У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого 1- го відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Нижня Апша, Тячівського району, Закарпатської області, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні № 0000028, відомості про яке 09.03.2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та за ознаками кримінального правопорушення передбаченого, ч.ч. 2, 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий 1- го відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області старший лейтенант юстиції ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні № 0000028, відомості про яке 09.03.2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та за ознаками кримінального правопорушення передбаченого, ч.ч. 2, 3 ст. 332 КК України.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0000028 внесене в ЄРДР 09.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2, 3 ст. 332 КК України, де повідомлено про підозру ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

В рамках даного кримінального провадження досліджують обставини організації каналу незаконного переправлення через державний кордон України осіб, в тому числі чоловіків призовного віку. Зокрема, в ході досудового розслідування встановлено, що група осіб з числа жителів Тячівського району Закарпатської області здійснює незаконне переправлення осіб призовного віку через державний кордон України поза межами пунктів пропуску за грошову винагороду.

Відповідно до матеріалів, отриманих відділом міграційної поліції ГУНП в Закарпатській області на виконання доручення слідчого, до вищевказаної протиправної діяльності причетний громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи обізнаним про явище нелегальної міграції на території України, використовуючи воєнний стан, введений на території України через збройну агресію Російської Федерації проти України та заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, діючи за попередньою змовою із громадянином України ОСОБА_8 та невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, досудове розслідування відносно яких триває у кримінальному провадженні № 0000028 від 09.03.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 332 КК України здійснив сприяння в незаконному переправленні осіб через державний кордон України шляхом надання порад, вказівок, засобів та усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб за викладених нижче обставин.

Не пізніше кінця вересня 2023 року невстановлені на даний час досудовим розслідуванням особи, досудове розслідування відносно яких триває у кримінальному провадженні № 0000028 від 09.03.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 332 КК України, вступили у злочинну змову з громадянами України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо участі незаконного переправлення через державний кордон України особи призовного віку.

Так, 22 листопада 2023 року громадянин України ОСОБА_9 з метою незаконного слідування через державний кордон України, слідуючи вказівкам невстановлених осіб, прибув до смт. Солотвино Тячівського району, де мав отримати подальші вказівки щодо незаконного перетинання державного кордону України та слідування в країни ЄС. В свою чергу, під час слідування до вищезазначеного пункту призначення, ОСОБА_9 отримав телефонний дзвінок від ОСОБА_8 , в ході якого останні надав ОСОБА_9 вказівку прибути в заклад під назвою «Колиба», що знаходиться по вулиці Головній в с. Грушово Тячівського району Закарпатської області та чекати подальших вказівок. Близько 12 години 00 хвилин на виконання вищевказаної вказівки ОСОБА_9 прибув до даного закладу та зателефонував ОСОБА_8 для уточнення його подальших дій. В ході даної телефонної розмови, ОСОБА_8 вказав зайти в кафе «Колиба» та чекати телефонного дзвінка з подальшими інструкціями.

Близько 18 години 00 хвилин, ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_9 та вказав йому вирушати в обхід поста, який знаходиться далі по маршруту слідування в смт. Солотвино Тячівського району, де його мають зустріти. Вирушивши у вказаному напрямку, ОСОБА_9 на маршруті слідування зустрів ОСОБА_4 та супроводив ОСОБА_9 до далі припаркованого транспортного засобу марки «Мерседес Бенц», д.р.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться у користуванні ОСОБА_4 , біля якого їх вже чекав ОСОБА_8 . В подальшому, ОСОБА_4 сів за кермо даного транспортного засобу, ОСОБА_8 сів на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_10 сів на заднє пасажирське сидіння. У вказаному транспортному засобі між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 зав`язалася розмова, в ході якої ОСОБА_8 проінструктував ОСОБА_9 щодо його незаконного переправлення через державний кордон, а саме повідомив, що переправлення буде здійснюватися через річку, що у зв`язку з погодними умовами йому буде наданий гідрокостюм для переправлення та що саме переправлення буде відбуватися наступного дня, а саме 23.11.2023 року близько обіду. Під час вищевказаної розмови ОСОБА_4 безпосередньо був присутнім. Надалі, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 висадили ОСОБА_9 біля готелю «Діана» в смт. Солотвино Тячівського району, де ОСОБА_8 вказав ОСОБА_9 поселятися там та чекати подальших вказівок.

Так, наступного дня, а саме 23.11.2023 року, близько 13 години 00 хвилин, ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_9 та вказав збиратися та виходити на вулицю і що його вже чекає машина навпроти готелю. Також, ОСОБА_8 повідомив, що у ОСОБА_9 заберуть рюкзак з особистими речами та нададуть гідрокостюм. Рюкзак з речами йому повернуть безпосередньо вже перед самим незаконним переправлення через державний кордон України. Виконавши дану вказівку, ОСОБА_9 виявив, що навпроти готелю «Діана» на іншому боці дороги на нього вже очікував ОСОБА_4 .

Після того як ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_4 , останній наказав віддати йому рюкзак з особистими речами, а в свою чергу, ОСОБА_4 передав ОСОБА_9 гідрокостюм та вказав йти переодягнутися в для переправлення. В той же час, ОСОБА_8 перебував у транспортному засобі марки «Мерседес Бенц», д.р.н.з. НОМЕР_1 далі по дорозі та очікував на ОСОБА_9 для організації його подальшого переправлення через державний кордон України.

Однак, довести свій злочинний намір щодо незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України не виявилося за можливе, оскільки 23.11.2023 року ОСОБА_8 та ОСОБА_4 були викриті співробітниками ДПСУ та відділу міграційної поліції ГУНП в Закарпатській області за 750 метрів до державного кордону між Україною та Румунією між 283 та 284 прикордонними знаками, що знаходиться в зоні відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вказаними умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 332 КК України, тобто за попередньою змовою групою осіб, сприяв незаконному переправленні осіб через державний кордон України, шляхом надання порад, вказівок, наданням засобів або усуненням перешкод.

23 листопада 2023 року ОСОБА_4 затримано згідно ч. 4 ст. 208 КПК України. В подальшому, 24 листопада 2023 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Як зауважує слідчий, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може: переховуватися від органу досудового розслідування, зокрема це підтверджується тим, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить наступне: на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, згідно наявних матеріалів, є свідки, допит яких з об`єктивних причин не проведено, що створює реальну можливість для ОСОБА_4 незаконно на них впливати з метою надання органу досудового розслідування завідомо неправдивих показань. Крім того підозрюваний ОСОБА_4 є родичем іншого підозрюваного ОСОБА_8 , та в подальшому може вдатись до зміни показів останнім на свою користь. Окрім цього, може продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить наступне: ОСОБА_4 усвідомлює можливість призначення судом реальної міри покарання, пов`язаної із позбавленням волі, свідчать про те, що останній, може вчинити вичерпні дії спрямовані на ухилення від кримінальної відповідальності, а враховуючи, що Закарпатська область, зокрема Тячівський район межує з Румунією, останній може вжити заходів щодо виїзду за межі території України, в тому числі, шляхом перетину державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон, що також обґрунтовує ризик, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

На думку слідчого, вказані обставини свідчать про неможливість застосування щодо ОСОБА_4 особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту або застави, так як такі ним дотримані не будуть та являються недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно з запобіжним заходом у виді тримання під вартою. З цих підстав більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не забезпечить реальної можливості запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КК України.

На підставі викладеного, слідчий просить застосувати відносно громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, з неповною середньою освітою, неодруженому, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, безробітного, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження, зауваживши на наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, та наведених у клопотанні.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_11 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання слідчого, просив відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати менш суворий запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю. Вважає ризики не підтвердженими, дану справу не підслідною СБУ, урахувати майновий стан особи, позитивну характеристику.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею у судовому засіданні, слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000028, відомості про яке 09.03.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 332 КК України.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, вбачається, що 23.11.2023 року, о 18 год. 48 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

24.11.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, а саме у сприянні незаконному переправлення осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб.

До клопотання також додано протокол огляду місця події від 23.11.2023 з додатками, копію обвинувального акту відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 332 КК України у іншому кримінальному провадженні, харктеристику, вимогу УІЗ ГУНП, протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 17.10.2023, 24.11.2023, протоколи предявлення особи для впізнання за фотознімками від 24.11.2023 та інші матеріали.

Статтею 131 КПК України визначено, що запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року по справі «Харченко проти України» (Заява N 40107/02) питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину та санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Дослідивши матеріали долучені до клопотання, вважаю обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_4 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04, рішення від 21.04.2011 року) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що докази та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор дають достатні підстави для висновку про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Так, злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може впливати на свідків, які вже встановлені та будуть встановлені, з метою дачі, зміни ними показань на його користь. Знаходячись на волі, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

У даному випадку стороною обвинувачення доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти встановленим під час розгляду ризикам, оскільки у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності вказують на обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявні обґрунтовані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку з наведеним, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Доводи сторони захисту зазначених висновків слідчому судді не спростовують, а матеріали провадження не містять переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

На виконання зазначених вимог слідчий суддя, враховуючи обставини кримінального правопорушення та стадію досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, вважає за можливе одночасно визначити заставу як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому слідчий суддя враховує, що виходячи з практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , його майновий та сімейний стан, слідчий суддя вважає, що у зв`язку з наведеним та з урахуванням тяжкості злочинів, його високого ступеня суспільної небезпеки, а також даних про особу підозрюваного та ризиків, встановлених слідчим суддею, останньому слід визначити заставу в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» (2684 грн.), відповідно становить 214720 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та є співмірною з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками. При цьому слідчим суддею враховано розмір предмета злочину.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, у разі внесення застави на підозрюваного у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з 18 год. 48 хв. 23 листопада 2023 року.

Встановити строк дії ухвали до 20 січня 2024 року, включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , обов`язків, передбачених КПК України, 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень на рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26213408; банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0018501.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 , у відповідності до ч. 5 ст.194 КПК України, покласти наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 30 листопада 2023 року.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1