МТО» ДМР.

Таким чином, не маючи поважних причин для неявки, ОСОБА_3 умисно допустив більше двох невиходів протягом січня місяця, а саме 4, а також протягом квітня місяця, а саме 16. Після чого, 25.04.2023 року Новокодацьким РВ ФДУ «Центр пробації» в Дніпропетровській області направлено до ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області подання про притягнення його до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання у вигляді годин громадських робіт.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та погодився надати показання щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, одночасно погодившись на застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України щодо не дослідження обставин, викладених у обвинувальному акті щодо його обвинувачення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що ухилявся від відбування покарання у виді громадських робіт, за сімейними обставинами, оскільки йому потрібно було працювати. Пояснив, що він звертався до органів пробації, був ознайомлений з графіком виконання громадських робіт та відпрацював 112 годин в парку, більше годин відпрацювати він не зміг.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 , яка працює на посаді провідного інспектора Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, пояснила, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в Новокодацькому РВ ФДУ «Центр пробації» в Дніпропетровській області. Вказала, що ОСОБА_3 було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт. При цьому, ОСОБА_3 , при ознайомленні з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, письмово попереджався про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт. Разом з тим, ОСОБА_3 в повному обсязі не виконав вирок суду, йому надсилалися повідомлення про необхідність явки згідно графіку виходу на роботу, у останнього були відібрані письмові пояснення. Окрім цього, зазначила, що ОСОБА_3 останній раз відпрацьовував громадські роботи в травні 2023 року, при цьому, надавав пояснення, що він не офіційно працює, та не міг повністю відпрацювати громадські роботи, тобто ухилявся від відбування покарання у виді громадських робіт без поважних причин.

Судом роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_3 наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме, позбавлення його можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння ним цих обставин та добровільність його позиції.

З урахуванням повного визнання своєї винуватості, визнання та підтвердження, обвинуваченим всіх обставин кримінальних правопорушень, викладених у обвинувальному акті, з урахуванням думки прокурора та відсутності заперечень, суд вважає можливим застосувати положення ч.3 ст.349 КПК України та визнати недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованого стороною обвинувачення кримінального правопорушення, обмежившись лише дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтвердилась під час судового провадження, та його умисні дії, які виразилися в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 389 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає його повне визнання своєї вини.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 08.02.2018 у справі №522/20964/16-к, відповідно до якого визначені уст.65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів прав держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їхній небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, що у відповідності до ст. 12 КК України класифікується як кримінальний проступок, данні про особу обвинуваченого, який раніше судимий, повністю не відбув покарання за попереднім вироком, без будь-яких на те підстав, хоча мав достатньо для цього часу та можливостей, на протязі розгляду обвинувального акту в суді також не скористався можливістю повністю виконати вирок суду, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, офіційно не працевлаштований, неодружений, має на утриманні малолітню дитину, за місцем мешкання характеризується задовільно, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину визнав.

Із урахуванням обставин вчинення кримінального проступку, даних про особу обвинуваченого, наявності обставини, що пом`якшує його покарання, відсутності обставин, що обтяжують його покарання, суд вважає, що міру покарання обвинуваченому слід призначити у вигляді арешту на строк, передбаченого санкцією статті обвинувачення.

Крім того, суд вважає необхідним призначити покарання з урахуванням вимог ст. 71 КК України, оскільки ОСОБА_3 вчинив даний кримінальний проступок після винесення попереднього вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.10.2022 року, яким останній засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України, до покарання у вигляді 160 годин громадських робіт, даний вирок набув законної сили 22.11.2022 року, та останній не відбув 48 годин громадських робіт, а тому остаточне покарання обвинуваченому слід призначити з урахуванням ч. 1 ст.71, ч. 1 ст.72 КК України, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за даним вироком. Початок строку відбуття покарання обвинуваченому слід рахувати з дня його затримання на виконання вироку суду.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати та речові докази у матеріалах кримінального провадження відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст.71, ст.72 КК України за сукупністю вироків шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.10.2022 року призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 3 (трьох) місяців 6 (шести) днів арешту.

Початок строку відбуття покарання обвинуваченого ОСОБА_3 слід рахувати з дня його затримання на виконання вироку суду.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржено в тридцятиденний строк з дня його проголошення в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1