У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу заявниці ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2023 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Учасники судового провадження:

заявниця - ОСОБА_5 ,

представник - ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі заявниця ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою задовольнити її скаргу, зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 КК України.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.

Заявниця ОСОБА_5 зазначає, що у своїй заяві від 19.10.2023 р. вказала про обставини, які можуть свідчити про вчинення слідчими, разом з військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 кримінального правопорушення, а саме втрати або знищення речей, які можуть бути речовими доказами у кримінальному провадженні. Так, у ході огляду місця події належним чином не зафіксовано, не описано та не вилучено пістолет її сина, що був при ньому на фотографії з місця події, а автомат АК-74 - незаконно переданий іншому військовослужбовцю. Вказані обставини, на думку апелянта призвели до втрати речових доказів та можливості встановлення всіх обставин вбивства її сина. Про це заявниці стало відомо, після ознайомлення з матеріалами провадження.

Наведені у заяві обставини, апелянт вважає, мають бути перевірені за результатами проведення досудового розслідування, і слідчий суддя не наділений повноваженнями, у ході розгляду скарги, визначати наявність або відсутність складу кримінального правопорушення.

На думку апелянта, слідчий суддя безпідставно вдався до оцінки наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення за доводами її заяви від 19.10.2023 р., чим неправильно застосував положення ст. 214 КПК України та вийшов за межі своїх повноважень.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Скарга обґрунтована тим, що 19.10.2023 р. ОСОБА_5 звернулась до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 КК України, проте відомості за її заявою до ЄДРД не внесені.

У заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 зазначала про те, що 19.08.2023 р. до ЄРДР за № 00002557, внесені відомості за фактом виявлення на території військової частини НОМЕР_1 трупу військовослужбовця ОСОБА_7 , в якому ОСОБА_5 визнана потерпілою. Заявниця вважає, що слідчим поверхнево і формально проведений огляд місця події, при цьому, з місця події зник табельний пістолет ОСОБА_7 , а належний останньому автомат АК-74 переданий одному з офіцерів військової частини. Заявниця вважає, що наведені дії, з боку уповноважених осіб органу досудового розслідування та командування військової частини НОМЕР_1 , містять ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 КК України.

Відмовляючи у задоволенні скарги заявниці ОСОБА_5 , слідчий суддя зазначив, що викладені у її заяві доводи, не свідчать про вчинення кримінального правопорушення та із заяви не вбачається конкретних відомостей або фактів, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 КК України, тому дійшов висновку, що доводи заявниці фактично зводяться до її особистої думки, домислів та припущень про можливе вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявниці ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали, надані судом, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

В апеляційній скарзі заявниця ОСОБА_5 ставила питання про поновлення їй строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, проте зважаючи на те, що ОСОБА_5 не приймала участь у судовому засіданні, а рішення слідчого судді направлене їй на електронну пошту 13.12.2024 р., апеляційна скарга, згідно даних конверту поштового відправлення подана 15.12.2024 р., апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, заявницею не пропущений, а відтак підстав для його поновлення не має.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин, є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР. При цьому, реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки для злочинів з матеріальним складом.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 р. відмітив, що КПК України передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Аналіз зазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Як вбачається з матеріалів справи, у скарзі на бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_5 зазначає, що вона звернулась до вказаного управління із заявою про вчинення керівництвом військової частини НОМЕР_1 та співробітниками Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 КК України, проте відомості до ЄРДР не внесені.

У заяві про вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_5 вказаа про те, що в ході досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000257 командуванням військової частини НОМЕР_1 та працівниками відділення поліції № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області вчинені дії направлені на умисне знищення речових доказів вбивства її сина на території військової частини, а огляд місця події слідчим проведений поверхнево та формально.

Відповідно наданим матеріалам, заява ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення розглянута Територіальним управлінням ДБР, розташованим у м. Миколаєві, за результатами розгляду якої не встановлено об`єктивних обставин, що можуть свідчити про вчинення співробітниками правоохоронного органу кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим, відсутні достатні правові підстави для початку досудового розслідування і внесення відомостей до ЄРДР. Крім того, вказаним управлінням направлено до Окружної прокуратури м. Миколаєва звернення ОСОБА_5 для розгляду в межах компетенції та вирішення питання щодо вжиття, за наявності підстав, заходів реагування відповідно до вимог чинного законодавства.

Отже, обставини, про які зазначає ОСОБА_5 , не містять фактичних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, а є лише фактичною незгодою з порядком проведення слідчих дій у виді огляду місця події та результатами проведеного огляду, а доводи про можливе знищення речових доказів зводяться до припущень.

На переконання апеляційного суду, посадові особи Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві дійшли вірного висновку про відсутність підстав для внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, за заявою ОСОБА_5 , а копію звернення ОСОБА_5 скеровано до Окружної прокуратури м. Миколаєва для перевірки доводів викладених у ньому, адже правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати їх з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, перевантажувати правоохоронну систему держави численними повідомленнями, які завідомо не містять відомостей саме про кримінальне правопорушення, задля досягнення власних інтересів та виконання нею невластивих їй функцій, тому апеляційна скарга є необґрунтованою, і апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 406, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2023 року про відмову в задоволенні скарги заявниці ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, залишити без змін, апеляційну скаргу заявниці ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3