Справа № 367/7528/17
Провадження по справі № 1-кп/367/59/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника потерпілої юридичної особи: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5 ,

обвинуваченої: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001513 від 30.04.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ірпінь Київської області, громадянки України, раніше не судимої, з вищою освітою, тимчасово непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

26.08.2015 року, ОСОБА_7 , будучи службовою особою, а саме завідувачем ТВБВ № 10026/0784, в невстановлений час, перебуваючи за місцем розташування ТВБВ № 10026/0784, а саме за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Пролетарська, 39, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння майнової шкоди АТ «Ощадбанк», маючи доступ до депозитного рахунку «Писанка» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 , закрила його. Після чого, ввівши в оману свою підлеглу - старшого контролера-касира ОСОБА_9 , яка не була обізнана в її злочинних намірах, отримала від останньої ключ від сейфа, який знаходиться у робочій зоні операційного залу ТВБВ № 10026/0784, з якого дістала грошові кошти у сумі 50000 гривень та заволоділа ними, завдавши таким чином АТ «Ощадбанк» майнову шкоду на вказану суму, та розпорядилася ними на власний розсуд. При цьому не створивши новий депозитний рахунок та не зарахувавши на нього вказані кошти.

Вищевказаними діями, ОСОБА_7 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Крім того, з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , 27.10.2015 року в невстановлений час, ОСОБА_7 , будучи службовою особою, а саме завідувачем ТВБВ № 10026/0784, перебуваючи за місцем розташування ТВБВ № 10026/0784, а саме за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Пролетарська, 39, маючи умисел направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді майнової шкоди для ОСОБА_8 , повторно, заволоділа отриманими від ОСОБА_8 грошовими коштами в сумі 5000 гривень, не створивши, згідно усної домовленості між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , депозитний рахунок на ім`я ОСОБА_8 , та відповідно, не зарахувавши на нього отримані від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 5000 гривень. В подальшому ОСОБА_7 розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 5000 гривень.

Вищевказаними діями, ОСОБА_7 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 191 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно.

Так, ОСОБА_7 на початку судового розгляду свою провину у вчиненні вказаних у вироку суду кримінальних правопорушеннях визнала частково, а саме, не погодилась із кваліфікацією її дій за ч. 3 ст. 191 КК України. Разом із тим, під час судового розгляду обвинувачена в судовому засіданні змінила свою позицію та свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень викладених у даному вироку суду, визнала в повному обсязі і дала показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище фактичним обставинам вчинення злочинів. В судовому засіданні обвинувачена пояснила, що вказане кримінальне правопорушення вчинене було через збіг тяжких особистих обставин та в теперішній час вона щиро кається у вчинених злочинах, просила суд суворо не карати та дати шанс на виправлення.

Крім, повного визнання ОСОБА_7 своєї провини у вчиненні зазначених в даному вироку суду кримінальних правопорушень, її провина підтверджується наступними дослідженими під час судового слідства доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні представник потерпілої юридичної особи ОСОБА_4 , суду пояснив, що ОСОБА_7 була керівником відділення «Ощадбанку» в м. Ірпінь. Після проведення службового розслідування, було встановлено, що ОСОБА_7 мала доступ до депозитного рахунку на ім`я ОСОБА_8 та 26.08.2015 року закрила його. Після чого, взявши у своєї підлеглої ключі від сейфу, забрала з даного сейфу грошові кошти в розмірі 50000 гривень, та потім роздрукувала договір на відкриття нового депозитного рахунку, при цьому не вводячи його в систему банку. Таким чином фактично заволоділи вказаною сумою використовуючи своє службове становище. Крім того, 27.10.2015 року, ОСОБА_7 , отримавши від ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 5000 гривень, не поклала їх на депозитний рахунок ОСОБА_8 , а привласнила собі, при цьому, знову роздрукувала договір на розміщення депозиту, не вводячи його в систему банку. Також, представник потерпілої юридичної особи зазначив, що завдана протиправними діями ОСОБА_7 шкода банку була нею відшкодована в повному обсязі.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що в травні 2015 року вона відкрила депозит в «Ощадбанку». В серпні 2015 року їй подзвонили з «Ощадбанку» та сказали, щоб вона прийшла та забрала депозит або продовжила його строк. Прийшовши в банк, ОСОБА_8 побачила ОСОБА_7 , яка була їй знайома, оскільки вони сусідки. Після чого, потерпіла попросила ОСОБА_7 допомогти їй з питаннями по її депозиту на якому було 50000 гривень, на що остання погодилась. Так, потерпіла вирішила, закрити існуючий депозит та відкрити новий на інших, кращих умовах. Після чого, ОСОБА_7 принесла ОСОБА_8 50000 гривень та новий договір на розміщення депозиту. Зазначені 50000 гривень ОСОБА_8 віддала ОСОБА_7 , щоб зарахувати їх на новий депозит. Пізніше, потерпіла знову звернулась до ОСОБА_7 , для розміщення на депозит 5000 гривень, на що остання погодилась та видала потерпілій новий договір. Через деякий час, потерпіла прийшла до банку, щоб дізнатись про нарахування % по рахунку, але їй повідомили, що зазначених нею депозитів в банку немає. Таким чином, ОСОБА_7 заволоділа її 55000 гривень, про що їй відомо не було. Потерпіла зазначила, що їй було повністю повернуто гроші із процентами, та будь-якого збитку, від дій обвинуваченої, вона не зазнала. Також, просила не карати сурово обвинувачену та дати шанс на виправлення, оскільки вона вибачилась і на теперішній час вони примирилися.

Вказані показання представника потерпілої юридичної особи та потерпілої, являються логічними та послідовними, в судовому засіданні було встановлено, що у потерпілих немає підстав для наклепу на обвинувачену, тому суд не вбачає підстав для визнання даних показань недостовірними та неправдивими.

На підставі наведеного, суд визнає показання представника потерпілої юридичної особи та потерпілої достовірними, належними та допустимими оскільки, вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, та отримані у порядку встановленому КПК України, та не суперечать показанням допитаних свідків та дослідженим письмовим доказам.

Крім показань представника потерпілої юридичної особи та потерпілої, вина обвинуваченої у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України підтверджується наступними дослідженими судом письмовими доказами: витягом з ЄРДР № 0001513 від 30.04.2016 року, заявою про скоєння злочину від 28.03.2016 року, протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 10.06.2016 року, службовою запискою начальника управління ОСОБА_10 від 08.06.2016 року, Доповідною від 12.01.2016 року, Наказом № 11 від 13.01.2016 року про проведення службового розслідування, Висновком від 19.01.2016 року про наслідки службового розслідування за виявленим фактом привласнення коштів по рахунках вкладника ОСОБА_8 , Правилами відкриття, ведення та закриття вкладних (депозитних) рахунків фізичних осіб з одночасним відкриттям поточних рахунків з використанням електронних платіжних засобів в установах АТ «ОЩАДБАНК», Порядком відкриття, ведення, закриття вкладних рахунків фізичних осіб, їх супроводження та подальший контроль за ними в установах банку, в яких впроваджена АБС «БАРС Millennium», Положенням про територіально відокремлене безбалансове відділення № НОМЕР_2 філії - Головного управління по м. Києву та Київській області публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Положенням про навчання та розвиток персоналу АТ «Ощадбанк», Договором № 136953126 на вклад «ПЕНСІЙНИЙ» на ім`я фізичної особи від 19.02.2016 року, квитанцією № 136953126 від 19.02.2016 року на суму 550000 гривень, Договором № 136948726 від 19.02.2016 року про відкриття фізичній особі поточного рахунку в національній валюті та його обслуговування, квитанцією про видачу готівки на суму 50000 гривень від 26.08.2015 року, Квитанцією № 101672926 від 26.05.2015 року, Витягом з наказу № 656-ос від 18.11.2011 року про призначення працівників ТВБВ № 10026/0712, Посадовою інструкцією старшого контролера-касира операційної частини територіально відокремленого безбалансового відділення № 10026/0712 філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», Витягом з наказу № 2302-ос від 29.08.2013 року про переведення працівників ТВБВ № 10026/0712, Договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 23.03.2014 року, Наказом № 483-ОС від 28.02.2014 року про переведення ОСОБА_11 , Посадовою інструкцією завідувача територіально відокремленого безбалансового відділення № 10026/0784 філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», Витягом з протоколу № 11 від 05.06.2014 року, Витягом з протоколу № 26 від 07.11.2014 року, Витягом з протоколу № 13 від 05.03.2015 року, Пояснювальною запискою ОСОБА_11 від 14.01.2016 року, Договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 0.11.2015 року, Наказом № 258-ос від 29.01.2016 року про звільнення ОСОБА_11 , Договором № 2327258 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 26.05.2015 року, Договором № на вклад «ПИСАНКА» на ім`я фізичної особи від 26.05.2015 року, Заявою-анкетою на відкриття рахунку фізичній особі та видачу платіжної картки, Договором № НОМЕР_3 на вклад «ДОВІРА» на ім`я фізичної особи від 26.08.2015 року, Заявою на видачу гот.+квит.+видат.о. № 101672926 від 26.08.2015 року, Виписка по картковому рахунку ОСОБА_8 , Протоколом огляду предмету від 20.05.2016 року, Актом від 16.01.2016 року про внесення ОСОБА_11 грошових коштів в сумі 50000 гривень для відшкодування коштів за депозитом «Довіра», Договором № 101986235 на вклад «КАПІТАЛ» на ім`я фізичної особи від 27.10.2015 року, Актом від 13.01.2016 року про внесення ОСОБА_11 грошових коштів в сумі 5000 гривень для відшкодування коштів за депозитом «Капітал», Висновком почеркознавчої експертизи № 920/тдд від 15.08.2016 року, Висновком почеркознавчої експертизи № 782/тдд від 22.06.2016 року.

Вищевказані письмові докази є належними та допустимими доказами, складені відповідно до вимог КПК України та не оспорюються учасниками кримінального провадження, клопотань про їх виключення з обсягу доказів не надходило.

З урахуванням наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до впевненого висновку, що провина обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні злочинів викладених у вироку суду доведена та її дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 191 КК України, оскільки вона своїми умисними діями заволоділа чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем та за ч. 3 ст. 191 КК України, оскільки вона своїми умисними діями заволоділа чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчинені повторно.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Судом досліджено дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 , яка раніше не судима, вину у вчиненні злочинів визнала під час судового розгляду, заміжня, офіційно працевлаштована та на даний момент перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

При визначенні обвинуваченій ОСОБА_7 міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер та ступінь, тяжкість скоєного, що вчинені нею злочини передбачені ч. 2 ст. 191 КК України та ч. 3 ст. 191 КК України, відносяться, відповідно до ст. 12 КК України, до нетяжкого та тяжкого злочинів, відповідно, дані про особу обвинуваченої, та те, що обвинувачена з часу вчинення нею кримінальних правопорушень вказаних в даному вироку суду до кримінальної відповідальності не притягувалась, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченої.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 суд визнає добровільне відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

З врахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_7 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 191 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю.

Разом із тим, відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Так, судом встановлено, що датою вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України є 26.08.2015 року.

Судом не встановлено обставин, які б вказували на наявність підстав для зупинення або переривання п`ятирічного строку давності, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України, з дня вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що на час ухвалення вироку, минуло більше п`яти років з дня вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, суд на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, приходить до висновку про необхідність звільнення останньої від призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, у відповідності до положень ст. 49 КК України.

Разом із тим, з врахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_7 необхідно призначити покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України в межах санкції вказаної статті.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченої, можливе без ізоляції її від суспільства, а тому призначає обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю, звільнивши її від відбування основного покарання з випробуванням із встановлення іспитового строку та покладанням на неї обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили судом не застосовується.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню слід покласти на обвинувачену.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 369-376, 615 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права обіймати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на 1 (один) рік.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного судом покарання за ч. 2 ст. 191 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на 2 (два) роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання, у виді позбавлення волі, з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю в 1 (один) рік.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню за проведення судових експертиз, а саме: за № 782/тдд від 22.06.2016 року - 1323 грн. 10 коп.; за № 920/тдд від 15.08.2016 року - 5292 грн. 40 коп., що разом у сумі становить 6615 (шість тисяч шістсот п`ятнадцять) гривень 50 копійок.

Речові докази по кримінальному провадженню - договір № 101986235 на вклад «КАПІТАЛ» на ім`я фізичної особи від 27.10.2015 року, договір № 101672926 на вклад «ДОВІРА» на ім`я фізичної особи від 26.08.2015 року, заяву на видачу готівки № 101672926 від 26.08.2016 року, квитанцію № 101672926 від 26.05.2015 року, заяву на видачу готівки № 101672926 від 26.08.2016 року - які знаходяться в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Ірпінського міського суду Київської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку після його проголошення вручити негайно обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1