1-кс/205/1574/23
Провадження №1-кс/205/1574/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м.Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м.Дніпропетровська - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваноного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Західної окружної прокуратури м.Дніпра, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0001167, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч. 4 ст. 185 КК України, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, не одруженого, освіта середня, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , а також перевіривши надані матеріали клопотання, наглядового провадження та дослідивши докази по даних матеріалах,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , 25.07.2023 року, приблизно о 22:00 години (більш точний час встановити в ході проведення досудового розслідування не вдалось можливим) та ОСОБА_7 , знаходились біля будинку №23 по вул. Д. Галицького, в м.Дніпро, де у них виник конфлікт з раніше невідомим їм ОСОБА_8 під час якого у них виник злочинний умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , в той же день та час, перебуваючи у зазначеному вище місці, діючи умисно, усвідомлюючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді отримання потерпілим легких тілесних ушкоджень, спричинили ОСОБА_8 не менше як чотири механічні дії в ділянку обличчя, тулубу та нижніх кінцівок, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: двох не окріплих рубців в лобній області по центру та в лобній області ліворуч, що є наслідками загоєння поверхневих забійних ран та глибоких саден; садна по нижньому краю лівої дуги на межі внутрішнього краю та середньої третини; масивного синця з трьома саднами на його тлі в поперековій області праворуч з переходом на праву бічну поверхню черева та вгору до краю реберної дуги; двох саден на передній поверхні лівого колінного суглобу по нижньому полюсу, на зовнішній поверхні лівого гомілковостопного суглобу. За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження не є небезпечними для життя, так як останні не спричинили загрозливих для життя явищ в момент заподіяння. На підставі п. 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995. Виявлені тілесні ушкодження (як кожне окремо) відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі пункту 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995.

Умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразилися у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, кваліфікуються за ч. 1 ст. 125 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи обізнаним про Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 про введення воєнного стану в Україні та Указ Президента України « Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №451/2023 від 26.07.2023 продовжено на 90 діб, вчинив кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, 25.07.2023 року, приблизно о 22:00 (більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 та ОСОБА_7 перебували біля будинку АДРЕСА_2 , де також знаходився потерпілий ОСОБА_8 , який був дезорієнтований внаслідок отримання легких тілесних ушкоджень та у якого в чорній сумці знаходився мобільний телефон «Samsung» «SM-J701F». Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел на крадіжку чужого майна, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , перебуваючи у вищевказаному місці, діючи таємно, із корисливих міркувань, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, вчиняючи кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану, викрали сумку чорного кольору, в якій знаходився мобільний телефон «Samsung» «SM-J701F», які належать потерпілому ОСОБА_8 , після чого з місця злочину зникли, завдавши потерпілому майнову шкоду на суму 1682,50 грн.

Умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ч.4 ст.185 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність та вчиняючи злочин повторно, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 26.07.2023 року, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з веб - банкінгу «Приват24», в якому наявна кредитна картка № НОМЕР_1 , особистий рахунок НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , 26.07.2023 року, приблизно о 08 годині (більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено) перебуваючи біля будинку №9 по вул. Д.Галицького, в м. Дніпро, зустрів раніше знайомого ОСОБА_9 , який мав при собі карту АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_3 , після чого, діючи із корисливих міркувань, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, в умовах воєнного стану, використовуючи функції мобільного застосунку веб банкінгу «Приват 24», який був встановлений у мобільному телефоні ОСОБА_8 та який був викрадений ним та ОСОБА_7 : о 08:16 годині, здійснив переказ грошових коштів з кредитної карти № НОМЕР_1 , особистий рахунок НОМЕР_2 ОСОБА_8 на суму 30000 гривень на карту АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_9 , тим самим викрав грошові кошти, які належать ОСОБА_8 ..

Умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ч.4 ст.185 КК України.

15 листопада 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.125 ч.1, 185 ч.4 КК України та затримано у порядку ст.208 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні вказане клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Вважає обґрунтованими причини та підстави викладені у клопотанні та просив слідчого суддю застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 , заперечували проти задоволення клопотання та просили обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши думки учасників провадження, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя доходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 статті 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи із наявних та наданих слідчому судді матеріалів провадження, зокрема:

-Протоколу прийняття заяви від ОСОБА_8

-Протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8

-Протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12

-Висновку судово-медичної експертизи №2418е від 03.08.2023 року;

-Протоколів тимчасового доступу до речей і документів від 16.08.2023 року;

-Протоколів огляду від 16.08.2023 року;

-Протоколів допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ;

-Протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 15.09.2023 року;

-Протоколу огляду від 15.09.2023 року та інших зібраних під час досудового розслідування доказів, слідчий суддя доходить висновку, що вказані вище докази, у їх сукупності, дають всі підстави стверджувати про вірогідну причетність підозрюваного до вчинення названого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що на вказаному етапі досудового розслідування він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати саме суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає доведеними в ході розгляду вказаного клопотання наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України (ризику переховування від органів досудового розслідування та суду), п.2 ч.1 ст.177 КПК України (ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення) та п.3 ч.1 ст.177 КПК України (ризику незаконного впливу на свідків та потерпілу особу у цьому ж кримінальному провадженні) та п.5 ч.1 ст.177 КПК України (ризик вчинення іншого кримінального правопорушення).

В даному випадку слідчий суддя погоджується з доводами прокурора щодо того, що тяжкість можливого покарання сама по собі може бути суттєвим мотивом та підставою для підозрюваної особи переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Встановлені слідчим суддею обставини у сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному у разі доведення його вини, свідчать про існування цілком обґрунтованого ризику та наявності у підозрюваного реальної можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також слідчий суддя звертає увагу і на те, що при встановленні наявності ризику впливу на свідків, в даному випадку враховується встановлена КПК України процедура отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Таким чином, враховуючи характер і тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 та дані про його особу, які свідчать про відсутність будь-яких стримуючих факторів, які б переконували слідчого суддю в тому, що він не буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду у даному кримінальному провадженні, не буде впливати на свідків та не вчинить нового злочину, слідчий суддя вважає необхідним застосувати відносно вказаної особи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя вважає, що в даному випадку жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризиків, а при обранні відносно підозрюваної менш суворого запобіжного заходу, останній із високою долею ймовірності може здійснити спробу переховування від органів досудового розслідування та суду а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом із цим, задовольняючи клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та враховуючи те що, запобіжний захід у вигляді застави у цьому провадженні йому раніше не обирався і не був порушений, а також враховуючи конкретні обставини інкримінованого кримінального правопорушення та наявні підстави, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Згідно вимог ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи особу підозрюваного, суд приходить до переконання за необхідне визначити заставу відповідно до ч.5 ст.182 КПК України у розмірі 70 (сімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 187 880 (сто вісімдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят гривень) грн. 00 коп., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 32, 110, 131, 132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

1. Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Західної окружної прокуратури м.Дніпра, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню №0001167, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч. 4 ст. 185 КК України - задовольнити.

2. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 діб, тобто до 00 години 00 хвилин 12 січня 2024 року, включно.

3. Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України.

4. Заставу визначити у розмірі, що становить 70 (сімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 187 880 (сто вісімдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят гривень) грн. 00 коп, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

5. Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

6. У разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися із населеного пункту, де проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд, слідчого про зміну свого місця проживання.

7. Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити два місяці з моменту внесення застави.

8. Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави та з моменту його звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави. У разі порушення обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

9. Ознайомити та вручити підозрюваного під розпис копію ухвали про обрання запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1