Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/2397/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000250 від 15.06.2023, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Коптівщина Овруцького району Житомирської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, не працюючої, не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.166 КК України, з угодою про визнання винуватості від 19.06.2023, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 являється матір`ю неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та проживає разом з останнім в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , будучи матір`ю неповнолітнього ОСОБА_6 , посягаючи на основні принципи суспільної моральності у сфері виховання дітей, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов`язками, всупереч вимогам ст. 51 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 150,180 Сімейного Кодексу України, ст.166 КК України, які зобов`язують батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, утримувати дитину до досягнення повноліття, починаючи з початку 2023 року систематично злісно не виконувала обов`язки по догляду за своїм неповнолітнім сином, а саме не приділяла уваги вихованню ОСОБА_6 , не піклувалася про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, систематично зловживала алкогольними напоями у присутності останнього за місцем свого проживання в компанії інших осіб, та безпричинно у стані алкогольного сп`яніння вчиняла з ОСОБА_6 конфлікти, зневажливо ставилася до його честі та гідності, вела аморальний спосіб життя, не підтримувала за місцем проживання нормальних санітарних умов, тощо. Дані дії негативно впливали на належний розвиток дитини та створювали незадовільні побутові умови, в яких виховувався та ріс ОСОБА_6 .. Не реагуючи на неодноразові звернення та рекомендації з питань належного утримання та виховання дітей, що надходили зі служби у справах дітей Овруцької міської ради та органів місцевого самоврядування, а саме Покалівського старостинського округу Овруцької об`єднаної територіальної громади (ОТГ) Коростенського району, ОСОБА_4 продовжувала бездіяльно та безвідповідально ставитися до своїх батьківських обов`язків. Систематичність зазначених дій у формі злісного невиконання ОСОБА_4 встановлених законом обов`язків по догляду за своїм неповнолітнім сином ОСОБА_6 призвело до тяжких наслідків, які виразилися у скоєнні останнім тяжкого злочину проти громадського порядку та моральності.

Так, 18.05.2023 року близько 14 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_1 , у стані алкогольного сп`яніння вчергове вчинила словесний конфлікт зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_6 , в результаті чого останній, будучи морально збудженим та роздратованим, пішов із дому на територію місцевого кладовища, що на південній околиці с. Коптівщина Овруцької OTГ, де на грунті попередньо виниклого конфлікту з матір`ю, з хуліганських мотивів, вчинив наругу над могилами померлих, а саме руками, застосовуючи фізичну силу, повалив на земну поверхню 40 (сорок) пам`ятників та хрестів, що знаходилися на могилах померлих, тим самим здійснив наругу над могилами, тобто скоїв тяжкий злочин, передбачений ч.3 ст. 297 КК України.

Таким чином, внаслідок злісного невиконання ОСОБА_4 своїх батьківських обов`язків по догляду за дитиною, що виразилось у створенні постійного негативного психологічного клімату за місцем проживання дитини, настали тяжкі наслідки у вигляді вчинення останнім тяжкого злочину, які (наслідки) перебувають у прямому причинному зв`язку з її діями.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 166 КК України як злісне невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

19 червня 2023 року між начальником Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні з одного боку, та підозрюваною у цьому провадженні ОСОБА_4 з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, яку подано до суду разом з обвинувальним актом. За умовами вказаної угоди ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення відповідно до обставин і правової кваліфікації, які викладені в угоді та повідомленні про підозру, та зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні та сприяти розслідуванню кримінального провадження.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 у відповідності до ст.66 КК України, є щире каяття. Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 , відсутні.

ОСОБА_4 раніше не судима, за місцем проживання характеризується негативно.

З огляду на викладене, сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання в межах санкції ст. 166 КК України у виді 3-х років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за ст. 166 КК України, підтвердила добровільність укладення угоди і просила її затвердити, а також погодилася на призначення узгодженого покарання.

Прокурор та захисник обвинуваченої вважають наявними підстави для затвердження угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні яких беззастережно визнала себе винуватою, згідно з положеннями ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкціям ст. 436 та ч.2 ст.436-2 КК України. При цьому враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані, що характеризують особу винної, її щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання.

Суд переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, цілком розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, свої права, зазначені в п.1 ч.4. ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України, та наслідки невиконання взятих на себе зобов`язань, що передбачені ст.476 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між начальником Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з участю захисника ОСОБА_5 .

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжні заходи ОСОБА_4 не обиралися.

Речових доказів у даному провадженні немає.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 394, 473 476, ч.15 ст. 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 19 червня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000250 від 15.06.2023, укладену між начальником Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, і призначити їй покарання у виді 3-х років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, поклавши на неї обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 відраховувати з дня ухвалення вироку.

На вирок суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст.394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченій та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1