Справа № 309/4474/23
Провадження № 1-кп/309/279/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (внесеного до ЄРДР за зареєстрованим №0000242 від 05.09.2023) стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гайки-Ситенські, Радивилівського району, Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, з загальною середньою освітою, одруженого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

04.09.2023, біля 15 год. 00 хв., гр. ОСОБА_3 , перебуваючи у власному помешканні в АДРЕСА_1 , під час конфлікту з ОСОБА_5 , яка прийшла просити повернення коштів, заборгованих її чоловіку, виштовхав останню на вулицю, де маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність, карність та суспільну-небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, правою рукою затиснутою у кулак наніс один удар потерпілій в область обличчя зліва. Крім цього, виштовхуючи потерпілу з двору, ОСОБА_3 збив її з ніш, внаслідок чого потерпіла упала на землю. В результаті протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синців лівої щелеп зліва, а також проекції першого та другого ребер по середньо-ключичній лінії зліва, середньої третини правого передпліччя по зовнішній поверхні, садна правого ліктьового суглобу, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності..

Таким чином, ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я або незначеної втрати працездатності, тим самим вчинивши дії, передбачені частиною 1 статті 125 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину по пред`явленому йому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, не визнав, суду пояснив, що 04.09.2023 він обідав і його жінка сказала, що прийшла ОСОБА_5 за грошима. Та почала голосно кричати, була нетвереза. Він сказав їй вийди з двору і виштовхав її. Під час чого вона впала, однак ударів він їй не наносив. Він дообідав і прийшла поліція. Потім чоловіку ОСОБА_5 він гроші вернув. Вважає, що тілесні ушкодження ОСОБА_5 могла отримати десь в іншому місці, так як була нетвереза.

Не зважаючи на невизнання своєї вини, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, повністю доводиться безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що 04.09 біля 15:00 год вона прийшла до ОСОБА_3 щоб той повернув гроші, які винен її чоловіку. ОСОБА_3 почав бити її, вхопив за груди, виштовхав з подвір`я. Удари їй наносив руками по голові, вона при цьому впала на землю, вдарилася і розбила телефон. Далі копнув її в ногу. Викликала поліції, взяли показання. Наступного дня пішла на СМЕ. Після події жодних спроб компенсувати їй шкоду з боку ОСОБА_3 не було. Сам інцидент бачив зять ОСОБА_3 і сусіди, однак вони не хочуть бути свідками. Борг у 300 грн. ОСОБА_3 її чоловіку повернув.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 04.09.2023 ОСОБА_5 повідомила, що 04.09.2023 біля 15:00 год в с.Рокосово по вул. Центральній, 182, у неї виник конфлікт з ОСОБА_3 , який наніс їй тілесні ушкодження , а саме вдарив по лицю кулаком, потім протяг її по асфальту.

Згідно висновку експерта №164/Х від 06.09.2023 при судово-медичній експертизі на тілі гр. ОСОБА_5 виявлено наступні тілесні ушкодження: синці: нижньої щелепи зліва, проекції І-ІІ ребер по середньо-ключичній лінії зліва, середньої третини правого передпліччя по зовнішній поверхні; садна правого ліктьового суглобу. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок дій тупих твердих предметів, якими могли бути руки затиснуті в кулак та ноги сторонньої особи, що діяли по механізму удару та тертя ковзання і можуть вкладатися у час пригоди, що мала місце 04.09.2023. Вищевказані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я не більше 6 днів і по цій ознаці їх слід кваліфікувати як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Зазначені докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Покази потерпілої ОСОБА_5 є логічними, послідовними та узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи №164/Х від 06.09.2023 року.

За змістом ст.8 Конституції України, в державі визначено принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти, приймаються на основі Конституції і повинні відповідати її змісту.

Згідно зі ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому не можна покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.

У відповідності до ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість даної особи .

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд не бере до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та вважає, що сукупністю зібраних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів вина обвинуваченого доведена в повному обсязі.

Суд критично оцінює твердження обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України немає, з посиланням на те, що він лише виштовхав потерпілу з двору і не наносив їй ударів, оскільки це спростовується показами самої потерпілої ОСОБА_5 , які є чіткими , логічними та послідовними. При цьому сам обвинувачений не надав якогось розумного пояснення щодо обставин виникнення у потерпілої ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, зафіксованих у висновку судово-медичної експертизи №164/Х від 06.09.2023 року, а його твердження, що потерпіла могла їх отримати в іншому місці так як була нетвереза, суд оцінює критично, оскільки такі є голослівними.

За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, вказані вище всі докази, надані сторонами кримінального провадження, в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення та прийшов до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України.

Вказаний висновок судом зроблений поза розумним сумнівом, а отже, враховуючи зазначене вище, вина ОСОБА_3 повністю доведена в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.1 ст.125 КК України. Підстав для кваліфікації вчиненого за іншими статтями Кримінального кодексу, або іншими частинами статті суд не вбачає.

Вказаний висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом суд вважає доведеними факти:

умисного заподіяння ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я або незначеної втрати працездатності, тобто вчинення ним кримінального проступку, передбаченого частиною 1 ст. 125 КК України;

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є кримінальним проступком.

Обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Також, суд враховує думку потерпілої, який має претензії до обвинуваченого матеріального характеру, а щодо міри покарання так і не висловила свою думку, хоча суд намагався її з`ясувати у судових дебатах.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, у тому числі відсутність обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій частини 1 статті 125 КК України, у виді штрафу.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Зважаючи на те, що запобіжний захід стосовно обвинуваченого судом не обирався і клопотання щодо обрання такого обвинуваченому стороною кримінального провадження не заявлялось, тому суд доходить переконання про відсутність підстав для вирішення цього питання.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Хустський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1