справа № 208/9723/23
№ провадження 1-кп/208/66/24
ВИРОК

Іменем України

05 лютого 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні, згідно угоди про визнання винуватості розглянувши справу кримінального провадження № 0000708, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, офіційно не працюючий, розлучений, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 110-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

05.02.2024 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у зазначеному кримінальному провадженні з одного боку, обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, в приміщенні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. І. Ясюковича, 5, укладено угоду про визнання винуватості у наступному сформульованому обвинуваченні.

ОСОБА_4 , у проміжок часу з 10 год. 20 хв. до 10 год. 36 хв. 26.09.2023 року, перебуваючи у приміщенні пункту обміну грошових коштів «OBMEN24», який розташовано на першому поверсі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, скерував віртуальні активи - криптовалюту «Tether» на суму 386 USDT, на «Tether»-рахунок НОМЕР_1 , що перебуває у володінні та користуванні невстановлених в ході слідства осіб - представників терористичної організації так званої «ДНР», метою якої є зміна меж території та державного кордону України, тим самим здійснив фінансування дій, вчинених з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Зазначені умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст. 110-2 КК України, як фінансування дій, вчинених з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Обвинувачений, під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях.

Між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 , укладена угода про визнання винуватості у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 110-2 КК України та сторони дійшли згоди про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування строком на 2 роки, без конфіскації майна, зі звільненням від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі покарання на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Зі змісту угоди вбачається, що при її укладанні обвинуваченому ОСОБА_7 роз`яснені та є зрозумілими наслідки укладання та затвердження угоди для сторін, відповідно до ст. 473 КПК України, а саме:

- обмеження права на оскарження вироку, підстави для оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода, в апеляційному порядку, що визначені ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в ст. 424 КПК України;

- відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого йому кримінального правопорушення, а він має право допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Базалук зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість в повному обсязі у судовому засіданні у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення; співпрацювати з правоохоронними органами щодо попередження та викриття кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами, про які йому відомо або стане відомо у подальшому тощо.

Ця угода, суть якої обвинуваченому зрозуміла, укладена ним добровільно і усвідомлено, і у нього було достатньо часу, щоб ознайомитись зі змістом угоди про визнання винуватості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинуваченні, та пояснив наступне.

Напередодні вказаних в обвинувальному акті подій, йому стали постійно поступати телефонні дзвінки від незнайомих осіб, які просили перерахувати гроші на ліки для ополченців «ДНР», і далі, в ході листування, йому пояснили як можна скинути гроші через будь який пункт обміну валют.

29.09.2023 року, в денний час доби, він знаходячись в приміщенні пункту обміну валют по АДРЕСА_2 , конвертував 400 доларів США в крипто валюту та в подальшому переказав на наданий йому рахунок в якості допомоги на ліки.

Свої дії пояснює тим, що внаслідок постійних дзвінків з проханням перерахувати гроші, тиску на нього, вирішив допомогти їм в придбанні саме ліків. Він є громадянином України і підтримує саме боротьбу та перемогу своєї країни. Він неодноразово матеріально допомагав своїм знайомим, які захищають Україну та перебувають в ЗСУ.

Свою вину визнає повністю, щиро розкаюється у скоєному та осуджує свою поведінку. Просить затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена ним добровільно, без якогось примусу.

З пояснень обвинуваченого наданих суду вбачається, що визнання вини у скоєнні злочину за ч.1 ст. 110-2 КК України фінансуванні дій, вчинених з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, є добровільним, зрозумілим щодо обмежень оскарження в апеляційному та касаційному порядку, що передбачене ст. 394, 424 ч.3 п.1 КПК України, відмови від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд вважає повне визнання вини та щире каяття, яке має прояв у формі повного визнання ним своєї вини на стадії досудового розслідування та в суді, правдива розповідь про всі відомі обставини вчиненого злочину, в належній критичній оцінці обвинуваченим своєї протиправної поведінки, її осуді, готовності нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Юридичним змістом кримінального провадження на підставі угод є сукупність прав і обов`язків, реалізовуючи які, сторони кримінального провадження можуть досягати правового компромісу.

Угода є процесуальним засобом, застосовуючи який, сторони з урахуванням рівноваги публічних та приватних інтересів у кримінальному провадженні, задовольняють їх в кримінальному процесі.

В провадженні на підставі угод, нормами КПК України вимагається від сторін і суду прийняття узгодженого рішення, і саме рішення суду про винуватість особи, ґрунтується на умовах укладеної сторонами угоди.

Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та закону.

Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо в тому числі:

- умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

- умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Суспільний інтерес в даному кримінальному провадженні полягає в запобіганні, виявленні та припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень, в тому числі більш тяжких злочинів та забезпечується обов`язком обвинуваченого співпрацювати з правоохоронними органами щодо попередження та викриття кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами, про які йому відомо або стане відомо у подальшому тощо.

Зазначений суспільний інтерес забезпечується наслідками невиконання угоди, передбачені ст. 389-1 КК України та положеннями ст. 476 КПК України, які роз`яснені та є зрозумілими обвинуваченому.

Перевіривши відповідність угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_7 суд дійшов до наступного висновку:

- Базалуком дійсно вчинено кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 110-2 КК України, та він у ньому винен;

- угода про визнання винуватості, яка укладена 05.02.2024 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 , відповідає встановленим кримінальним процесуальним вимогам, є правомірною, відповідає інтересам суспільства та держави.

Порушень прав, свобод чи інтересів інших осіб, судом не встановлено.

Частиною 3 ст. 50 КК України передбачено, що покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність особи, що вчинила злочин. Ця кримінально-правова норма відображає конституційні права людей.

Роль покарання як необхідного засобу охорони суспільства від злочинних посягань здійснюється як за допомогою загрози покаранням, яка міститься в санкції будь-якої кримінально-правової норми Особливої частини Кримінального кодексу України, так і шляхом його реалізації, тобто примусового впливу на осіб, вже визнаних винними у вчинені злочину.

Згідно із ч. 1-3 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5-ти років, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, ухвалюється рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Іспитовий строк це певний проміжок часу, протягом якого здійснюється контроль за засудженим і останній під загрозою реального відбування призначеного покарання зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та інші умови випробування. Значення іспитового строку полягає і в тому, що тільки протягом цього строку особа визнається судимою і за нею здійснюється контроль та соціально-виховна робота уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до дотримання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Перебіг іспитового строку встановлюється судом на строк від 1 до 3 років, починається з моменту оголошення вироку і не підлягає скороченню в заохочувальному порядку.

Дискреційні повноваження суду у вирішенні питання щодо терміну випробування, дозволяють диференціювати іспитові строки залежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням конкретних обставин справи.

У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд відповідно до ст. 76 КК України покладає на засудженого відповідні обов`язки.

Частина 1 ст. 110-2 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двох років та з конфіскацією майна.

Враховуючи обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що подальше виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень можливо без його ізоляції від суспільства, з призначенням остаточного покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, з встановленням строку випробування щодо основного виду покарання.

Вирішуючи питання обов`язкового додаткового покарання у виді конфіскації майна, суд погоджується з умовами угоди про визнання винуватості щодо визначених видів основного та додаткового покарання та зазначає, що згідно ст. 77 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна, не застосовується у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням.

Суд підтверджує, що узгоджена сторонами угоди міра покарання обвинуваченому, відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених КК України.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373-374, 474-475 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості, укладену 05.02.2024 року на підставі ст.ст. 468,469,472 КПК України в приміщенні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. І. Ясюковича, 5, між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Дніпропетровської обласної прокуратури радником юстиції ОСОБА_3 та притягнутим в якості обвинуваченого у цьому провадженні ОСОБА_4 , затвердити.

Визнати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 110-2 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування строком на 2 роки, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, встановивши іспитовий строк 1 рік 6 місяців.

Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого протягом іспитового строку: не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.

До набрання вироком законної сили, захід забезпечення кримінального провадження відносно засудженого ОСОБА_4 , не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через суд, який його ухвалив, протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученню прокурору, обвинуваченому, захиснику.

Суддя ОСОБА_1