У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Про відмову у відкритті апеляційного провадження

14 грудня 2023 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_1 , ознайомившись зі змістом апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.10.23 року,

встановила :

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.10.2023 року, до підозрюваного ОСОБА_2 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24.12.2023 року.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, 12.12.2023 року підозрюваний ОСОБА_2 звернувся до Миколаївського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати.

Ознайомившись зі змістом апеляційної скарги, приходжу до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями п. 2 ч.1 ст.309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку, так як входить до переліку ухвал, що підлягають оскарженню відповідно до вимог ст.309 КПК України.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження та наявної у апеляційного суду інформації, підозрюваним ОСОБА_2 раніше вже подавалась апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.10.23 року.

Так, як встановлено апеляційним судом, ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.10.2023 року, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_2 задоволено. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24.12.2023 року.

30.10.2023 року захисник ОСОБА_3 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_2 звернувся до Миколаївського апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.10.2023 року. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 08.11.2023 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.10.2023 року, щодо ОСОБА_2 залишено без змін.

27.11.2023 року підозрюваний ОСОБА_2 звернувся до Миколаївського апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.10.2023 року. Миколаївським апеляційним судом вказана апеляційна скарга розглянута 29.11.2023 року та прийнято рішення про залишення без задоволення апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_2 , а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.10.2023 року, щодо ОСОБА_2 залишено без змін.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_2 у цьому провадженні реалізував своє право на оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.10.2023 року і вдруге звертається до Миколаївського апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення, яке вже було предметом апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію та практику суду як джерело права.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду, принцип правової визначеності передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Відтак, приходжу до висновку, що можливість повторного оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, яка вже була предметом розгляду, не передбачена чинним законодавством.

За таких обставин, апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, у зв`язку з чим необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

З огляду на вищенаведене, оскільки чинним КПК України не передбачена можливість повторного оскарження ухвали слідчого судді, вважаю за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_2 .

Керуючись ч.4 ст. 399, 424, 426, 532 КПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Відмовитипідозрюваному ОСОБА_2 у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.10.23 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження негайно надіслати підозрюваному ОСОБА_2 .

Апеляційну скаргу разом з додатками повернути апелянту.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її ухвалення.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду ОСОБА_1