ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/513/23 Справа № 695/3517/23 Категорія: ст. 171 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04 жовтня 2023 року про розгляд клопотання прокурора Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному проваджені внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001166 від 11.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Золотоніського окружної прокуратури ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001166 від 11.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Просив слідчого суддю накласти арешт на: транспортний засіб марки «ЮМЗ-6АЛ», д.н.з. НОМЕР_1 , який опечатано належним чином та розміщено під наглядом на території ФГ «Ватлас», що розташоване за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Хвильово-Сорочин , вул. Соборна, 24; бензопилу марки «STIHL» моделі MS 361, помаранчевого кольору, яку опечатано биркою із пояснювальними написами; 2 зрізи деревини, які поміщено до сейф-пакету № 7014967; 296 колод деревини порід сосна, клен, акація так як існує достатня сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказані речі зберігають на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04 жовтня 2023 року у задоволенні клопотання про накладення арешту відмовлено.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що прокурором при вказаних у клопотанні обставинах не доведено, що накладання арешту на вилучене майно виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи їх володільців потребам досудового розслідування.

Також, прокурором не доведено необхідність застосування саме такої забезпечувальної мети кримінального провадження заходу, як арешт майна і не доведена наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді від 04.10.2023 про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Постановити нову ухвалу про задоволення клопотання слідчого про арешт майна в рамках вищевказаного кримінального провадження.

Скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не в повній мірі додержано зазначених вимог закону, а тому дана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідності висновків викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

В процесі досудового розслідування встановлено, що до Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від працівника поліції про те, що неподалік с. Хвильово-Сорочин, Золотоніського району виявлено чоловіків, які здійснювали випилювання деревини без відповідних документів.

З метою повної фіксації слідів вчинення кримінального правопорушення, виявлення та вилучення викраденого майна, як речових доказів по справі, безпосереднього переслідування осіб причетних до вказаного протиправного діяння, запобігання приховування, знищення речових доказів, 11 вересня 2023 року слідчим СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 проведено огляд місця події на лісовій ділянці ДП «Золотоніське лісове господарство» Денгівське лісництво, лісовий обхід № 3, квартал 33, ділянка 15, яка розташована в адміністративних межах с. Хвильово-Сорочин Золотоніського району, в ході якого виявлено та вилучено майно, а саме транспортний засіб марки «ЮМЗ-6АЛ», бензопилу, 2 зрізи деревини, 296 колод деревини порід сосна, клен, акація.

В зв`язку з вищевикладеним прокурор просить задовольнити клопотання про арешт майна в повному обсязі.

25 жовтня 2023 року на адресу апеляційного суду надійшло заперечення на апеляційну скаргу прокурора від представника третьої особи, щодо майна, якої вирішується питання про арешт - ДП «Ліси України» в особі філії «Золотоніське лісове господарство» - адвоката ОСОБА_10 .

Адвокат зазначає, що у скарзі прокурор посилається на те, що суддею допущена невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Разом з тим, прокурором не конкретизовано, в чому саме полягає невідповідність цих висновків, не вказано щодо яких конкретно обставин існує суперечність. Зміст апеляційної скарги фактично дублює зміст клопотання про накладення арешту на майно, отже є формальним та не містить жодних аргументів, які, на думку прокурора, мають бути підставами для скасування ухвали. Отже, апеляційна скарга по суті беззмістовна.

В апеляційній скарзі викладені покази ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , із змісту яких випливає, що останній сплачував цим двом особам, неофіційно щодня готівкою по 200 грн за виконання робіт на ділянці рубки. В свою чергу ОСОБА_14 пояснив, що у той день він здійснював прибирання території у Деньгівському лісництві, обхід № 3. Прибирання ділянки від гілля він проводив із своїми сусідами - ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Виходячи із викладених показів опитаних громадян, слід зробити висновок про те, що виявлені можливі порушення законодавства щодо охорони праці при виконанні лісосічних робіт (знаходження сторонніх осіб на ділянці лісосіки) з боку підрядника, який мав виконувати рубку на вказаній ділянці. Однак жодних фактів, які б свідчили про незаконність проведення рубки філією «Золотоніське лісове господарство», відсутність документів на її проведення ані клопотання, ані апеляційна скарга - не містять.

Звертає увагу на те, що заготовлена деревина, що вилучена працівниками поліції є власністю філії «Золотоніське лісове господарство», деревина оприбуткована за електронним та бухгалтерським обліком філії «Золотоніське лісове господарство». Відповідні документи, в тому числі - спеціальний дозвіл (лісорубний квиток) наявний у матеріалах справи.

Крім того, задля організації вказаної рубки, філією «Золотоніське лісове господарство» та приватним підприємством «Вальс-Актив» укладений договір № 240-23/п про виконання робіт та надання послуг, пов`язаних із лісозаготівлями від 14.08.2023.

На адресу ПП «Вальс-Актив» направлений запит щодо надання пояснень за виявленими поліцією фактами. Згідно відповіді на запит приватне підприємство повідомило про відсутність фактів незаконних рубок на ділянці.

Також адвокат звертає увагу на те, що злочин, передбачений ст. 246 КК України є матеріальним, тобто кримінальна відповідальність за незаконну порубку дерев настає лише за умови спричинення істотної шкоди.

Проте, прокурор не надав слідчому судді жодних доказів, що в результаті, будь-яким суб`єктам, спричинена матеріальна шкода.

Також, стороною обвинувачення не була доведена необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на деревину. Тож вилучення деревини проведене без достатніх підстав, а тому слідчий суддя обґрунтовано відмови у задоволенні клопотанні про арешт майна.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримує апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положенням Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, зокрема, про арешт майна або відмову у ньому.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні кримінальних правопорушень, зокрема арешт майна.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

ЄСПЛ нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).

Частиною 1 ст. 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом

Згідно з ч. 1, 2, 3, 4 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником.

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна, слідчий суддя, прийшов до висновку, що клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України та не містить достатньо правових підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, виходячи з наступного.

Встановлено, що Золотоніським РВП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001166 від 11.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

З клопотання та доданих до нього матеріалів, слідчим суддею встановлено, що у вказаному кримінальному провадженні № 0001166 від 11.09.2023 жодній особі не оголошено підозру.

Звертаючись з даним клопотанням, з урахуванням наданих усних уточнень у судовому засіданні 04.10.2023, прокурор просить накласти арешт на транспортний засіб марки «ЮМЗ-6АЛ», д.н.з. НОМЕР_1 , бензопилу марки «STIHL» моделі MS 361, помаранчевого кольору, 2 зрізи деревини та 356 колод деревини порід сосна, клен, акація.

Разом з тим, при зверненні до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, прокурором не надано належних та допустимих доказів на підтвердження, того, що ДП «Ліси України» в особі філії «Золотоніське лісове господарство» було завдано шкоди внаслідок порубки дерев на лісовій ділянці ДП «Золотоніське лісове господарство» Деньгівське лісництво, лісовий обхід № 3, квартал 33, ділянка 15, яка розташована в адміністративних межах с. Хвильово-Сорочин Золотоніського району Черкаської області.

Крім того, прокурором не зазначено розмір шкоди, завданої лісовому господарству зазначеною порубкою лісу, не вказано, як саме погіршився природний склад, якість та екологічні властивості лісу.

З наданих представником третьої особи, щодо майна, якої вирішується питання про арешт - ДП «Ліси України» в особі філії «Золотоніське лісове господарство» - адвокатом ОСОБА_10 документів слідчим суддею встановлено, що порубка на території, яку обслуговує ДП «Золотоніське лісове господарство» Деньгівське лісництво, лісовий обхід № 3, квартал 33, ділянка 15.1, яка розташована в адміністративних межах с. Хвильово-Сорочин Золотоніського району Черкаської області здійснювалась на підставі лісорубного квитка від 14.08.2023 (спосіб рубки - суцільна санітарна рубка, спосіб обліку - за площею, на підставі - Акта обстеження від 17.08.2022, висновку з ОВД планової діяльності «Використання лісових ресурсів у порядку проведення ССР» від 17.02.2023 № 21/01-20/1, пропозиції Центрального західного міжрегіонального управління ЛМГ від 27.04.2023 № 457), договору про виконання лісосічних робіт та надання послуг, пов`язаних із лісозаготівлями № 240-23/п від 14.08.2023, укладеного з ПП «Вальд-Актив». Вказана ділянка лісосіки була передана згідно з актом приймання-передачі для розробки ПП «Вальс-Актив» від 14.08.2023. Відповідно до перелікової відомості дерев, призначених у рубку на вказаній ділянці від 03.10.2021 всього в рубку внесено 694 дерева. Заготовлена деревина, вилучена працівниками поліції є власністю філії «Золотоніське лісове господарство», деревина оприбуткована за електронним та бухгалтерським обліком філії «Золотоніське лісове господарство».

Також представником третьої особи, щодо майна, якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_17 - адвокатом ОСОБА_18 надано роздруківку із програми філії «Золотоніське лісове господарство» щодо реєстрації прийняття заяви ОСОБА_17 на відпуск деревини від 08.09.2023.

В зв`язку з вищевикладеним слідчий суддя прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що прокурором при вказаних у клопотанні обставинах не доведено, що накладення арешту на вилучене майно виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи їх володільців потребам досудового розслідування.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона, обмеження користування або розпорядження майном може бути застосоване лише в разі доведеності існування обставин, які підтверджують, що незастосування таких заходів призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, передачі такого майна, проте, вказані обставини не підтверджені достатніми доказами.

Отже, прокурором не доведена необхідність застосування саме такої забезпечувальної мети кримінального провадження, як арешт майна і не доведена наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України.

Згідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно зі ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Разом з тим, як вбачається з наданих матеріалів, сторона обвинувачення, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надала достатніх і належних доказів тих обставин, на які послалась у клопотанні.

Тому слідчий суддя прийшла до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що вказане у клопотанні майно не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки органом досудового слідства не надано і в клопотанні не обґрунтовано належними та допустимими доказами, що дані колоди дерев є причетними до скоєння злочину.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України та ст. 172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч. 5 ст. 173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді обґрунтована та належним чином мотивована і підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги прокурора, не має.

Керуючись ст.ст. 171, 392, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04 жовтня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 30 жовтня 2023 року

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4