печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 звернувся в інтересах ОСОБА_5 до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №00002380.

В обґрунтування клопотання зазначає, що під час досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.07.2022 року (провадження № 757/18157/22-к) накладено арешт на вилучені 16.09.2021 у ході проведення обшуку в квартирі, яка належить на праві власності ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , документи та предмети ззовні схожі на грошові кошти (долари США, ЄВРО, гривня, казахські тенге, канадський долар, фунти-стерлінги, чеські крони, польські злоті, російські рублі), які упаковано до сейф пакетів ДБР із зазначенням кількості купюр та їх номіналу, а саме: грошові кошти загальною сумою 394 650 євро, 2 522 159 доларів США та 811 477 гривень; 1 купюра ззовні схожі на грошові кошти Фунт-Стерліг номіналом 20 Фунт стерлінг, 1 купюра ззовні схожі на грошові кошти номіналом 50 Канадських доларів; 1 купюра ззовні схожа на грошові кошти російський рубель номіналом 1000 російський рублів, 1 купюра ззовні схожа на грошові кошти польські злоті номіналом 20 польських злотих, 3 купюри ззовні схожа на грошові кошти польські злотих номіналом 10 польських злотих, 1 купюра ззовні схожа на грошові кошти казахські тенге номіналом 1000 казахських тенге, 1 купюра ззовні схожа на грошові кошти чеські крони номіналом 50 чеських крон.

Заявник вказує, що повторний арешт майна є необґрунтованим, накладений без всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин по справі, у зв`язку з чим звернувся із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України.

В судове засідання заявник-адвокат ОСОБА_4 не з`вився, надав на адресу суду заяву згідно якої вимоги клопотання підтримав, з викладених в ньому підстав, просив його задовольнити. Окрім того долучив до клопотання додаткові письмові докази в обґрунтування своєї позиції.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про скасування арешту на майно, посилаючись на те, що арешт накладено обґрунтовано, грошові кошти передані в АРМА та відносно ОСОБА_5 направлено до суду обвинувальний акт, за завідомо неправдиві покази.

Слідчим суддею визнано можливим проводити розгляд клопотання у відсутності особи, яка подала клопотання, враховуючи його заяву, адже їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Слідчий суддя, заслухавши думку прокурора, дослідивши в нарадчій кімнаті матеріали клопотання дійшов наступних висновків.

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Натомість, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали від 22.07.2022 року про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює доводи клопотання в частині обґрунтованості підстав для скасування раніше накладеного арешту.

Зокрема, згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При накладенні арешту на зазначене вище майно, слідчим суддею, з огляду на дані досудового розслідування в кримінальному провадженні, було встановлено наявність достатніх правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, а саме те, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Таким чином, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого та/або прокурора довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В судовому засіданні встановлено, що ТУ ДБР у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002380 від 20.11.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК України за фактом зловживання службовими особами ГУ ДПС у Київській області своїм службовим становищем, тобто умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для себе всупереч інтересам служби, вчиняють дії, спрямовані на лобіювання інтересів та прикриття незаконної діяльності забудовників Києво-Святошинського району Київської області, що призвело до тяжких наслідків та ухилення фізичними особами ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від сплати податків, зборів в особливо великих розмірах.

В межах вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.09.2021 року (провадження № 757/51158/21-к) залишено без задоволення клопотання прокурора про арешт документів та грошових коштів, вилучених під час проведення обшуку у квартирі, яка належить на праві власності ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою колегії суддів Київського апеляційного суду від 08.12.2021 року ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.09.2021 року (провадження № 757/51158/21-к) залишено без змін в частині відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт зазначених вище грошових коштів через необґрунтованість клопотання відповідності грошових коштів критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки прокурор лише зазначив, що вилучені грошові кошти отримані незаконно за рахунок легалзіції (відмивання) доходів, не надаючи при цьому фактичних даних на підтвердження своїх доводів.

В подальшому, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.07.2022 року (провадження № 757/18157/22-к) накладено арешт на документи та предмети, в тому числі ззовні схожі на грошові кошти , які вилучені під час проведення обшуку у квартирі, яка належить на праві власності ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 (долари США, ЄВРО, гривня, казахські тенге, канадський долар, фунти-стерлінги, чеські крони, польські злоті, російські рублі), які упаковано до сейф пакетів ДБР із зазначенням кількості купюр та їх номіналу, а саме: грошові кошти загальною сумою 394 650 євро, 2 522 159 доларів США та 811 477 гривень; 1 купюра ззовні схожі на грошові кошти Фунт-Стерліг номіналом 20 Фунт стерлінг, 1 купюра ззовні схожі на грошові кошти номіналом 50 Канадських доларів; 1 купюра ззовні схожа на грошові кошти російський рубель номіналом 1000 російський рублів, 1 купюра ззовні схожа на грошові кошти польські злоті номіналом 20 польських злотих, 3 купюри ззовні схожа на грошові кошти польські злотих номіналом 10 польських злотих, 1 купюра ззовні схожа на грошові кошти казахські тенге номіналом 1000 казахських тенге, 1 купюра ззовні схожа на грошові кошти чеські крони номіналом 50 чеських крон, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Судовим розглядом встановлено, що у ОСОБА_5 відсутній процесуальний статус у кримінальному провадженні № 0002380, з яким закон пов`язує можливість накладення арешту на його майно, а у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Належність грошових коштів, які були вилучені за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_5 підтверджується договором оренди № 23-08/21 від 23.08.2021 року, даними протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 21.10.2021, даними розписок від 19.07.2021 року, 23.07.2023 року, 26.07.2023 року про отриманні у борг грошових коштів.

Так, прокурором не обґрунтовано відповідність вилучених в ході проведення обшуку грошових коштів, критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України у кримінальному провадженні № 0002380, що також було встановлено судом апеляційної інстанції при постановленні рішення від 08.12.2021 року.

Наведені обставини свідчать про відсутність підстав для подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речового доказу, а іншої мети прокурором не зазначено та не було визначено слідчим суддею під час розгляду такого клопотання.

Виходячи з викладеного, враховуючи зміст фабули кримінального правопорушення, доведення стороною захисту походження грошових коштів, відсутність у власника майна будь-якого процесуального статусу в межах вказаного кримінального провадження, слідчий суддя доходить висновку, що доводи клопотання про скасування арешту є обґрунтованими, а наданими матеріалами доведено відсутність підстав для арешту майна, а тому, а тому вважає за необхідне задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту, накладеного на грошові кошти та скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді від 22.07.2022 року в цій частині, оскільки зазначене не порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Поряд із цим не підлягають задоволенню вимоги в іншій частині клопотання, оскільки стороною захисту не надано доказів та не доведено, що ОСОБА_5 має будь-яке відношення до документів, на які накладено арешт ухвалою слідчого судді від 22.07.2022 року.

За таких обставин, керуючись ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.07.2023 року у справі № 757/18157/22-к на вилучені 16.09.2021 у ході проведення обшуку в квартирі, яка належить на праві власності ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , предмети ззовні схожі на грошові кошти (долари США, ЄВРО, гривня, казахські тенге, канадський долар, фунти-стерлінги, чеські крони, польські злоті, російські рублі), які упаковано до сейф пакетів ДБР із зазначенням кількості купюр та їх номіналу, а саме:

- грошові кошти загальною сумою 394 650 євро, 2 522 159 доларів США та 811 477 гривень;

- 1 купюра ззовні схожі на грошові кошти Фунт-Стерліг номіналом 20 Фунт стерлінг, 1 купюра ззовні схожі на грошові кошти номіналом 50 Канадських доларів;

- 1 купюра ззовні схожа на грошові кошти російський рубель номіналом 1000 російський рублів, 1 купюра ззовні схожа на грошові кошти польські злоті номіналом 20 польських злотих, 3 купюри ззовні схожа на грошові кошти польські злотих номіналом 10 польських злотих, 1 купюра ззовні схожа на грошові кошти казахські тенге номіналом 1000 казахських тенге, 1 купюра ззовні схожа на грошові кошти чеські крони номіналом 50 чеських крон.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1