УХВАЛА

Іменем України

01 листопада 2023 року

м. Харків

Справа № 638/12520/23

Провадження № 1-кс/638/2760/23

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі слідчої судді ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання прокурора Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0002379 від 08.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

у с т а н о в и в:

30 жовтня 2023 року прокурор Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0002379 від 08.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0002379 від 08 вересня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході досудового слідства встановлено, що в березні 2022 року невідома особа здійснила крадіжку акумулятору « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 60 Ah з магазину автозапчастин ФОП « ОСОБА_3 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , чим спричинила потерпілому ОСОБА_4 матеріальний збиток.

В ході допиту потерпілого ОСОБА_4 встановлено, що в нього є магазин автозапчастин ФОП « ОСОБА_3 », розташований по АДРЕСА_1 . В березні 2022 року в зв`язку з бойовими діями та території м. Ізюм він був змушений виїхати з даного населеного пункту. Після деокупації м. Ізюм у вересні 2022 року ОСОБА_4 повернувшись додому і завітавши до свого магазину виявив пропажу акумулятору «Forse» 60 Ah жовтого кольору, який згідно прибуткової накладної належить йому на праві власності.

12 вересня 2023 року, у ході проведення огляду місця події поблизу буд. АДРЕСА_2 ОСОБА_5 добровільно видав акумулятор « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 60 Ah жовтого кольору та пояснив, що в березні 2022 року він викрав його з магазину автозапчастин ФОП « ОСОБА_3 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 від 12.09.2023 акумулятор «Forse» 60 Ah було визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні та вказаний речовий доказ було поміщено до кімнати зберігання речових доказів Ізюмського РУП.

Вказаний акумулятор «Forse» 60 A має доказове значення у даному кримінальному провадженню, може сприяти розкриттю даного кримінального правопорушення та притягненню винних осіб до кримінальної відповідальності, а також має значення для встановлення істини під час досудового розслідування.

На підставі викладеного та зважаючи на те, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, а завданням арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучені речові докази.

Прокурор ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій зазначив, що клопотання про арешт майна підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати без його участі.

Потерпілий ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений особисто телефонограмою від 31 жовтня 2023 року.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (частини друга статті 131 КПК України).

Частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (Частина перша статті 98 КПК України).

Відповідно до частини другої статті 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та(або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися(використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до статей 168, 236, 237 КПК України тимчасове вилучення майна: речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватися також під час обшуку та огляду. Тому тимчасове вилучене майно може належати не тільки підозрюваному (частина перша статті 167 КПК України), а й іншим особам.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або третіх осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних або юридичних осіб з метою забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до статті 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом, є речовими доказами по справі.

Відповідно до вимог статей 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Судом встановлено, що в березні 2022 року невідома особа здійснила крадіжку акумулятору « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 60 Ah з магазину автозапчастин ФОП « ОСОБА_3 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_4 на праві власності на підставі видаткової накладної №304(б/н) від 22.02.2022 року, чим спричинила потерпілому ОСОБА_4 матеріальний збиток.

12 вересня 2023 року, у ході проведення огляду місця події поблизу буд. АДРЕСА_2 ОСОБА_5 добровільно видав акумулятор « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 60 Ah жовтого кольору та пояснив, що в березні 2022 року він викрав його з магазину автозапчастин ФОП « ОСОБА_3 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відомості про дане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002379 від 08 вересня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Таким чином, в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене в ході огляду місця події від 12 вересня 2023 року за адресою: АДРЕСА_2 , майно, а саме: акумулятор «Forse» 60 Ah жовтого кольору, який переданий на зберігання до камери схову Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області.

Вилучення речей відбувалось в ході огляду тому, вилучені речі є тимчасово вилученим майном (частина сьома статті 237 КПК України).

Крім того, вилучені предмети мають доказове значення та самі по собі або у сукупності можуть бути використанні як докази у кримінальному провадженні.

Необхідність застосування арешту майна полягає у запобіганні можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження та з метою забезпечення збереження речових доказів.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя не надає оцінку належності та допустимості доказів.

Прокурором належним чином доведено, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що необхідність арешту на предмети, вилучені під час обшуку затриманої особи полягає у забезпеченні доказової бази у кримінальному провадженню.

Приймаючи до уваги викладене, з урахуванням того, що прокурором доведено, що накладення арешту на майно необхідне з метою забезпечення повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування, встановлення всіх об`єктивних обставин у кримінальному провадженні, проведення та дослідження всіх наявних, та встановлених дій, встановлення всіх осіб, які причетні до вчинення правопорушення, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання прокурора Ізюмської окружної прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002379 від 08.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 40, 131, 132, 170, 171 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Ізюмської окружної прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002379 від 08.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України- задовольнити.

Накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів на виявлене та вилучене 12 вересня 2023 року слідчим СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 майно - акумулятор « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 60 Ah жовтого кольору, який переданий на зберігання до камери схову Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області та належить на праві власності потерпілому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Харківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 01 листопада 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1