Справа №635/4403/23
Провадження по справі №1-в/635/195/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3

представника установи виконання покарань ОСОБА_4

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5

секретар судових засідань ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника засудженого адвоката ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 засуджений вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 березня 2021 року за ч. 1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі. Строк покарання визначено рахувати з початку його фактичного відбування. Зараховано ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 15.10.2017 року по 13.06.2019 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі згідно із ч. 5 ст. 72 КК України.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 11.11.2021 року вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 березня 2021 року змінено в частині формулювання обвинувачення, в інщій частині залишено без змін. Вирок набрав законної сили 11.11.2021 року

Початок строку відбування покарання 16.12.2021 року.

Кінець строку відбування покарання 16.04.2024 року.

Засуджений ОСОБА_5 знаходиться в місцях позбавлення волі з 16.12.2021 року, а з 14.06.2022 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

Захисник засудженого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України. В обгрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_5 відбув більше двох третин призначеного покарання, весь час працював, характеризується добре, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці має заохочення, підтримує соціально-корисні зв`язку з рідними, у відношенні до засуджених неконфліктний, вину у вчиненні злочину усвідомив, глибоко розкаюється. На теперішній час постійно долучається до виконання робіт з благоустрою установи, до праці ставиться добре, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, за характером врівноважений, цілеспрямований. Стягнень, конфліктів з адміністрацією та іншими засудженими не має. Цивільні позови до ОСОБА_5 відсутні, судові витрати сплачені, виконавчі листи до установи виконання покарань не надходили. Вказані обставини вказують на те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовільнити з тих підстав, що зазначені в клопотанні.

Засуджений ОСОБА_5 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення Державної установи «Темнівська виправна колонія», у судовому засіданні клопотання свого захисника підтримав та просив звільнити його умовно-достроково, враховуючи, що він був працевлаштований, відбув більше 2/3 призначеного покарання, має заохочення, стягнень не має, сплатив витрати за вироком суду.

Представник установи виконання покарань у судовому засіданні заперечував проти застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на відсутність підстав для задоволення клопотання, оскільки засудженим не надано підтвердження щодо сплати ним витрат за вироком суду, за весь період відбуття покарання він працював всього два місяці, має одне заохочення.

Суд, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, він з 16.12.2021 року знаходиться в місцях позбавлення волі. За період перебування у Державній установі «Маріупольський слідчий ізолятор» порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. З 14.06.2022 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

Згідно характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби майором внутрішньої служби ОСОБА_7 та погодженої із заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи полковником внутрішньої служби ОСОБА_8 від 20.06.2023 року, засуджений характеризується з посереднього боку, порушень режиму тримання не допускає, з метою стимулювання правослухняної поведінки заохочувався адміністрацією установи 1 раз. Був працевлаштований до відділу головного механіка з ремонту автомобілів у вересні 2022 року та грудні 2022 року, на даний час не працевлаштований з особистих міркувань; до виконання робіт з благоустрою ставиться посередньо, ініціативу не проявляє; не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. В колективі засуджених підтримує стосунки із засуженими різної спрямованості; у відносинах з персоналом установи тактовний, під час індивідуальних бесід не завжди відвертий; намагається виконувати передбачені законом вимоги персоналу; намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний вигляд; намагається приділяти увагу до дбайливого ставлення до майна установи; відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова освіта», до реалізації програми ставиться без зацікавлення; відповідно до вимог ст.ст. 110, 112, 113 КВК України має намір підтримувати соціально-корисні зв`язки з дружиною шляхом телефонних розмов. Вважають, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення, застосування до нього ст.81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є не доцільним.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_5 , останній має непогашену та не зняту судимість, а саме засуджений:

-26.05.2008 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя за ст.ст. 186 ч.2, 187 ч.1, 296 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого в 2014 році за відбуттям строку покарання;

На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання за вирокомОрджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 березня 2021 року за вчинення злочину проти громадської безпеки (ч. 1 ст. 263 КК України) який, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Суд враховує також ту обставину, що ОСОБА_5 вже був засуджений до позбавлення волі, після відбуття покарання знову вчиняв злочини та був засуджений.

Зазначене свідчать про стійку тенденцію засудженого на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким №2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування засудженого, виданої заступником начальника планово-економічного відділу ОСОБА_9 та довідки про заробітну плату ОСОБА_5 , виданої бухгалтером установи ОСОБА_10 , засуджений був працевлаштований до відділу головного механіка з ремонту автомобілів у вересні 2022 року та грудні 2022 року, за що отримував заробітну плату.

Згідно Витягу з протоколу №24 від 29.06.2022 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) на підставі ст.ст. 100,101 КВК України, засудженому ОСОБА_5 відмовлено в представленні матеріалів до регіональної комісії на переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) на підставі ст.ст. 100,101 КВК України як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Згідно Витягу з протоколу №24 від 29.06.2022 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, засудженому ОСОБА_5 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженого ОСОБА_5 на підставі ст. 82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Згідно Витягу з протоколу №50 від 21.12.2022 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо умовно-дострокового звільнення на підставі ст. 81 КК України, засудженому ОСОБА_5 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України як особі, яка не довела свого виправлення.

Тобто, після розгляду зазначених питань та отримання відмов комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» в представленні матеріалів як особі, яка не довела свого виправлення, поведінка засудженого не змінилась.

Крім того, в матеріалах справи наявні характеристики на засудженого від 29.06.2022 року, та від 21.12.2022 року, зі змісту яких вбачається, що засуджений характеризується з посереднього боку, порушень не допускав, персоналом установи не заохочувався; до виконання передбачених законом вимог персналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість; до виконання робіт з благоустрою ставиться посередньо, ініціативу не проявляє; намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний вигляд; намагається приділяти увагу до дбайливого ставлення до майна установи;участі у організації виховних заходів установи не приймає; до реалізації програм диференційованого впливу ставиться без зацікавлення. Зазначене в свою чергу не характеризує особу, як таку, яка сумлінною поведінкою довела своє виправлення.

Також суд враховує ту обставину, що за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 березня 2021 року з ОСОБА_5 стягнуто на користь держави судові витрати на проведення експертиз у розмірі 1457 гривень, однаквідповідно до довідки, виданої бухгалтером установи ОСОБА_11 , за вироком суду на засудженого ОСОБА_5 виконавчий лист не надходив, з особового рахунку засудженого утримань не було. Підтвердження добровільної справи судових витрат на користь держави за вироком суду засудженим не надано. Зазначене свідчить про те, що починаючи з дня постановлення даного вироку, а саме з 18 березня 2021 року засудженим не здійснено будь-яких заходів щодо ініціювання вирішення цього процесу, що також могло позитивно вплинути на питання щодо застосування до нього норм ст.81 КК України.

Вирішальне значення має активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Відбуття засудженим 2/3 строку покарання, отримання одного заохочення з метою стимулювання правослухняної поведінки засудженого та сам факт працевлаштування засудженого протягом двох місяців у вересні 2022 року та грудні 2022 року без наявності будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про сумлінне ставлення до праці, не є достатніми даними, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, бездоганної поведінки засудженого протягом строку відбування покарання судом не встановлено, оскільки факт, того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, каяття у скоєному злочині, а в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 березня 2021 року. Відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 також підтверджується позицією адміністрації установи виконання покарань.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 березня 2021 року та вважає клопотання захисника засудженого таким, що задоволенню не підлягає та є передчасним.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника засудженого адвоката ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 березня 2021 року - відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 17 листопада 2023 року.

Суддя ОСОБА_1