ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/821/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1011/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.263 КК України
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 18.05.2023 стосовно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000661 від 06.09.2022, -

в с т а н о в и л а:

Вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 18 травня 2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуїв Харківської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який раніше був судимим:

- 21.02.2017 Чугуївським міським судом Харківської області за частиною 3 статті 185 КК України з застосуванням частини 1 статті 71 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі;

- 18.08.2017 Чугуївським міським судом Харківської області за частиною 3 статті 185 КК України з застосуванням статті 71 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі, 12 червня 2020 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий термін 1 (один) рік 2 (два) місяці 18 (вісімнадцять) днів,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України, та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки з покладанням на останнього, у відповідності до статті 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно вироку, ОСОБА_7 в період часу з кінця серпня та до початку вересня 2022 року, більш точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлена, перебуваючи в с. Клугино-Башкирівці, м. Чугуїв Харківської області, біля заправки «Лілія» на ґрунті виявив вогнепальну зброю, бойові припаси, вибухові пристрої та вибухові речовини, після чого в нього виник злочинний умисел, спрямований на придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, реалізуючи який, діючи умисно, таємно, протиправно, в порушення пункту 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, визначеного постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17 червня 1992 року та пунктів 2, 9, 11 Положення «Про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, маючи на меті подальше незаконне зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, а саме бойових припасів, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-22/15653-БЛ від 27 грудня 2022 року є бойовими проміжними патронами калібру 7,62 х 39 АК, що призначені для стрільби зі зброї системи Калашникова та іншої нарізної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника, відносяться до категорії боєприпасів загальною кількістю 20 штук; бойових припасів, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-22/15642-Бл від 28 грудня 2022 року є бойовими проміжними патронами калібру 7,62 х 39 АК, що призначені для стрільби зі зброї системи Калашникова та іншої нарізної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника, відносяться до категорії боєприпасів загальною кількістю 120 штук; бойових припасів, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-22/15654-БЛ від 28 грудня 2022 року є бойовими проміжними патронами калібру 7,62 х 39 АК (з кулею зі сталевим осердям), що призначені для стрільби зі зброї системи Калашникова та іншої нарізної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника, відносяться до категорії боєприпасів загальною кількістю 30 штук; бойових припасів, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-22/15645-БЛ від 14 лютого 2022 року є 2 патрони бойовими проміжними патронами калібру 5,45 х 39 АК, що призначені для стрільби зі зброї системи Калашникова, а також з іншої нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника, 10 патронів є мисливськими проміжними патронами калібру 7,62 х 39 МП, що призначені для стрільби зі зброї системи Калашникова та іншої нарізної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника, 1010 патронів є бойовими проміжними патронами калібру 7,62 х 39 АК (з кулею зі сталевим осердям), що призначені для стрільби зі зброї системи Калашникова та іншої нарізної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника, відносяться до категорії боєприпасів загальною кількістю 1022 штук; предмети, схожі на гранати, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-22/15498-ВТХ від 09 грудня 2022 року є шістнадцятьма корпусами ручних осколкових гранат Ф-1, промислового способу виготовлення, до категорії вибухових пристроїв, бойових припасів не відносяться, споряджені вибуховою речовиною; бойових припасів, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-22/15655-БЛ від 28 грудня 2022 року є мисливськими проміжними патронами калібру 7,62 х 39 МП (з кулею зі свинцевим осердям), що призначені для стрільби зі зброї системи Калашникова та іншої нарізної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника, відносяться до категорії боєприпасів загальною кількістю 10 штук; зброї, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-22/15649-БЛ від 28 грудня 2022 року є карабіном системи Калашникова, моделі «АКС МП-УОС», калібру 9,62 мм (під патрон калібру 7,62 х 39 мм), заводська серія номер НОМЕР_1 , відноситься до категорії нарізної вогнепальної зброї; двадцять шість підривачів до ручних гранат типу УЗРГМ, УЗГРМ-2 промислового способу виготовлення відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-22/15773-ВТХ від 29 грудня 2022 року належать до категорії вибухових пристроїв (є засобом ініціювання), до категорії бойових припасів не відноситься (є конструктивними елементами бойових припасів ручних осколкових гранат Ф-1, РГД-5, Рг-42) без наміру повідомити про отримане, взяв їх та відніс до гаражного приміщення № НОМЕР_2 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де зберігав без передбаченого законом дозволу до 18 листопада 2022 року, а саме до того часу, коли працівниками поліції був проведений санкціонований обшук за вищевказаною адресою за участю користувача приміщення ОСОБА_9 та виявлено і вилучено вищевказану вогнепальну зброю, бойові припаси, вибухові речовини та вибухові пристрої.

Не погодившись з оскаржуваним вироком, перший заступник керівника обласної прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 18.05.2023 скасувати, у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме необґрунтованим застосуванням статті 75 КК України, що потягло безпідставне та неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 покарання за частиною 1 статті 263 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на те, що призначене засудженому ОСОБА_7 покарання із застосуванням статті 75 КК України не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого, внаслідок м`якості.

Апелянт звертає увагу на те, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 263 КК України, за яке засуджено ОСОБА_7 , відповідно до положень статті 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Прокурор вказує, що судом першої інстанції не в достатній мірі враховані дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме те, що обвинувачений раніше неодноразово був судимим, в тому числі і за тяжкі злочини, є працездатною особою, але не працевлаштований, фактично не пов`язаний з соціальними інститутами, які могли б сприяти його перевихованню без тривалої ізоляції від суспільства.

Окрім цього, прокурор зазначає, що суд першої інстанції звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання, не врахував той обсяг вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових пристроїв та вибухових речовин, який працівниками поліції вилучено у обвинуваченого, а саме: вогнепальна зброя «АКС МП-УОС»; 1 202 патрони, що призначені для стрільби зі зброї системи Калашникова та іншої нарізної зброї відповідного калібру; 16 корпусів ручних осколкових гранат Ф-1; 26 підривачів до ручних гранат.

Вважає, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню, у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме необґрунтованим застосуванням статті 75 КК України, що потягло безпідставне та неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_7 право на залучення захисника з безоплатної правової допомоги для здійснення його захисту, однак обвинувачений цим правом не скористався та відмовився від надання йому правової допомоги захисником, наполягав на самостійному захисті своїх інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статтю 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, були зроблені на підставі його показань, а провадження було розглянуте в порядку, передбаченому частиною 3 статті 349 КПК України.

З урахуванням цього, суд першої інстанції встановив фактичні обставини провадження та кваліфікував дії обвинуваченого за частиною 1 статті 263 КК України.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, доведеності винуватості обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, які не оскаржувалися в апеляційній скарзі, згідно статті 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає, що вони заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Згідно статтей 50, 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, а також дані, які всебічно характеризують особу винного. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з вказаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Тільки з врахуванням та належним аналізом усіх цих обставин у своїй сукупності буде досягнуто необхідного балансу верховенства права та справедливості при вирішенні цього питання.

Такі вимоги кореспондуються з правовими позиціями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, а також приписами, зазначеними в частині 1 статті 1 КК України, статті 2 КПК України.

Також, визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Призначаючи ОСОБА_7 за частиною 1 статті 263 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, суд першої інстанції послався нащире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини вчиненого злочину, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке полягало в тому, що обвинувачений надавав органам досудового розслідування всіляку допомогу у встановлені невідомих їм обставин. Зазначена обставина була визнана судом як обставина, яка пом`якшує покарання, що передбачена частиною 1 статті 66 КК України, та обґрунтовує саме визначені судом вид та розмір покарання обвинуваченому.

Обставин, які обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено.

З таким висновком не можна погодитися, так як він не ґрунтується на загальних засадах призначення покарання, встановлених статтями 50,65 КК України, оскільки суд першої інстанції в достатній мірі не врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, обсяг вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових пристроїв та вибухових речовин, які перебували на зберіганні обвинуваченого без передбаченого законом дозволу, дані щодо особи останнього, належним чином не мотивувавши його в цій частині.

Як вбачається з матеріалів провадження та встановлено судом першої інстанції у вироку, ОСОБА_7 виявив та зберігав без передбаченого законом дозволу вогнепальну зброю у значному розмірі, а саме 1 202 патронів, що призначені для стрільби зі зброї системи Калашникова та іншої нарізної зброї відповідного калібру; 16 корпусів ручних осколкових гранат Ф-1; 26 підривачів до ручних гранат.

Надаючи оцінку особі обвинуваченого ОСОБА_7 , судом апеляційної інстанції встановлено, що він суспільно корисливою діяльністю не займається, розлучений, не працює, за місцем мешкання характеризується посередньо, раніше неодноразово засуджувався, відбував покарання в місцях позбавлення волі, до нього застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, що об`єктивно свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення та змінити спосіб життя.

Колегія суддів вважає, що зазначеним обставинам не було надано належної оцінки судом першої інстанції.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам закону, засадам та меті покарання, визначеним статтями 50,65 КК України, а тому вирок суду в цій частині не можна вважати законним, обґрунтованим та вмотивованим, відповідно до положень статті 370 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та м`якість призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів визнає цілком обґрунтованими.

У зв`язку з викладеним, відповідно до статтей 414, 420 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 скасувати і ухвалити свій вирок у відповідній частині.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів у відповідності із статтями 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до частини 5 статті 12 КК України є тяжкими злочином, за яке передбачено покарання від 3 до 7 років позбавлення волі, наявність судимостей, які відповідно до статті 89 КК України не погашені, та дані про його особу.

При цьому, суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 66 КК України враховує наявність обставин, які пом`якшують покарання, у виді щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України, судом апеляційної інстанції не встановлено.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців, яке буде відповідати вимогам статтей 50,65 КК України, і на думку колегії суддів буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.

Керуючись статтями 405, 407 КПК України, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 18.05.2023 стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання з застосуванням норм статтей 75,76 КК України - скасувати.

Вважати засудженим ОСОБА_7 за частиною 1 статті 263 КК України до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 рахувати з дня фактичного звернення вироку до виконання.

В решті вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 18.05.2023 стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Касаційного Кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: