УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001136 від 17.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, СУ ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 17.08.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001136, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України за фактом вимагання передачі чужого майна чи права на майно з погрозою насильства над потерпілим, вчинене під час військового стану.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.08.2023 року до СУ ГУНП в Одеській області надійшов рапорт працівників УСБУ в Одеській області про те, що на території м. Одеси та Одеської області під час дії воєнного стану, невстановленими особами здійснюється вимагання грошових коштів у громадянина ОСОБА_4 , під загрозою застосування відносно нього насильства, що виражається у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень йому та членам його сім`ї, у разі не сплати неіснуючої заборгованості.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення можуть бути причетні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , які діючи спільно, за попередньою змовою, здійснюють вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , під приводом неіснуючого боргу, поєднане із застосуванням насильства а також завдання тілесних ушкоджень останньому.

Проведеними оперативно-розшуковими заходами співробітниками УСБУ в Одеській області встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

26.09.2023 року за місцем мешкання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 було проведено обшук, в ході проведення якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Samsung» у корпусі синьо-зеленого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 .

В органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що мобільний телефон, вилучений в ході обшуку, містять у собі інформацію, яка може підтвердити або спростувати факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Зважаючи на той факт, що ОСОБА_9 імовірно міг використовувати свій мобільний телефон для спілкування з підозрюваними у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема шляхом листування у мессенджерах, у зв`язку з чим, вилучений у нього мобільний телефон має ключове значення для доказування в рамках зазначеного кримінального провадження, з метою забезпечення збереження вилученого майна, слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі.

Власник майна ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду клопотання.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приймаючи до уваги заяву прокурора, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0001136 від 17.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.

Вказане кримінальне провадження розпочато за фактом за фактом вимагання передачі чужого майна чи права на майно з погрозою насильства над потерпілим, вчинене під час військового стану.

Проведеними оперативно-розшуковими заходами співробітниками УСБУ в Одеській області встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетний громадянин ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та користується номером телефону « НОМЕР_3 ».

Так, 26.09.2023 року за місцем мешкання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 було проведено обшук, в ході проведення якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Samsung» у корпусі синьо-зеленого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 .

Прокурор повторно звернуся до суду із клопотанням про арешт майна з виправленими недоліками для розгляду та просить поновити йому строк на звернення із клопотанням з огляду на те, що вилучене під час обшуку майно має суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Сам по собі факт порушення строку звернення до слідчого судді для вирішення питання про арешт не може бути підставою для відмови в арешті майна, яке відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні. Вказане обумовлюється тим, що порушення строку на звернення з клопотанням про арешт майна, яке має ознаки речового доказу, не позбавляє таке майно доказової сили в кримінальному провадженні, а тому потребує забезпечення його збереження, зокрема, шляхом накладення арешту.

Сплив процесуального строку виконання обов`язку вжити заходи до збереження речових доказів не припиняє необхідності виконати цей обов`язок стороною обвинувачення і не тягне за собою припинення повноважень службової особи на здійснення обов`язкової дії. (Аналогічна правова позиція щодо правових наслідків пропуску строку виконання обов`язку детально висвітлена в Постанові Верховного Суду від 08.04.2020 року у справі № 63/15845/2019).

Враховуючи те, що як зазначає прокурор, у вилученому під час обшуку мобільному телефоні може міститься інформація, яка носить доказовий характер у зазначеному кримінальному провадженні, він мають суттєве значення для подальшого розслідування вказаного кримінального провадження, а тому слідчий суддя вважає за можливе поновити стороні обвинувачення строк на звернення із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Так, слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що вилучений під час обшуку мобільний телефон, належний ОСОБА_9 , відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки може містити в собі відомості щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Так, вилучений мобільний телефон може містити у собі інформацію щодо зв`язків фігурантів кримінального провадження та планування імовірного вчинення кримінального правопорушення.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучений мобільний телефон може містити у собі інформацію стосовно вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України в рамках кримінального провадження, а тому може бути речовим доказом в рамках кримінального провадження.

Отже, оскільки вилучений мобільний телефон може містити у собі інформацію стосовно вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України в рамках кримінального провадження та необхідний органу досудового розслідування для огляду та виявлення інформації, яка може мати значення для досудового розслідування, у зв`язку із чим його визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик знищення інформації, яка міститься у ньому, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001136 від 17.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на мобільний телефон марки «Samsung» у корпусі синьо-зеленого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 , який було виявлено та вилучено 26.09.2023 року в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1