Справа № 373/313/24
УХВАЛА

14 лютого 2024 року м. Переяслав

Слідчий суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю:

секретарки судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

розглянув клопотання начальника Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні ЄРДР №0000059 від 11.02.2024 про арешт майна.

Клопотання надійшло до суду 12.02.2024.

У клопотанні прокурор просить накласти арешт на грошові кошти в розмірі 3000 грн, для заборони власникам та будь-яким іншим особам розпоряджатися, користуватися даним майном будь-яким чином, окрім уповноважених осіб в даному кримінальному провадженні, для проведення слідчих дій.

Клопотання обґрунтовано тим, що 10.02.2024 приблизно о 23:30 на автодорозі між с.Улянівка та с.Пологи Яненки Бориспільського району Київської області водій автомобіля марки «ВА3 211012», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час складання на нього адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП (керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння), з метою не притягнення його до адміністративної відповідальності, надав працівникам поліції ВП №1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області у складі екіпажу «Градус142», неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 3000 грн.

В ході проведення огляду місця події було виявлено службовий автомобіль марки «Skoda Rapid», номерний знак « НОМЕР_2 » на синьому фоні, в якому між передніми сидіннями біля ручки КПП було виявлено грошові кошти, а саме 3 купюри номіналом по 1000 грн кожна, які мають номери № БР4903149, БК3039600, ЕГ6789932, що були у подальшому вилучені та поміщені до спеціального пакету № ІСR 0085600.

11.02.2024 постановою слідчого СВ ВП №1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області зазначені купюри були визнані речовими доказами.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання.

ОСОБА_4 зазначив про відсутність заяв, клопотань та пояснень.

До клопотання у копіях додані документи: витяг з ЄРДР №0000059 від 11.02.2024; рапорт старшого інспектора-чергового ЧЧ СМ ВП №1 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 ; протоколи огляду місця події від 10.02.2024; постанова про визнання речових доказів та передачу на зберігання від 11.02.2024; протоколи допиту свідків від 12.02.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 цього Кодексу речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Отже, з досліджених доказів вбачається, що накладення арешту на вилучене майно відповідає цілям та засадам кримінального провадження та використовуватиметься при проведенні слідчих дій. Вилучене майно визнано речовими доказами та може містити сліди кримінального правопорушення. Наявні підстави вважати, що незастосування арешту до речових доказів призведе до їх приховування, пошкодження, знищення чи передачі, що може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та забезпечення реалізації завдань кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 170, 309, 395 КПК України,

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на три купюри номіналом по 1000 гривень, які мають номери: БР4903149, БК3039600, ЕГ6789932, що були вилучені, поміщені до спеціального пакету № ІСR 0085600 та передані на зберігання до ВП №1 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області при матеріалах кримінального провадження №0000059.

Заборонити власнику та будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам розпоряджатися, користуватися даним майном будь-яким чином, окрім уповноважених осіб в даному кримінальному провадженні для проведення слідчих дій.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1