КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1211/2024 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , представника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 грудня 2023 року, -

за участю:

представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.12.2023 року задоволено клопотання прокурора першого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного Бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про арешт майна та накладено арешт на майно, яке було вилучене 31.08.2023 року під час під час проведення обшуків, а саме:

- мобільний телефон Redmi Note 10, model M2101K7AG IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМEI 2: НОМЕР_2 із встановленою сім-картою НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 та вилучений у нього під час проведення обшуку у будівлі Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області за адресою: Вінницька область, м. Могилів-ІІодільський, вулиця ІІокровська, 5;

- мобільний телефон Samsung Galaxy А04, модель SM-A045F/DS, IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 із встановленою сім-картою НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_8 та вилучений у неї під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , представник ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 подали кожний окремо апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.12.2023 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та постановленою без належного дослідження фактичних обставин справ.

Сторона обвинувачення звернулася з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна з пропуском строку, передбаченого КПК України. Арештоване майно не відповідає критеріям речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України та не може бути використане в якості доказів у кримінальному провадженні.

Разом з тим,арешт майна порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням кримінального провадження.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.12.2023 року в частині накладення арешту на мобільний телефон Samsung Galaxy А04, модель SM-A045F/DS, IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 із встановленою сім-картою НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_8 та вилучений у неї під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 зазначає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону.

Сторона обвинувачення звернуся до суду про арешт тимчасово вилученого майна до суду не через 48 годин, чим порушила строк зазначений в КПК України. Клопотання не містить жодного аргументу щодо необхідності арешту майна, а також не вказано, які саме ризики, передбачені ст. 170 КПК України наявні, що вимагають такого заходу забезпечення кримінального провадження.

В судове засідання прокурор та представник ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 не з`явилися, на адресу Київського апеляційного суду прокурор направив клопотання про відкладення розгляду справи, однак належним чином необґрунтував причини своєї неявки.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана бути зацікавленою провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи викладене, а також для забезпечення можливості розгляду апеляційної скарги у розумних строк, з метою недопущення затягування розгляду справи, колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора та представника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_11 , що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному обсязі, вивчивши матеріали судового провадження, та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, що в ГСУ ДБР перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000655 від 31.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358 КК України

Досудовим розслідуванням зазначається, що заступник керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в приміщенні Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області, розташованої за адресою: Вінницька область, м. Могилів-Подільський, вул. Покровська, буд 5, 19.09.2022 року о 10 год. 03 хв. із номера оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , яким він користувався, на номер оператора мобільного зв`язку НОМЕР_7 , яким користувалась ОСОБА_12 , будучи знайомим з останньою, зателефонував та висловив прохання щодо надання інформації стосовно судової справи № 128/1205/19 з єдиного державного реєстру судових рішень, оскільки ОСОБА_6 , не мав повного доступу до Реєстру та відповідно не мав доступу до конфіденційної інформації, яка містилась у вказаному Рішенні, на що ОСОБА_12 погодилась.

Надалі, 19.09.2022 року о 10 год. 06 хв. ОСОБА_12 , перебуваючи у приміщенні Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області, що розташований за адресою: Вінницька область, Мурованокуриловецький район, смт. Муровані Курилівці, вулиця Комарова, будинок 8, протиправно здійснивши під наданим їй логіном «tuchynska19» та невстановленим в ході досудового розслідування паролем вхід до державної інформаційної системи - єдиного державного реєстру судових рішень, в якому вчинила несанкціоновану без належних на це підстав дію у вигляді пошуку та ознайомлення з інформацією стосовно судової справи № 128/1205/19.

В подальшому, ОСОБА_12 , на прохання ОСОБА_6 , за допомогою свого мобільного телефону з екрану персонального здійснила несанкціоноване копіювання зазначеної інформації шляхом фотографування випромінювання монітору на якому зображено відкритий файл з судовим рішенням №128/1205/19, що призвело до відтворення його копії в електронному вигляді на іншому носії інформації - мобільному телефоні ОСОБА_12 , а саме Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18.06.2019 у справі № 128/1205/19 в тексті якого містилась інформації з обмеженим доступом щодо ОСОБА_13 (прізвище ім`я по-батькові, число, місяць та рік народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 , інформацію щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_8 , інформацію про серію та номер свідоцтва про шлюб-серія НОМЕР_9 від 21.07.2012), ОСОБА_14 (прізвище ім`я по-батькові, число, місяць та рік народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 , інформацію щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_10 , інформацію про серію та номер свідоцтва про шлюб-серія НОМЕР_9 від 21.07.2012), ОСОБА_15 , (прізвище ім`я по-батькові, число, місяць та рік народження - ІНФОРМАЦІЯ_4 , інформацію про серію та номер свідоцтва про народження - НОМЕР_11 від 15.10.2013), ОСОБА_16 (прізвище ім`я по-батькові, число, місяць та рік народження -10.01.2016, інформацію про серію та номер свідоцтва про народження - НОМЕР_12 від 15.01.2016), до якої ОСОБА_6 доступу не мав, та вчинила дії, які призвели у подальшому до його несанкціонованого витоку, а саме із свого мобільного телефону із номером НОМЕР_7 на номер мобільного телефону НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_6 за допомогою месенджера надіслала повідомлення із фотокарткою вказаного судового рішення, чим несанкціоновано розповсюдила його копію останньому, що призвело до передачі права володіння інформацією з обмеженим доступом яка зберігалася в ЄДРСР.

Надалі, ОСОБА_17 , на прохання ОСОБА_6 , здійснила несанкціоноване копіювання зазначеної інформації шляхом її відтворення з електронному вигляді у текстовому файлі «Microsoft Word», а саме із використанням персонального комп`ютера та принтера роздрукувала Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18.06.2019 у справі № 128.1205/19, в тексті якого містилась інформації з обмеженим доступом щодо ОСОБА_13 (прізвище ім`я по-батькові ІНФОРМАЦІЯ_5 , інформацію щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків - НОМЕР_8 , інформацію про серію та номер свідоцтва про шлюб-серія НОМЕР_9 від 21.07.2012), ОСОБА_14 (прізвище ім`я по-батькові, число, місяць та рік народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 , інформацію щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_10 , інформацію про серію та номер свідоцтва про шлюб-серія НОМЕР_9 від 21.07.2012), ОСОБА_15 (прізвище ім`я по-батькові, число, місяць та рік народження - ІНФОРМАЦІЯ_4 , інформацію про серію та номер свідоцтва про народження - НОМЕР_11 від 15.10.2013), ОСОБА_16 , прізвище ім`я по-батькові, число, місяць та рік народження ІНФОРМАЦІЯ_6 , інформацію про серію та номер свідоцтва про народження - НОМЕР_12 від 15.01.2016), до якої ОСОБА_6 доступу не мав, здійснила несанкціоноване копіювання зазначеної інформації шляхом фотографування роздрукованого на білому папері А4 судового рішення № 128/1205/19, що призвело до відтворення його копії в електронному вигляді на іншому носії інформації - мобільному телефоні ОСОБА_12 , та вчинила дії, які призвели у подальшому до її несанкціонованого витоку, а саме із свого мобільного телефону із номером НОМЕР_7 на номер мобільного телефону НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_6 за допомогою месенджера надіслала повідомлення із фотокарткою вказаного судового рішення, чим несанкціоновано розповсюдила його копію останньому, що призвело до передачі права володіння інформацією з обмеженим доступом яка зберігалася в ЄДРСР.

Судове рішення у справі № 128/1205/19 винесе суддею Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_18 , тобто розглядалось судом територіальна підсудність якого не відноситься до територіальної юрисдикції Мурованокуриловецького району суду Вінницької області, а отже не створює в користувачів ЄДРСР вказаного суду, в т.ч. судді ОСОБА_12 , ні дійсного, ні передбачуваного права на його копіювання з персональними даними третіх осіб, використовуючи при цьому повний доступ до ЄДРСР.

В подальшому, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_12 , із свого мобільного телефону НОМЕР_3 на номер мобільного телефону НОМЕР_13 , яким користується ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за допомогою месенджера надіслав повідомлення із фотокарткою вказаного судового рішення, чим вчинив несанкціонований збут інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованих системах або на носіях такої інформації, створеної та захищеної відповідно до чинного законодавства.

23.11.2023 року прокурор першого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного Бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 звернувся з клопотанням до Печерського районного суду м. Києва про арешт майна, яке було вилучене 31.08.2023 року під час під час проведення обшуків, а саме:

- мобільний телефон Redmi Note 10, model M2101K7AG IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМEI 2: НОМЕР_2 із встановленою сім-картою НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 та вилучений у нього під час проведення обшуку у будівлі Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області за адресою: Вінницька область, м. Могилів-ІІодільський, вулиця ІІокровська, 5;

- мобільний телефон Samsung Galaxy А04, модель SM-A045F/DS, IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 із встановленою сім-картою НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_8 та вилучений у неї під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.12.2023 року задоволено клопотання прокурора першого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного Бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про арешт майна та накладено арешт на майно, яке було вилучене 31.08.2023 року під час під час проведення обшуків, а саме:

- мобільний телефон Redmi Note 10, model M2101K7AG IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМEI 2: НОМЕР_2 із встановленою сім-картою НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 та вилучений у нього під час проведення обшуку у будівлі Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області за адресою: Вінницька область, м. Могилів-ІІодільський, вулиця ІІокровська, 5;

- мобільний телефон Samsung Galaxy А04, модель SM-A045F/DS, IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 із встановленою сім-картою НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_8 та вилучений у неї під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт, зокрема з`ясувати правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Колегія суддів вбачає, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на вищевказане майно, перевірялись судом першої інстанції, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна і приходить до висновку, що вказаних доводів цілком достатньо для підтвердження наявності підстав накладення арешту на майно.

Прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження висновку про відповідність майна ознакам речових доказів.

Як вбачається зі змісту клопотання, прокурор зазначив обставини вчинення кримінального правопорушення та надав достатню на його думку кількість доказів, що підтверджують необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, всупереч доводам представників.

Вищевказане майно в рамках досудового розслідування може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вказана позиція сторони обвинувачення логічно узгоджується з фактичними обставинами кримінального провадження та попередньою кваліфікацією вчиненого кримінально-протиправних діянь.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали, надані до суду апеляційної інстанції, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Що стосується доводів представників стосовно пропуску стороною обвинувачення 48-годинного строку для звернення з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Однак, як вбачається з матеріалів провадження, ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва від 25.08.2023 року був наданий дозвіл на вилучення мобільних телефонів ОСОБА_6 , ОСОБА_8 а відтак таке майно не є тимчасово вилученим, так як дозвіл на його вилучення прямо надавався ухвалами слідчих суддів.

Вказані відомості, що містяться у матеріалах провадження, засвідчують факт дотримання стороною обвинувачення визначених законом строків для звернення з клопотанням про арешт вилученого майна, а отже спростовують доводи представників в цій частині, які в свою чергу не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали судового провадження переконливо свідчать про те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, в рамках даного кримінального провадження, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки стороною обвинувачення доведено його відповідність ознакам ст. 98 КПК України. Вказане в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного посилання представників на те, що стороною обвинувачення не було доведено необхідність накладення арешту, є безпідставним, оскільки прокурором надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що майно на яке накладено арешт в даному кримінальному проваджені відповідає критеріям, зазначеним в ст. 170 КПК України. Вказане свідчить про правомірність висновку слідчого судді про необхідність накладення такого виду обтяження як арешт майна.

Слід зазначити, що у даному провадженні арешт майна накладено з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, що по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

А тому доводи авторів апеляційних скарг про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, не є переконливими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтами не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому, колегія суддів звертає увагу представників, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються так і зі змісту апеляційних скарг.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги - залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 грудня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора першого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного Бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про арешт майна та накладено арешт на майно, яке було вилучене 31.08.2023 року під час під час проведення обшуків, а саме:

- мобільний телефон Redmi Note 10, model M2101K7AG IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМEI 2: НОМЕР_2 із встановленою сім-картою НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 та вилучений у нього під час проведення обшуку у будівлі Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області за адресою: Вінницька область, м. Могилів-ІІодільський, вулиця ІІокровська, 5;

- мобільний телефон Samsung Galaxy А04, модель SM-A045F/DS, IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 із встановленою сім-картою НОМЕР_13 , який належить ОСОБА_8 та вилучений у неї під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , - залишити без змін, апеляційні скарги представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , представника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3