Справа № 344/1940/24
Провадження № 1-кс/344/957/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , представника заявника - адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 про зобов`язання уповноважених осіб повернути тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0000163, -

ВСТАНОВИЛА:

02.02.2024 заявник звернувся до суду із скаргою у якій просить : зобов`язати уповноважених осіб відділу УСБ в Івано-Франківській області повернути у власність ОСОБА_3 тимчасово вилучене майно відповідно до протоколу обшуку від 05.10.2023. В обґрунтування зазначено, що в ході такого обшуку вилучено : ноутбук марки «Lenovo 6580» чорного кольору, з серійним номером : СВ 20682123 із зарядним пристроєм; монети ( різних країн, розмірів, номіналу), згідно протоколу обшуку та виготовлених фотографій у кількості 3551; мобільний телефон Redmi модель - НОМЕР_1 , ІМЕІ- НОМЕР_2 ; ІМЕІ НОМЕР_3 , з сім-картою - НОМЕР_4 ; дві ікони Покрови Пресвятої Богородиці.

Протягом 48 годин з часу проведення обшуку клопотання слідчим про арешт майна не подано, таким чином тимчасово вилучене майно, слід повернути його власнику.

08.11.2023 представником скаржника було подано до слідчого клопотання про повернення такого тимчасово вилученого майна, однак вказане не було задоволено. Відповідь на клопотання не обґрунтовує підстави для відмови у задоволенні клопотання.

Заявник та його представник просили задоволити клопотання. Вказавши, що предметом кримінального провадження є три монети, стороною обвинувачення безпідставно утримуються вилучені речі. Обшук проведений із порушенням.

Прокурор у скарзі просив відмовити з тих підстав, що дані вилучені речі підозрюваного не є тимчасово вилученим майном, оскільки на їх відшукування був наданий дозвіл слідчим суддею в ухвалі. Разом з тим, всі монети направлені для проведення експертизи. На даний час, повернення таких є неможливим.

Вислухавши учасників розгляду клопотання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла наступного висновку :

У провадженні Управління СБУ в Івано-Франківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000163 від 03.08.2023 за ч 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України за підозрою ОСОБА_3 , за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 201 КК України.

29.09.2023 ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду (справа №344/18246/23) надано дозвіл на проведення обшуку житлової квартири та підсобних до неї приміщень, що по АДРЕСА_1 , які перебувають у володінні ОСОБА_3 з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, яке здобуте в результаті його вчинення, зокрема : чеків, ноутбуків, мобільних телефонів ОСОБА_3 , предметів, які можуть становити культурну та історичну цінність, монети, ікони, які мають значення для розслідування та можуть бути використані як доказ.

Згідно такої ухвали проведено обшук та вилучено : ноутбук марки «Lenovo 6580» чорного кольору, з серійним номером : НОМЕР_5 із зарядним пристроєм; монети ( різних країн, розмірів, номіналу), згідно протоколу обшуку та виготовлених фотографій у кількості 3551 монет, які поміщені у полімерні прозорі упаковки для монет із нумерацією від 01 до 72-12); мобільний телефон Redmi модель - М2003-13596, ІМЕІ- НОМЕР_2 ; ІМЕІ НОМЕР_3 , з сім-картою - НОМЕР_4 ; дві ікони Покрови Пресвятої Богородиці; флеш носій Extreme Pro. Також до протоколу обшуку долучено пояснення ОСОБА_3 та зауваження захисника ОСОБА_6 .

Поряд з цим, постановою слідчого від 18.10.2023 вищевказаний мобільний телефон та ноутбук із зарядним пристроєм визнано речовими доказами.

У частині першій ст. 167 КПК України, визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. А частиною другою цієї статті передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України.

Частиною першою статті 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених ч.5 ст.171 КПК України(у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, здійснюваного на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої вилучено), ч.6 ст.173 КПК України (ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня надходження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої було вилучено); 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Частиною 7 ст. 236 КПК України встановлено, що «вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном».

Тобто, у розумінні норм КПК не вважається тимчасово вилученим майно, дозвіл на відшукання і вилучення якого було надано ухвалою слідчого судді про дозвіл на обшук, яке вилучили під час обшуку, проведеного згідно зазначеної ухвали.

У КПК законодавець чітко розмежував статус майна, вилученого на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук, та тимчасово вилученого майна. Вони є різними. Зокрема, це також підтверджується положеннями абзац 2 ч. 5. ст. 171 КПК, згідно з якими «у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено».

Тобто, в абзаці 2 ч. 5. ст. 171 КПК визначено, що щодо тимчасово вилученого майна слідчим (детективом) або прокурором подається клопотання про його арешт, у іншому випадку таке майно повертається особі, у якої було вилучено. При цьому, щодо речей та документів, на відшукання яких надано дозвіл в ухвалі про проведення обшуку, накладення арешту КПК не передбачає. Такого ж висновку дійшла і колегія суддів Верховного Суду в постанові від 23.01.2020 у справі №457/1485/13-к.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

До компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно предметом злочину і хто ж фактично є його власником.

Щодо деталізації (визначеність) такого переліку майна ухвалою про надання дозволу на проведення обшуку, оскільки саме вона є визначальною для того, щоби встановити, чи на майно з цього переліку було прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку (що є підставою для визнання його тимчасово вилученим).

Застосування до ухвал слідчого судді про надання дозволу на обшук положень, які регламентують загальні вимоги щодо судового рішення, необхідно здійснювати з урахуванням стадії кримінального провадження. Так, зазначення відомостей про речі, документи, для виявлення яких проводиться обшук, є обов`язковим елементом ухвали про надання дозволу на проведення обшуку (стаття 235 КПК України). В ухвалі мають зазначаються мотиви проведення обшуку (з якою метою він проводиться), а також перелік речей і документів, який має вказувати саме на речі або документи, для виявлення яких проводиться обшук. Надання чіткого переліку таких речей та документів є необов`язковим ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2018 року у справі № 11-386сап18). Наведення більш детальної інформації в постанові про проведення обшуку щодо оперативно-розшукових заходів та їх результатів може правильно вважатися невиправданим з огляду на дуже ранню стадію розслідування та, зокрема, тому, що деякі істотні докази ще не були відшукані (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Ratushna проти України від 02 грудня 2010 року, заява № 17318/06, параграф 80).

Доводи сторони заявника майна про те, що на вказане майно не накладено арешт не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку надано дозвіл на відшукування, зокрема чеків, ноутбуків, мобільних телефонів ОСОБА_3 , предметів, які можуть становити культурну та історичну цінність, монет, ікон, які мають значення для розслідування та можуть бути використані як доказ. Відтак такі не можуть вважатися тимчасово вилученим майном.

Частиною 7 ст.236 КПК України визначено, що при обшуку слідчий має право вилучати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження.

У відповідності до ч.2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Питання про дотримання вимог КПК прокурором або слідчим щодо належного використання повноважень здійснювати обшук, залучення понятих, спеціалістів, працівників оперативного підрозділу, підозрюваного, захисника, інших учасників провадження вирішуються на етапі судового провадження (п. 24 ст. 3 КПК України), а не провадження у слідчого судді, і за умови надання суду протоколу обшуку як доказу винуватості у вчиненні злочину (постанова Верховного суду (справа № 263/10353/16-к), від 17.02.2021.

Наведене свідчить, що вилучене слідчим майно не має статусу тимчасово вилученого майна, тобто на режим його подальшого утримання не поширюються вимоги ст. 169, ч. 5 ст. 171 КПК, отже на слідчого або прокурора не покладався обов`язок протягом 48 годин ініціювати перед слідчим суддею вирішення долі зазначеного майна шляхом накладення арешту на нього. Відтак скарга ОСОБА_3 про зобов`язання уповноважених осіб повернути тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, що внесено до ЄРДР за №0000163, що вилучене в ході обшуку 05.10.2023 не підлягає до задоволення.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 167, 168, 237, 303, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

У скарзі ОСОБА_3 про зобов`язання уповноважених осіб повернути тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, що внесено до ЄРДР за №0000163 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти такої можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Повний текст ухвали складено 08 лютого 2024 року.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1