Дата документу 08.02.2024Справа № 645/1945/20
Провадження № 1-кп/554/437/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«08» лютого 2024 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження №0000607 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, фізичної особи-підприємця, неодруженого, маючого на утриманні батьків похилого віку, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

На початку січня 2020 року, більш точу дату під час досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_5 познайомився із ОСОБА_3 , якого підвозив на своєму автомобілі, працюючи в службі таксі. В ході знайомства ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_5 , що він займається ремонтом автомобілів та залишив йому свій номер телефону. ОСОБА_5 , маючи нагальну потребу в ремонті автомобілю, установці газобалонного обладнання, звернувся до ОСОБА_3 з проханням здійснити такі роботи на СТО, де останній працює. ОСОБА_3 , не будучи працівником СТО, розташованого на вул. Танкопія, 82-А в м. Харкові, не маючи ні трудових, ні підрядних відносин із вказаним СТО, усвідомлюючи, що вводить в оману ОСОБА_5 , погодився на пропозицію ОСОБА_5 щодо ремонту автомобілю, зазначив, що машину треба доставити на СТО, яке знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, 82-А. Виконуючи домовленість, ОСОБА_5 19.03.2020 п 12.00 годин, приїхав на належному йому на праві власності автомобілі «Skoda Octavia» до зазначеного ОСОБА_3 місця СТО, розташованого за адресою: місто Харків, вул. Танкопія 82-A. Перебуваючи на стоянці за територією СТО, ОСОБА_5 передав ОСОБА_3 належний йому автомобіль «Skoda Octavia» сірого кольору, д.н.з НОМЕР_1 , (номер кузова НОМЕР_2 ), а також ключі від автомобілю. При цьому, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 уклали усний договір, що ремонт автомобілю останній зробить в цей же день, на вказаному СТО. ОСОБА_5 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не передавав та дозволу на керування своїм автомобілем не надавав. Отримавши автомобіль, у ОСОБА_3 виник злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом. ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, 20.03.2020, вдень, точний час органом досудового розслідування встановити не надалось можливим, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись наданим потерпілим ключем від машини, відчинив водійські двері, проник до салону автомобіля «Skoda Octavia», сірого кольору, д.н.з НОМЕР_1 , сів на водійське сидіння, запустив двигун вищезазначеного автомобіля та покинув місце вчинення злочину - територію стоянки СТО, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, 82-А, обернувши автомобіль на свою користь, тим самим реалізувавши до кінця свій намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом. Після цього, ОСОБА_3 , продовжуючи розпоряджатись автомобілем «Skoda Octavia» сірого кольору, д.н.з НОМЕР_1 , доїхав до вул. Гарибальді 4, в місті Харкові, де залишив вказаний автомобіль на території двору біля дому за місцем свого мешкання. Крім цього, продовжуючи свої протиправні дії, 21.03.2020 року о 08.50 рухаючись на автомобілі «Skoda Octavia» сірого кольору, д.н.з НОМЕР_1 , яким він незаконно заволодів, в напрямку проїжджої частини вулиці Гарибальді в м. Харкові, ОСОБА_3 був зупинений співробітниками поліції УПП ГУНП в Харківській області, яким відносно ОСОБА_3 складено адміністративний протокол за ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння. При цьому, автомобіль не вилучався, оскільки не було небезпеки від його руху по проїжджій частині. Таким чином, ОСОБА_3 , в період часу з 20.03.2020 по 21.03.2020 володів вищезазначеним автомобілем, користувався ним. В подальшому, ОСОБА_3 незаконно користувався зазначеним автомобілем до 14:20 годин 21.03.2020, коли його було вилучено працівниками поліції біля будинку №4 по вул. Гарібальді, в місті Харкові.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч.1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у пред`явленому обвинувачені визнав повністю, фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті повністю підтвердив, кваліфікацію кримінальних правопорушень не оспорює. Суду пояснив, що в січні 2020 року, користуючись послугами таксі, познайомився з раніше незнайомим йому ОСОБА_5 , в ході розмови він повідомив останньому, що працює на станції технічного обслуговування та залишив свої контактні дані. Через кілька місяців ОСОБА_5 зателефонував йому та попросив установити газобалонне обладнання на автомобілі. В березні 2020 року ОСОБА_5 йому зателефонував і вони зустрілися біля його під?їзду, а потім поїхали разом на СТО, де ОСОБА_5 передав йому свій автомобіль. Вони усно домовилися, що автомобіль він відремонтує за кілька днів. При цьому ОСОБА_5 не надавав йому дозвіл на користування автомобілем, свідоцтво про реєстрацію автомобіля також не передавав. Наступного дня, він на вказаному автомобілі поїхав на ринок купувати запчастини, необхідні для ремонту. Після того, як автомобіль був відремонтований, він поїхав на ньому до себе додому. На наступний день зранку йому зателефонували з невідомого номеру, як потім виявилося телефонував ОСОБА_5 , але в той момент він цього не знав, на питання «де моє авто ?», він по звичці відповів, що автомобіль знаходиться на станції. Пізніше, він збирався їхати на станцію, щоб відвезти автомобіль ОСОБА_5 та повідомити останнього, що ремонт закінчено. Проте, під час того як він намагався завести вищевказаний автомобіль, перебуваючи у дворі власного будинку, під?їхали працівники поліції та склали на нього протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Після цього під?їхав ОСОБА_5 . В скоєному щиро розкаюється, просить суворо його не карати. Цивільний позов потерпілого визнає частково, а саме матеріальну шкоду в розмірі 3 555 грн. визнає в повному обсязі, моральну шкоду не визнає.

Потерпілий ОСОБА_5 та його представник в судове засідання не з?явились з невідомої суду причини, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

У зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою провину, щиросердно розкаявся у скоєному, не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, правильно розуміє зміст обставин кримінального провадження, немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а тому, у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, суд обмежився тільки допитом обвинуваченого, а також дослідженням матеріалів, що характеризують обвинуваченого. Інші докази по справі не досліджувались.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиросердно розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що визнається судом обставинами, що пом`якшують його покарання.

Суд враховує, що обвинувачений має на утриманні батьків похилого віку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На обліку у лікарів психіатра та нарколога обвинувачений не перебуває.

На підставі вищевикладеного, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує суспільну небезпеку скоєного ним діяння, його обставини та наслідки, особу винного, обставини, що пом`якшують його покарання та відсутність обставини, що обтяжують його покарання, а також, той факт, що особі повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а тому, суд прийшов до висновків, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

За глибоким переконанням суду саме така міра покарання буде законною, обґрунтованою, справедливою, пропорційною і співрозмірною із ступенем тяжкості, характером, обставинами та наслідками вчинених кримінальних правопорушень, відповідати особі обвинуваченого та меті покарання, а також буде розумним балансом між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав і свобод особи.

В рамках даного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_5 заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 3 555,00 грн. та моральної шкоди в сумі 7 000,00 грн. Позов обґрунтований тим, що діями обвинуваченого йому була спричинена матеріальна шкода в розмірі 3 555,00 грн., які він сплатив обвинуваченому як оплату за ремонт автомобіля на рахунок його цивільної дружини. Також, діями обвинуваченого йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в 7 000,00 грн., яка полягає у душевних стражданнях та переживаннях, пережитих ним у зв`язку із самим фактом незаконного заволодіння його автомобілем. Так, з 19.03.2020 року по 21.03.2020 року, з часу вчинення правопорушення, він не міг користуватися всіма благами та перевагами, як керування автомобілем. На цей час він був вимушений користуватися чужим автомобілем задля вирішення своїх життєвих, побутових та службових потреб. До моменту повернення свого автомобіля він почувався незручно, дискомфортно, був змушений пристосовуватися до негативних змін у своєму житті. Коли дізнався про зникнення автомобіля, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху. Крім того, після повернення автомобіля він звернувся до СТО для проведення ремонтних робіт.

Вирішуючи питання про відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому ОСОБА_5 суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 3 Конституції України особа, її життя та здоров`я, честь та гідність, недоторканність та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

З вимог ч.2 ст. 127 КПК України вбачається, що шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно вимог ч.1 статті 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частиною 5 ст. 128 КПК України визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч.1 ст. 129 КПК України).

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 1666 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З вимог ч.1 ст. 1177 ЦК України вбачається, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Так, оцінюючи надані потерпілим ОСОБА_5 докази на підтвердження спричинення йому діями обвинуваченого матеріальної шкоди, а також вимоги ч.1 ст. 82 ЦПК України, яка передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, суд, з урахуванням повного визнання обвинуваченим заявленого розміру матеріальної шкоди, відсутності сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, вважає можливим задовольнити позов в цій частині та стягнути з обвинуваченого спричинену потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 3 555 грн. 00 коп. Обвинувачений згодний відшкодувати вказану суму.

Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, з подальшими змінами, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала особа, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що потерпілому діями обвинуваченого дійсно така шкода була спричинена, так як з 19.03.2020 року по 21.03.2020 року, через незаконне заволодіння транспортним засобом, він не міг ним користуватись, через що був вимушений задля вирішення своїх життєвих, побутових та службових потреб користуватись чужим автомобілем. Вказане призвело до порушення нормального способу його життя, оскільки він був змушений докладати додаткових зусиль для захисту своїх прав та інтересів, витрачати час та зусилля для відновлення усталеного способу життя. Тому, вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер, обсяг, тривалість фізичних і моральних страждань потерпілого, характер діяння, обставини скоєння злочину, істотність і наслідки вимушених змін у життєвих стосунках потерпілого, отже, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 1 000 грн.

Враховуючи, що під час досудового розслідування обвинуваченому запобіжний захід не обирався, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Також, у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню витрати на проведення судових експертиз у розмірі 471,03 грн. у відповідності до обвинувального акту.

Питання відносно речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 289 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст. 289 КК України у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 1 /одного/ року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи (служби).

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - невідомий, на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , матеріальну шкоду, спричинену кримінальним правопорушенням в розмірі 3 555 /три тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять/ гривень 00 копійок, моральну шкоду в розмірі 1 000 /одна тисяча/ грн. 00 копійок, а всього 4 555 /чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять / гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - невідомий, на користь держави, витрати на проведення експертиз в сумі 471 /чотириста сімдесят одна/ гривня 03 копійки.

Речові докази по кримінальному провадженні, а саме:

-ключ від транспортного засобу «Skoda Octavia», ciрого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно постанови про приєднання до кримінального провадження речових доказів від 23.03.2020 року та постанови про передачу речових доказів на відповідальне зберігання від 23.03.2020 року, приєднані до матеріалів кримінального провадження та передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 - повернути законному власнику ОСОБА_5 ;

-CD-R диск на якому маються аудіозаписи телефонних дзвінків, скріншоти транзакцій і переписки, який був виданий потерпілим 16.03.2020 року в ході досудового розслідування, який відповідно до постанови про приєднання до кримінального провадження речових доказів від 24.03.2020 року, приєднаний до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження;

-транспортний засіб «Skoda Octavia», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно постанови про приєднання до кримінального провадження речових доказів від 23.03.2020 року та гарантійної розписки ОСОБА_5 , приєднаний до матеріалів кримінального провадження та переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 - повернути законному власнику ОСОБА_5 ;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Skoda Octavia», cipого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_3 , який згідно постанови про приєднання до кримінального провадження речових доказів від 23.03.2020 року та постанови про передачу речових доказів на відповідальне зберігання від 23.03.2020 року, приєднане до матеріалів кримінального провадження та передане на відповідальне зберігання ОСОБА_5 - повернути законному власнику ОСОБА_5 ;

-флеш-карту білого кольору з надписом 7283H94078HM8Н, яку, відповідно до постанови про приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 31.03.2020 року, приєднано до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження;

-змив з ручки відкривання водійської двері з внутрішньої сторони автомобіля «Skoda Octavia», сірого кольору, д.н.з НОМЕР_1 ; змив з ручки відкривання лівої передньої двері з зовнішньої сторони автомобіля «Skoda Octavia», сірого кольору, д.н.з НОМЕР_1 ; змив з куліси перекликання швидкостей автомобіля «Skoda Octavia», сірого кольору, д.н.з НОМЕР_1 ; змив з руля автомобіля «Skoda Octavia», сірого кольору, д.н.з НОМЕР_1 ; 3 ВЛС зі СПВ з автомобіля «Skoda Octavia», сірого кольору, д.н.з НОМЕР_1 , які, відповідно до постанови про приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 31.03.2020 року та квитанції №75 зберігаються в камері зберігання речових доказів СВ Немишлянського ВП - знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з моменту його проголошення.

Обмеження щодо оскарження вироку, визначені в ч.3 ст. 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя Октябрського районного суду

м. Полтави: ОСОБА_1