30.01.2024
Справа № 642/347/24
Провадження № 1-кс/642/341/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора у кримінальному провадженні заступника керівника Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000001 від 01.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, про арешт майна -

ВСТАНОВИВ:

до Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні заступника керівника Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000001 від 01.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, у якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене 25.01.2024 в ході затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України за адресою: м. Харків, вул. Дудинської, 1-а парковка супермаркету «Клас», майно, а саме на: Мобільний телефон « IPhone 7+», imei НОМЕР_1 . ; Грошові кошти у сумі 700 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США у кількості 7 штук, а саме: PD51233596C; PD51233551C; MB03769431F; PD51233552C; PB97814623I; PD51233550C; PB97814614I.

Як зазначено у клопотанні, У провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 01.01.2024 за ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснює Харківська спеціалізована прокуратура у сфері оборони.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу начальника 15 мобільного прикордонного загону № 759-ОС від 27.10.2023 сержанта ОСОБА_4 з 27.10.2023 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини та постановлено на всі види забезпечення.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупція це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Також, відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», неправомірна вигода це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Відповідно до примітки до ст. 369-2 КК України особами, уповноваженими на виконання функцій держави, є особи, визначені в пунктах 1-3 частини першої статті 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції". Даний Закон втратив свою чинність 01.09.2016, але ст. 369-2 КК України змін не зазнала, отже примітка до цієї статті посилається на неіснуючий закон України, що вказує на відсутність з 01.09.2016 законодавчо визначеного переліку осіб, уповноважених на виконання функцій держави, визначених зазначеним законом, а аналогія в кримінальному праві не допускається.

Згідно п. 14 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України (далі Положення), затвердженого Указом Президента України № 1115/2009 від 29 грудня 2009 року, на військову службу за контрактом приймаються громадяни відповідно до статей 19 і 20 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", в тому числі військовослужбовці інших військових формувань із зарахуванням їх до списків особового складу органів Держприкордонслужби. Порядок добору та прийняття громадян на військову службу за контрактом встановлюється Адміністрацією Держприкордонслужби.

Крім того, відповідно до п. 15 Положення прийняття громадян на військову службу за контрактом здійснюється Головою Державної прикордонної служби України та начальниками органів Держприкордонслужби, які мають право видавати накази по особовому складу згідно з повноваженнями, визначеними пунктом 29 цього Положення.

Також згідно п. 29 Положення право на укладення контракту про проходження військової служби та внесення змін до нього надається:

1) начальнику органа Держприкордонслужби, який має право видавати накази по особовому складу, - з усіма військовослужбовцями рядового складу, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу, за якими штатом передбачені військові звання до капітана (капітан-лейтенанта) включно, які проходять військову службу в цьому органі, а також із громадянами, які приймаються на військову службу до цього органу на посади осіб рядового складу, сержантського і старшинського складу;

2) ректору вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби - із громадянами, особами рядового складу, сержантського і старшинського складу, прийнятими на навчання до цього навчального закладу (контракт про навчання), слухачами, ад`юнктами, докторантами, у яких під час навчання закінчився контракт, а також із курсантами про проходження військової служби за контрактом на посадах офіцерського складу після закінчення вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби;

3) начальнику регіонального управління, розвідувального органу Адміністрації Держприкордонслужби, ректору вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби - із особами, зазначеними у підпункті 1 цього пункту, а також з особами офіцерського складу у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно, які проходять військову службу в підрозділах цього регіонального управління чи підпорядкованих йому органах, у розвідувальному органі, вищому військовому навчальному закладі Держприкордонслужби;

4) Голові Державної прикордонної служби України - з усіма військовослужбовцями Держприкордонслужби, громадянами, які приймаються на військову службу за контрактом до органів Держприкордонслужби, а також з особами, переведеними для проходження військової служби з інших військових формувань і правоохоронних органів, та з курсантами випускного курсу вищих військових навчальних закладів інших військових формувань, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які проходять навчання за замовленням Держприкордонслужби.

Водночас сержант ОСОБА_4 , будучи службовою особою, наділеною владними повноваженнями, з метою одержання неправомірної вигоди для себе за обіцянку здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення протиправним шляхом, використовуючи своє службове становище та владні повноваження, значний авторитет та вплив в органах ДПСУ, зловживаючи ними, вчинив злочин за наступних обставин.

28.12.2023 до сержанта ОСОБА_4 , як до військовослужбовця Державної прикордонної служби України, по телефону звернувся військовослужбовець НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ОСОБА_5 з метою з`ясування питання щодо можливості переведення для подальшого проходження військової служби з НОМЕР_2 прикордонного загону до НОМЕР_3 прикордонного загону. На що, сержант ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 що він може допомогти йому в переміщенні до Харківського гарнізону та зайняти посаду в НОМЕР_3 прикордонному загоні, оскільки має налагоджені зв`язки серед посадових осіб Державної прикордонної служби України.

В той же час, сержант ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливим мотивом, направленим на одержання неправомірної вигоди, висунув ОСОБА_5 вимогу про надання йому, неправомірної вигоди у виді грошових коштів у сумі 800 доларів США за вирішення питання про переміщення з НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України до НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

29.12.2023 ОСОБА_5 усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_4 , спрямованих на одержання неправомірної вигоди, звернувся із заявою до ВВВБ по НОМЕР_3 прикордонному загону ГВВБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Далі ОСОБА_5 діяв з метою викриття злочинних дій

ОСОБА_4 під контролем правоохоронних органів.

20.01.2024 приблизно о 17 год. 25 хв. продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_4 , зустрівся зі ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 та перебуваючи в автомобілі ОСОБА_5 зазначив останньому, що він має знайомих та родичів в Адміністрації Державної прикордонної служби України і за надання йому неправомірної вигоди у сумі 700 доларів США він вирішить питання про переміщення ОСОБА_5 з НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України до НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України та про це буде видано наказ голови Служби і на протязі 14 діб ОСОБА_6 буде переведено до Харківського підрозділу Державної прикордонної служби України.

25.01.2024 приблизно о 08 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи на парковці супермаркету «Клас» за адресою: м. Харків, вул. Дудинська, 1-а, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на особисте протиправне збагачення, шляхом одержання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів для себе, одержав від ОСОБА_5 для себе заздалегідь обумовлену суму неправомірної вигоди в сумі 700 доларів США (що еквівалентно курсу НБУ 26267,64 грн.), за обіцянку здійснити вплив на невстановлених посадових осіб кадрового підрозділу Адміністрації Державної прикордонної служби за прийняття останніми рішення щодо переміщення ОСОБА_6 з НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України до НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

Після чого ОСОБА_4 , був затриманий співробітниками правоохоронних органів порядку ст. 208 КПК України.

25.01.2024 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме: одержання неправомірної вигоди для себе за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

В ході затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України при особистому обшуку останнього було виявлено та вилучено:

1.Мобільний телефон « IPhone 7+», imei НОМЕР_1 .

2.Службове посвідчення Державної прикордонної служби України НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_4 .

3.Грошові кошти у сумі 700 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США у кількості 7 штук, а саме: PD51233596C; PD51233551C; MB03769431F; PD51233552C; PB97814623I; PD51233550C; PB97814614I.

Вилучені 25.01.2024 під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 предмети та грошові кошти були опечатані та направлені до приміщення Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

Прокурор вказує, що вилучені грошові кошти є предметом злочину, тобто були об`єктом кримінально протиправних дій, і тому є речовими доказами по провадженню і мають суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, і існувала реальна загроза знищення даного майна.

Так, під час досудового розслідування в ході затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України було вилучено мобільний телефон, який може містити інформацію щодо відправлення смс-повідомлень та здійснення дзвінків між підозрюваним та заявником, а також зі співучасниками злочину, тому є речовим доказом, і необхідний для призначення та проведення відповідних судових експертиз.

Орган досудового розслідування має підстави вважати, що вилучене майно, відповідає вимогам ст.170 Кримінального процесуального кодексу України.

В обгрунтування клопотання прокурор посилається на те, що з метою збереження речових доказів, які є предметом злочину та знаряддям злочину, а також їх дослідження в рамках судових експертиз, необхідно накласти арешт на майно, вилучене в ході затримання ОСОБА_4 в прядку ст. 208 КПК України.

Крім того, мобільний телефон є речовим доказом, бо може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, і необхідний для експертного дослідження.

Таким чином, з метою збереження речових доказів, орган досудового розслідування вважає за необхідне накласти арешт на вище перелічене майно, яке було вилучено 25.01.2024 в ході затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України за адресою: м. Харків, вул. Дудинської, 1-а парковка супермаркету «Клас».

Прокурор у судове засідання не прибув, просив розглянути клопотання за його відсутністю.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи матеріалів кримінального провадження вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Вказане у клопотанні майно було виявлено та вилучено в ході проведення обшуку.

Стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно, вилучене в ході затримання ОСОБА_4 в прядку ст. 208 КПК України, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вилучене майно в ході затримання ОСОБА_4 в прядку ст. 208 КПК України, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна у вказаній частині, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 171-173 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 25.01.2024 в ході затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України за адресою: м. Харків, вул. Дудинська, 1-а (парковка супермаркету «Клас»), майно, а саме на:

-Мобільний телефон « IPhone 7+», imei НОМЕР_1 .

-Грошові кошти у сумі 700 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США у кількості 7 штук, а саме: PD51233596C; PD51233551C; MB03769431F; PD51233552C; PB97814623I; PD51233550C; PB97814614I.

Виконання ухвали суду доручити Другому слідчому відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

Роз`яснити, що володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1