ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 00001205 за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_12 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2023 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В

Даним вироком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луцька, Волинської області, громадянина України, українця, працюючого на взуттєвій фабриці «Кадар» на посаді вантажника, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Луцька, Волинської області, громадянина України, українця, одруженого, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого на ТОВ «Кромберг Енд Шуберт Україна ЛУ» на посаді пакувальника, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 у вигляді домашнього арешту залишено до набрання вироком законної сили без змін, але не більше ніж на 60 днів, починаючи з дати проголошення даного судового рішення.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 у вигляді домашнього арешту залишено до набрання вироком законної сили без змін, але не більше ніж на 60 днів, починаючи з дати проголошення даного судового рішення.

Строк відбуття покарання визначено рахувати з моменту проведення вироку до виконання.

Визначено врахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_10 час затримання в порядку ст. 208 КПК України, а саме з 17.07.2022 року по 19.07.2022 року.

Врахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_9 час затримання в порядку ст. 208 КПК України, а саме з 17.07.2022 року по 19.07.2022 року.

Визначено стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 1500 грн, моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 1500 грн, моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Цим же вироком вирішено долю речових доказів та арештованого майна.

Згідно з вироком суду, 17 липня 2022 року, близько 16 голини 40 хвилин, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_10 , умисно, керуючись корисливим мотивом та метою відкритого заволодіння чужим майном, перебуваючи поблизу під`їзду №3, будинку АДРЕСА_3 , діючи в умовах воєнного стану, який введений на території України відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, продовженого Указом Президента України № 341/2022 від 17 травня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», здійснив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, який виразився у нанесенні ОСОБА_9 одного удару каменем в ділянку носа потерпілого, в результаті чого спричинив потерпілому тілесне ушкодження у вигляді перелому кістки носа, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №326 від 25.07.2022, за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для загоєння перелому кісток носа необхідний час більше шести, але менше 21 доби, після чого ОСОБА_10 керуючись єдиним умислом, відкрито заволодів належними потерпілому грошовими коштами у розмірі 3000 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на вищевказану суму.

Таким чином ОСОБА_10 та ОСОБА_9 своїми умисними протиправними діями, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України.

У поданих апеляційних скаргах:

- захисник ОСОБА_12 у апеляційній скарзі просить змінити оскаржений вирок і перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання в межах санкції даної статті. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказує, що вирок має бути змінений у зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Звертає увагу, що судом не взято до уваги, що показання потерпілого не були послідовні, містили розбіжності щодо суми коштів, які були у нього викрадені. Також, на думку захисника, суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог КПК, оскільки у вироку посилався на показання, які потерпілий та свідок ОСОБА_15 давали під час слідчого експерименту. Клопотання сторони захисту щодо недопустимості доказів, які захист заявляв під час розгляду справи та в судових дебатах суд взагалі не взяв до уваги. Враховуючи наведене, на переконання захисника, необхідно допитати потерпілого ОСОБА_7 , щоб усунути суперечності в його показаннях та дослідити документи, які підтверджують факт зняття готівки потерпілим.

- захисник ОСОБА_11 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , оскаржує вирок з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, зокрема в частині правильності правової кваліфікації, фактичним обставинам кримінального провадження. На переконання захисника, вирок сформований чітко по обвинувальному акту і всі аргументи, які в ньому наведені судом першої інстанції зводилися лише для аргументації обвинувачення без аналізу позиції обвинувачених. Звертає увагу, що суд не усунув ряд розбіжностей в показаннях обвинуваченого щодо суми можливо викрадених коштів та суперечності в показаннях свідка ОСОБА_16 щодо того чим було нанесено удар потерпілому. При цьому, в своїх детальних показаннях свідок ОСОБА_16 , яка нібито все детально бачила жодного разу не вказала про факт заволодіння грошима.

Разом з тим, захисник вказує, що судом не було надано оцінку щодо недопустимості такого доказу як протокол ОМП від 17.07.2022, який був проведений вдруге і в межах якого був вилучений лише камінь. Також не зрозуміло чому цей камінь не було вилучено при основному огляді місця події. Враховуючи наведене, фактично єдиним доказом на підтвердження винуватості ОСОБА_10 є суперечливі показання потерпілого, оскільки більше жоден факт як доказ не свідчить про те, що гроші фактично були і їх викрадали.

Захисник просить оскаржений вирок стосовно ОСОБА_10 скасувати та кримінальне провадження стосовно нього закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, і вичерпанням можливості їх отримати.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційних скарг, обвинувачених і їх захисників, які підтримали апеляційні скарги, просили їх задовольнити, думку прокурора, який просив відхилити повністю наведені в апеляційних скаргах доводи щодо зміни чи скасування вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, при наведених у вироку обставинах, підтверджуються зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав правильну оцінку, з якою погоджується колегія суддів.

Суд навів належне мотивування своїх висновків щодо доведеності винуватості обвинувачених у вчиненні злочину, за які їх засуджено, з якими погоджується апеляційний суд.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в судовому засіданні, під час ухвалення вироку, обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України визнали частково та пояснили наступне.

ОСОБА_17 в суді першої інстанції пояснив, що ОСОБА_10 - його давній знайомий, раніше працювали на одному заводі. Потерпілого раніше не знав. 17.07.2022 року, він прийшов до під`їзду №3, будинку АДРЕСА_3 , в якому мешкає ОСОБА_10 . Коли він знаходився біля під`їзду, побачив потерпілого, який почав лаятися нецензурною лайкою та кричати на його адресу «алкоголіки, наркомани позбиралися». Він подумав, що потерпілий перебуває в стані алкогольного сп`яніння та відповів в його адресу також нецензурно. У них виник конфлікт, і обидва почали штовхати один одного. З під`їзду будинка вийшов ОСОБА_18 та почав кричати в адресу потерпілого «Не чіпай його». В цей момент він наніс потерпілому удар кулаком правої руки в ніс, відразу пішла кров і останній присів до стіни. Збоку біля ОСОБА_7 лежав рюкзак, він штовхнув його ногою, і разом з ОСОБА_19 пішли на дитячий майданчик. Ніякі гроші у потерпілого він не брав, ОСОБА_19 ударів йому не наносив. Людей поблизу не було, свідка ОСОБА_16 не бачив, зауважень ніхто не робив.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України визнав частково та суду пояснив. Потерпілого ОСОБА_7 знає все життя, так як мешкають у одному під`їзді. Відносин ніяких не було, намагався обходити його стороною. ОСОБА_9 - його товариш. 17.07.2022 року, приблизно о 15:00 зателефонував ОСОБА_20 і попросив номер телефона знайомого та сказав, що знаходиться біля його під їзда. Коли він вийшов з під`їзду, обличчям до нього стояв потерпілий, спиною ОСОБА_20 , обидва махали руками один на одного. Він намагався зупинити конфлікт, та відштовхнув потерпілого. В цей момент ОСОБА_9 наніс удар кулаком правої руки в ніс потерпілому, останній впав і нього пішла кров. Вони пішли на майданчик. Ніяких грошей вони не брали, камінь він не бачив.

Проте, незважаючи на таку позицію обвинувачених, суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши докази, дійшов правильного висновку про наявність у їх діях складу інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Так, потерпілий ОСОБА_7 беззаперечно вказав на ОСОБА_21 як на особу, яка є його сусідом та разом з ОСОБА_17 вчинила на нього розбійний напад, спричинивши йому тілесні ушкодження, заволоділа його грошима та детально пояснив обставини нападу на нього кожним з обвинувачених, конкретизувавши злочинні дії нападників. ОСОБА_7 вказав про нормальні взаємовідносини з ОСОБА_9 . Пояснив, що 17.07.2022 року, він перебував в селі Гаразджа, подзвонив електрику та заказав розводку, домовилися за оплату. Гроші того дня були в ньогоу задній кишені шортів. Коли він підходив до свого під`їзду №3, буд АДРЕСА_3 , побачив малознайомого хлопця, це був ОСОБА_22 , який по картону проводив банківською картою якийсь білий порошок. Він зробив останньому зауваження. ОСОБА_22 на нього накинувся, і в цей момент, із під`їзда будинка вийшов ОСОБА_10 . Останній штовхнув його, повернувся до ОСОБА_17 , та попросив допомогти. ОСОБА_17 взяв на землі камінь та наніс удар в ніс, від чого відразу пішла кров. Від удару, він почув порушення координації та впав на землю. ОСОБА_23 заліз в передні кишені шортів, і нічого не знайшовши, заліз в задні кишені, дістав гроші, і почав їх перераховувати. ОСОБА_20 взяв рюкзак, та нічого не знайшовши, викинув в сторону. Все відбувалося приблизно з 15:30 до 16:00 год. Після всього, він піднявся додому та викликав працівників поліції.

Показання потерпілого судом обґрунтовано покладено в основу обвинувального вироку, так як вони об`єктивно узгоджуються з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, при проведенні слідчого експерименту від 19.07.2022 року за участі потерпілого ОСОБА_7 , останній в деталях вказав на обставини вчиненого відносно нього розбійного нападу. Потерпілий вказав де, при яких обставинах обвинувачені заволоділи його грошима та детально розповів про обставини скоєного правопорушення наголосив на раптовості розвитку подій їх агресивності.

Свідок ОСОБА_24 , який є сином потерпілого у суді першої інстанції показав, що вони проживають разом з батьком за адресою: АДРЕСА_4 . 17.07.2022 року, приблизно о 15:00 год, він відпочивав вдома, почув як прийшов батько, все обличчя було у крові. Останній пояснив, що біля під`їзду його побили ОСОБА_19 та ОСОБА_22 та забрали 3000 грн, після чого він викликав поліцію.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснила, що обвинувачених знає, взаємовідносини нормальні, з ОСОБА_22 навчалася в одному класі. 17.07.2022 року, приблизно о 16:00 год, вона перебувала на дитячому майданчику біля будинку АДРЕСА_3 . Біля під`їзду №3, побачила трьох чоловіків, а саме ОСОБА_19 , ОСОБА_22 та ОСОБА_25 , які перебували на відстані близько 7 метрів від входу до під`їзду. ОСОБА_22 та ОСОБА_19 почали штовхати потерпілого, та відштовхнули до прибудови, яка знаходилася біля під`їзду ліворуч. ОСОБА_22 наніс один удар камінням в обличчя потерпілому. Внаслідок удару, потерпілий впав на землю, а ОСОБА_19 та ОСОБА_22 були у зігнутому положенні по відношенню до нього. Камінь вона бачила чітко.

Під час проведення слідчого експерименту від 18.07.2022 року за участі свідка ОСОБА_16 , остання в деталях вказала на обставини, які відбувалися 17.07.2022 року, показала на місці механізм нанесення удару саме камінням.

Крім того, як вбачається з протоколу пред`явлення речей для впізнання від 18.07.2022 року, свідок ОСОБА_16 впізнала серед чотирьох каменів саме той, яким ОСОБА_22 наніс удар потерпілому ОСОБА_25 в область носа.

Показання потерпілого та свідка ОСОБА_16 , як в судовому засіданні так і при проведенні слідчого експерименту, узгоджуються між собою, мають послідовний чіткий характер.

Згідно висновка експерта №326 від 25.07.2022 року, у ОСОБА_7 було виявлено перелом кісток носа. Дане тілесне ушкодження виникло в результаті травмуючої дії тупого предмету, більш детальна характеристика якого не відобразилась в морфології ушкодження, цілком можливо в час вказаний в постанові, за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для загоєння перелому кісток носа необхідний час більше шести, але менше 21 доби.

Крім того винуватість ОСОБА_10 та ОСОБА_9 також підтверджується даними: протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, 17.07.2022 року, з якого вбачається, що ОСОБА_7 подав заяву про грабіж та заявив, що 17.07.2022 року, близько 15 год. 20 хв, ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_9 , перебуваючи біля під`їзду №3 на проспекті Соборності, 22А у м. Луцьку відкрито заволоділи грошовими коштами у сумі 3000 грн із застосуванням насильства, яке виразилося у нанесенні удару твердим предметом в обличчя та іншими письмовими доказами.

Згідно протоколу огляду місця події від 17.07.2022 року, оглянута прибудинкова територія, що біля будинку за адресою: АДРЕСА_3 . та на місці виявлені сліди речовини бурого кольору на поверхні бруківки ліворуч від вхідних дверей до під`їзду. Також виявлено та вилучено рюкзак неподалік від вхідних дверей до під`їзду будинку.

Згідно протоколу огляду місця події від 17.07.2022 року, оглянуто територію дитячо майданчика, що навпроти під`їзду №1 у буд. АДРЕСА_5 . Вподальшому здійснено огляд ділянки території біля будинку №22а, а саме біля під`їзду №3, де на підлозі, у під`їзді, між вхідними металевими дверима, виявлено камінь, довжиною орієнтовно 15 см, який вилучено.

Згідно протоколу огляду предмету від 18.07.2022 року, оглянуто предмет схожий на камінь сірого кольору, нерівномірної форми, довжиною близько 14 см, висотою близько 8 см.

Оцінюючи докази в сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши свідків та дослідивши запропоновані докази, перевіривши доводи учасників процесу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ці докази довели вчинення обвинуваченими інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

Обставини перебування обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в час і місці вчинення злочину підтвердили свідок ОСОБА_26 , та під час проведення слідчих експериментів свідок ОСОБА_16 , потерпілий ОСОБА_7 . Крім того, перебування на місці події, конфлікт з потерпілим не заперечують і самі обвинуваченні, а обвинувачений ОСОБА_9 сам визнає, що наніс удар кулаком в обличчя потерпілого.

Перевіряючи апеляційні доводи сторони захисту, колегія суддів встановила, що вони є фактично аналогічними тим, що заявлялися апелянтами під час судового розгляду даного кримінального провадження у суді першої інстанції, який перевіривши їх належними чином та з урахуванням вищезазначених доказів у кримінальному провадженні, дав правильну оцінку про їх необґрунтованість.

Також, не заслуговують на увагу посилання обвинувачених на те, що саме потерпілий першим намагався вчинити напад та весь конфлікт розпочатий самим потерпілим, оскільки вказане спростовується наступним.

З об`єктивної сторони розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном.

Насильство при розбої застосовується до особи, яка зазнала нападу. Під такою особою слід розуміти власника майна, особу, у володінні чи під охороною якої перебуває майно, на яке здійснюється посягання, а так само інших осіб, які перебувають на місці вчинення розбою і можуть, на думку винного, перешкодити йому у заволодінні чужим майном.

Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження (останнє кваліфікується за ч. 4 ст. 187), а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння (насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, здушення шиї, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо).

Заподіяння в процесі розбою легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості тілесного ушкодження, позбавлення волі, вчинене способом, небезпечним для життя або здоров`я особи, яка зазнала нападу, нанесення побоїв, що мало характер мордування, охоплюється ст. 187 і додаткової кваліфікації за іншими статтями не потребує.

Суд першої інстанції врахував, що обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у судовому засіданні місцевого суду не заперечували факт нанесення ОСОБА_9 удару потерпілому ОСОБА_7 . Між тим, зазначені показання обвинувачених та факт здійснення удару саме каменем підтверджуються іншими належними та допустимими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Варто звернути увагу, що факт зауваження від потерпілого до обвинуваченого ОСОБА_9 мав місце, однак, на переконання колегії суддів, таке зауваження неможливо розцінювати, як провокацію саме таких раптових, несподіваних для потерпілого, агресивних, насильних дій, спрямованих на протиправне заволодіння чужим майном, які були вчиненні обвинуваченими.

Твердження сторони захисту, що свідок ОСОБА_16 не могла чітко бачити нанесення удару потерпілого саме каменем є необґрунтованими та є суб`єктивним судженням захисника, оскільки такі показання узгоджуються між собою з відомостями отриманими під час проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_16 від 18.07.2022, показаннями потерпілого та як вбачається з протоколу пред`явлення речей для впізнання від 18.07.2022 вказаний свідок впізнала саме той камінь із чотирьох, яким було нанесено тілесне ушкодження потерпілому.

Щодо посилань сторони захисту про недопустимість такого доказу як протокол огляду місця події від 17.07.2022, оскільки ця слідча дія була проведена без свідка, яка могла цей камінь впізнати, без інших необхідних учасників та камінь був незрозуміло чому вилучений не під час першочергового огляду місця події слід зазначити наступне.

Огляд місця події проводиться з метою виявлення слідів злочину, з`ясування механізму злочину, обстановки його здійснення, інших обставин, які мають значення по злочину, що розслідується.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, підставою для проведення огляду місця події стало повідомлення на лінію 102 про відкрите заволодіння грошовими коштами у сумі 3000 гривень із застосуванням насильства, яке виразилося у нанесенні удару в обличчя. З метою перевірки вказаної інформації та з`ясування події, що відбулася, 17.07.2022 було здійснено огляд прибудинкової території, що біля будинку за адресою: АДРЕСА_3 . На місці виявлені сліди речовини бурого кольору на поверхні бруківки ліворуч від вхідних дверей до під`їзду. Також виявлено та вилучено рюкзак неподалік від вхідних дверей до під`їзду будинку.

Згідно протоколу огляду місця події від 17.07.2022 року, оглянуто територію дитячої площадки, що навпроти під`їзду №1 у буд. АДРЕСА_5 . Вподальшому здійснено огляд ділянки території біля будинку №22а, а саме біля під`їзду №3, де на підлозі, у під`їзді, між вхідними металевими дверима, виявлено камінь, довжиною орієнтовно 15 см, який вилучено.

Посилання захисника про суперечності чому вказаний камінь не був вилучений під час першочергового огляду місця події, на думку колегії суддів, можливо пов`язати з тією обставиною, що під час здійснення виявлення та фіксації обставин вчинення кримінального правопорушення слідчим на момент здійснення першочергово огляду місця події не було встановлено про можливе нанесення тілесного ушкодження каменем, тому не взято до уваги, що він має значення для кримінального провадження. Однак, як вбачається з доданої до протоколу огляду місця події від 17.07.2022 фототаблиці, а саме на зображення 7 зафіксований камінь, який вподальшому вилучений.

Що стосується тверджень захисника, що вказана слідча дія проведена без участі свідка, яка могла цей камінь впізнати, то вони є безпідставними. Протоколи огляду місця події від 17.07.2022 проведені за участю понятих ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та під час повторного огляду ОСОБА_29 , ОСОБА_28 та, на думку колегії суддів, в розумінні ст. 85, 86 КПК України, є належним та допустимим доказом, таким, який отриманий у встановленому КПК порядку.

Факт заволодіння грошима потерпілого підтверджується належним чином поясненнями потерпілого, який наполягав, що положив гроші до задньої кишені шортів, а в сукупності з показаннями свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_30 , які хоча не прямо, однак підтверджують логічний розвиток подій щодо наявності грошей у потерпілого. Хоча свідок ОСОБА_31 вказував в суді першої інстанції, що не домовлявся з потерпілим про жодні суми грошей, однак підтвердив домовленість про виконання ним робіт, що цілком свідчить про те, що потерпілий маючи таку домовленість розумів, розраховував та мав намір передати свідку ОСОБА_32 кошти, що також підтверджує наявність коштів у потерпілого напередодні зустрічі з вказаним свідком.

Крім того, розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

З огляду на наведене, оскільки факт наявності грошей у потерпілого ОСОБА_7 та їх заволодіння обвинуваченими, на переконання, суду першої та апеляційної інстанції, належним чином підтверджений, то суперечності щодо суми коштів, які були у потерпілого жодним чином не впливають на висновок суду про наявність в діях ОСОБА_10 та ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Так, відповідно до висновку експерта №326 від 25.07.2022 року, тілесні ушкодження виявлені ОСОБА_7 у вигляді перелому кісток носа, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я більше 6 днів, але меншу 21. Локалізація та механізм спричинення тілесного ушкодження, яке виявлено потерпілого, відповідає локалізації та механізму спричинення ушкодження, на які вказав потерпілий під час допиту та проведення з ним слідчого експерименту та свідок ОСОБА_16 .

Колегія суддів вважає, що зазначений висновок судово-медичної експертизи обґрунтовано взято до уваги судом першої інстанції, оскільки такий повністю узгоджується із показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_16 , а позицію обвинуваченого ОСОБА_9 в частині того, що він завдавав потерпілому удар кулаком, а не каменем, колегія суддів розцінює як спосіб уникнення покарання за вчинене.

Отже, наведені вище обставини, хронологія та динаміка подій, наявність тілесних ушкоджень у потерпілого свідчать про те, що метою нападу обвинувачених на ОСОБА_7 було заволодіння чужим майном потерпілого, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно у сукупності з дослідженими доказами надав перевагу показанням саме потерпілого, а не показанням обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оцінюючи показання обвинувачених як неправдиві та розцінюючи їх як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення.

Таким чином, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції належним чином перевірив усі наведені вище докази, взявши до уваги їх як правдиві та такі, що відповідають дійсним обставинам кримінального провадження, є послідовними і такими, що узгоджуються між собою та з іншими доказами та надав їм належну оцінку та правильно кваліфікував дії ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 187 КК України.

За клопотанням учасників судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення оскаржуваного судового рішення.

При цьому, суд апеляційної інстанції покликаний не стільки самостійно встановити обставини кримінального провадження, скільки перевірити та оцінити правильність їх встановлення судом першої інстанції, точність та відповідність застосування ним норм матеріального і процесуального закону, справедливість призначеного заходу кримінально-правового впливу, а також безпомилковість вирішення інших питань, що підлягають з`ясуванню при ухваленні судового рішення судом першої інстанції. Отже, слід констатувати, що наявність обґрунтованого клопотання сторони кримінального провадження про дослідження доказів, за умови того, що в оскарженому вироку судом дана оцінка всім доказам, на невірну оцінку яких посилається сторона на стадії апеляційного оскарження вироку, не зумовлює обов`язку апеляційного суду повторно досліджувати обставини, встановлені під час кримінального провадження та може перетворити апеляційний перегляд судового рішення в повторний розгляд кримінального провадження по суті, що фактично нівелює принцип інстанційності судочинства.

Враховуючи викладене вище та встановивши, що докази про повторне дослідження яких просить захисник, судом першої інстанції досліджені повно, об`єктивно, з дотриманням вимог КПК, а клопотання зводиться лише щодо незгоди з оцінкою досліджених доказів, то в такому разі суд вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання про повторне дослідження доказів.

Істотних порушень вимог КПК України при розгляді даного провадження колегією суддів не встановлено, та інших переконливих доводів апеляційних скарг, які б безумовно спростовували висновки суду та були підставою для зміни чи скасування вироку, апелянтами не наведено і при розгляді апеляційних скарг не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги захисників в інтересах обвинувачених залишити без задоволення.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: