Справа №345/1033/23
Провадження № 1-кп/345/159/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.10.2023 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , освіта повна середня, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, пенсіонера, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 вчинив умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

17 листопада 2022 року біля 14.50 год. ОСОБА_3 , перебуваючи на території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 розпочав словесний конфлікт зі своєю дружиною ОСОБА_3 . У цей час в господарському приміщенні на території вказаного домоволодіння знаходився їх син ОСОБА_6 , який почувши сварку, підійшов до батька та попросив припинити протиправні дії до матері, при цьому плюнув йому декілька раз в обличчя. В подальшому між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 виник короткочасний словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 наніс декілька ударів віником-драпаком та дерев`янною палицею в область спини та голови ОСОБА_3 , після цього останній дістав із задньої кишені штанів розкладний ніж та завдав ним один удар в ділянку лівого плеча та два удари у грудну клітку ОСОБА_6 ..

В результаті нанесення вищевказаних ударів ножем ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді : колото-різаної рани в ділянці лівого плеча, яка має ознаки легких тілесних ушкоджень; двох проникаючих колото-різаних ран в ділянці передньої поверхні грудної клітки зліва з ушкодженнями 4-го ребра зліва, лівої легені, навколосерцевої сорочки, серці, крововиливами в м`які тканини грудної клітки, тканину лівої легені і ліву плевральну порожнину, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисних тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння від яких ОСОБА_6 помер на місці.

Смерть ОСОБА_6 настала від двох проникаючих колото-різаних ран в ділянці передньої поверхні грудної клітки зліва з ушкодженнями 4-го ребра зліва, лівої легені, навколосерцевої сорочки, серця, крововиливами в м`які тканини грудної клітки, тканину лівої легені і ліву плевральну порожнину, які ускладнились масивною зовнішньою і внутрішньою кровотечею.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що коли він сварився з дружиною, яка безпідставно звинуватила його в тому, що він перебуває у нетверезому стані, до нього підійшов син ОСОБА_6 , почав кричати на нього та плювати йому в обличчя. Після цього він вийшов з хати, щоб обмити обличчя, а син взяв спочатку віник-драпак, яким почав його бити по голові та спині, а потів взяв дерев`яну палицю, якою також наніс йому декілька ударів по голові. Внаслідок побиття його сином, він почав дуже нервувати і в цьому стані вийняв із кишені своїх штанів розкладний ніж, яким вдарив сина. Після цього син направився у майстерню. За ним пішла його дружина, а після того як він впав, почала кричати щоб викликали швидку медичну допомогу. Він пішов зустрічати машину швидкої медичної допомоги, а після того як вони приїхали, вказав де знаходиться син. Також пояснив, що не хотів вбивати сина, а все відбулось в стані сильного душевного хвилювання через образу з боку сина його батьківської гідності, який плював йому в обличчя та ображав його. Ніж, яким наносив удари синові, завжди носив із собою, оскільки різав ним тверду їжу, так як не має зубів. Щиро розкаюється в тому, що зробив, і просить суд пом`якшити покарання та суворо його не карати.

Захисник в судовому засіданні вказав, що обставини вчинення його підзахисним кримінального правопорушення та кваліфікацію його дій він не оспорює. Просив суд при призначенні його підзахисному покарання врахувати те, що він вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, збитків не завдано, позитивно характеризується по місцю проживання, його похилий вік, а до вчинення протизаконних дій його спонукали образливі дії сина в його адресу та просить призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурор у судовому засіданні просила визнати обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу. Строк відбуття покарання обвинуваченому рахувати з часу фактичного затримання. Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати за проведення експертиз. Питання речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, підтверджується наступними доказами.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що вона являлась дружиною ОСОБА_6 17.11.2022 року, підчас того, як вона перебувала на роботі, їй зателефонувала свекруха та повідомила, що свекор ОСОБА_3 вбив свого сина, а її чоловіка ОСОБА_8 . Коли вона прибула на місце події то побачила труп чоловіка ОСОБА_6 , у якого було видно дві рани на грудях і одна рана на плечах. Свідком події вона не була. Настоює на суворому покаранні. Цивільний позов не заявляла.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що являється дружиною обвинуваченого ОСОБА_3 . Останній часто зловживав алкогольними напоями. В той день він був випивший і коли вона сказала, щоб він ішов спати чоловік почав з нею сваритись. Син заступився з неї та плюнув батьку в обличчя. У відповідь ОСОБА_3 вдарив сина кулаком в якому був ніж. Син відбіг в бік майстерні, де впав і помер. Вона почала кричати, щоб викликали швидку медичну допомогу. Чоловік залишався на подвір`ї до того, коли його затримали працівники поліції.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона являється матір`ю потерпілої ОСОБА_7 . В той день остання їй зателефонувала та повідомила, що сват вбив свого сина ОСОБА_8 . Коли вона прибула на місце події то побачила тіло зятя ОСОБА_6 , яке знаходилось біля майстерні. Медики повідомили, що той помер. Обвинувачений стояв біля гаражу. Він вів себе спокійно та ніяких емоцій не проявляв. Знає, що відносини між ОСОБА_3 та його сином ОСОБА_6 були неприязні, вони часто сварились.

Крім того, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 17.11.2022, фототаблиці до нього та карти пам`яті з відеозаписом огляду місця події, згідно яких було оглянуто місце події та з якого вбачається, що при огляді домоволодіння АДРЕСА_1 було виявлено труп ОСОБА_6 з слідами насильницької смерті (т.1 а.с. 127-130,131-135,136 );

- протоколом огляду від 18.11.2022, згідно якого було оглянуто труп ОСОБА_6 на якому було виявлені тілесні ушкодження, виявлені та вилучені змиви з обох рук, зрізи нігтьових пластин з обох рук, зразок крові, а також одяг з слідами злочину (т.1 а.с. 139-142 );

- висновком судово-медичної експертизи № 139 від 22.11.2022 трупа ОСОБА_6 , згідно якого смерть ОСОБА_6 настала від проникаючих колоторізаних ран №1,2 в ділянці передньої поверхні грудної клітки зліва з ушкодженням 4-го ребра зліва, лівої легені, навколосерцевої сорочки, серці, крововиливами в м`які тканини грудної клітки, тканину лівої легені і ліву плевральну порожнину, які ускладнились масивною зовнішньою кровотечею і внутрішньою кровотечею. При експертизі були виявлені тілесні ушкодження: проникаючі колоторізані рана №1,2 в ділянці передньої поверхні грудної клітки зліва з ушкодженням 4-го ребра зліва, лівої легені, навколосерцевої сорочки, серці, крововиливами в м`які тканини грудної клітки, тканину лівої легені і ліву плевральну порожнину; колоторізана рана в ділянці лівого плеча; садна в ділянці голови. Зазначені ушкодження спричинені прижиттєво, незадовго до настання смерті потерпілого, що підтверджується встановленими під час розтину трупа морфологічними властивостями описаних вище ушкоджень, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя в момент спричинення та легких тілесних ушкоджень.

Всі вказані колото-різані рани утворилися від ударної дії плоского колючо-ріжучого предмета типу ножа, який має обушок та лезо, могли утворитись внаслідок нанесення ударів такими предметами у вказані вище ділянки тіла; садна утворились від ударно-дотичної дії тупих твердих предметів, могли утворитись як при нанесенні ударів такими предметами у вказані вище ділянки тіла, так і при падінні на площину та ударах цими ділянками тіла до таких предметів.

Враховуючи кількість тілесних ушкоджень, можна вважати, що ОСОБА_6 було нанесено не менше 6-ти ударів, з яких 3 удари плоским колючо-ріжучим предметом типу ножа, з яких два удари в ділянку грудної клітки, 1 удар в ділянку лівої руки та не менше 3-х ударів тупими твердими предметами в ділянку голови.

Потерпілий по відношенню до нападника був повернутий передньою чи передньо-лівою поверхнею тіла.

Незадовго до настання смерті потерпілий ОСОБА_6 алкогольних напоїв не вживав (т. 1 а.с. 145-160);

- висновком судово-медичної експертизи № 212 від 22.11.2022 шматка шкіри передньої поверхні грудної клітки зліва з раною №1 та шматка шкіри передньої-бокової поверхні грудної клітки зліви з рани № 2 від трупа ОСОБА_6 та фототаблиці до нього, згідно якої на представлених шматках шкіри передньої поверхні грудної клітки, зліва виявлено по одній колото-різаній рані, які заподіяні плоским колото-ріжучим предметом (т. 1 а.с.154-155,156-157);

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 17.11.2022, з якої вбачається, що ОСОБА_7 вказала про те, що 17.11.2022 біля 14.30 ОСОБА_3 вбив свого сина (т. 1 а.с.160);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.11.2022, який проводився на території домоволодіння АДРЕСА_1 , за участю свідка ОСОБА_3 та відеофіксацією його проведення, згідно якого вона вказала на обставини при яких ОСОБА_3 наніс три удари кулаком в ділянку грудної клітки ОСОБА_6 , внаслідок яких у нього пішла кров (т. 1 а.с.162-165,166);

- висновком судово-психіатричної експертизи № 37 від 05.01.2023 ОСОБА_3 , яким встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 на час проведення експертизи не страждав психічними захворюваннями та міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період інкримінованих йому дій ОСОБА_3 не страждав психічними захворюваннями та міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_3 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.1 а.с.179-181);

- протоколом огляду вилученого звукозапису на спецлінію «103», який було вилучено 01.02.2023 протоколом тимчасового доступу з КНП «ОКЦЕМД та МК ІФОР» від 07.02.2023, з якого вбачається, що заявниця повідомляє оператора 103 про те, що ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 вбив ножем свого сина. Удар завдано в область серця (т.1 а.с.187);

- висновком молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/109-22/12641-БД від 07.02.2023, згідно якого на наданому для дослідження предметі, схожому на ніж виявлено кров людини та клітини з ядрами. Генетичні ознаки слідів крові, виявлених на клинку предмета, схожого на ніж та генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених на руків`ї предмета, схожого на ніж збігаються між собою та збігаються із генетичними зразка буквального епітелію підозрюваного ОСОБА_3 і не збігаються із генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_6 (т.1 а.с.229-234);

- висновком медико-криміналістичної експертизи № 40 від 28.02.2023, та фототаблицею до нього, згідно якого було проведено експертизу гольфа та футболки потерпілого ОСОБА_6 та ножа та з якого вбачається, що результати експертно-порівняльного дослідження (відповідність дослідженого на передніх поверхнях гольфа та футболки, а також на шматку шкіри передньої поверхні грудної клітки трупа ОСОБА_6 і експериментальних, заподіяних ножем, поданим на експертизу колото-різаних пошкоджень, відповідно на задніх поверхнях гольфа та футболки і шматку шкіри для експериментів, за формою, довжиною, характером країв і одного, гострого кінців) можуть свідчити про те, що досліджені на гольфі та футболці колото-різані пошкодження та відповідно їм колото-різана рана на тілі потерпілого не виключено були заподіяні клинком ножа, поданим на експертизу. Враховуючи характер і розташування пошкоджень на одязі, слідів крові на одязі потерпілого, характер і розташування тілесних ушкоджень на тілі потерпілого, слід вважати, що в момент слідоутворення потерпілий міг перебувати у вертикальному чи наближеному до нього положенні, про що свідчать напрямок потьоків крові на одязі і був обернений до знаряддя передньо-лівою поверхнею тіла (т.1 а.с.239-241,242-245).

Згідно ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази суд визнає належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки, ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» вирішуючи питання про те, з яким (прямим чи непрямим) умислом діяв винуватий, тобто для з`ясування змісту і спрямованості умислу, необхідно зважати на сукупність всіх обставин учиненого діяння і враховувати не тільки поведінку винуватого до, під час і після кримінального правопорушення, його взаємини з потерпілим, що передували події, кількість, характер і локалізацію поранень (поранення життєво важливих органів), заподіяних потерпілому, причин припинення злочинних дій, а й спосіб вчинення кримінального правопорушення, засоби і знаряддя злочину.

Відповідно до закону (ст.ст.24, 115 КК України) для обвинувачення в умисному вбивстві необхідно встановити, що винна особа, вчиняючи протиправні дії, передбачала настання смерті потерпілого і внаслідок цих дій бажала чи свідомо припускала настання такого наслідку.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що умислу вбивати потерпілого він не мав, спростовуються фактичними обставинами - локалізацією та характером тілесних ушкоджень, їх кількістю, а саме умисним нанесенням обвинуваченим не менше 6-ти ударів, з яких 3 удари плоским колючо-ріжучим предметом типу ножа, з яких два удари в ділянку грудної клітки, 1 удар в ділянку лівої руки та не менше 3-х ударів тупими твердими предметами в ділянку голови, які призвели до тілесних ушкоджень таких, що є небезпечними для життя в момент спричинення, та в подальшому до смерті потерпілого; нанесенням тілесних ушкоджень потерпілому колючо-ріжучим предметом типу ножа.

Крім того, в судовому засіданні сам обвинувачений вказав, що дійсно наносив удари потерпілому розкладним ножем, який постійно носив при собі.

Як встановлено в судовому засіданні, зокрема, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 139 від 22.11.2022, потерпілому ОСОБА_6 було нанесено не менше 6-ти ударів, з яких 3 удари плоским колючо-ріжучим предметом типу ножа, з яких два удари в ділянку грудної клітки, 1 удар в ділянку лівої руки та не менше 3-х ударів тупими твердими предметами в ділянку голови. Тобто про наявність у обвинуваченого ОСОБА_3 умислу на вбивство потерпілого свідчать зокрема, спосіб заподіяння тілесних ушкоджень, знаряддя злочину, кількість, характер та локалізація тілесних ушкоджень, спрямованість ударів в ділянку серця, а тому суд вважає, що наносячи потерпілому ОСОБА_6 вище зазначені тілесні ушкодження ОСОБА_3 усвідомлював суспільну небезпеку своїх дій, передбачав їх наслідки.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджена та кваліфікує його дії за ч.1 ст.115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, дані про особу винного, зокрема його пенсійний вік, стан здоров`я, те, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, згідно висновку судово-психіатричного експерта №37 від 05.01.2023 на період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій, може усвідомлювати значення свої дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставинами, що пом`якшують покарання, на підставі ст. 66 КК України,є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжує покарання, відповідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

На підставі наведеного, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід обрати покарання у межах санкції ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі. Однак, враховуючи особу ОСОБА_3 , його пенсійний вік (74 роки), який раніше не судимий, його позитивну характеристику, те, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, його критичне ставлення до скоєного кримінального правопорушення, що свідчить про його щире каяття, беручи до уваги поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, а також, поведінку потерпілого ОСОБА_6 відносно обвинуваченого, які сприяли вчиненню кримінального правопорушення, з урахуванням наявності кількох пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, виконуючи вимоги ст. 50 КК України, у відповідності до якої мета покарання полягає не лише у карі, а й у виправленні засуджених, виходячи із принципу гуманізму, з огляду на те, що кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення і усвідомлення винною особою необхідності її понести, а з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи і попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України та призначити обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 1 ст. 115 КК України.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_3 був затриманий 17.11.2022 о 17.30 годин та 18.11.2022 щодо нього було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду, тому відповідно до ч. 5 ст.72 КК України, обвинуваченому слід зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один позбавлення волі.

З метою забезпечення в подальшому виконання вироку, суд вважає за необхідне залишити щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Арешт на майно накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_10 від 18.11.2022 року слід скасувати.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, судові витрати, пов`язані із проведенням експертизи, суд покладає на обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.100, 370, 373-375 КПК України, ст.ст.65, 72 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та із застосуванням ст.69 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк6 (шість) років.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з часу фактичного затримання, а саме з 17.30 годин 17.11.2022.

Зарахувати ОСОБА_3 , відповідно до ч.5 ст.72 КК України, в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 17.11.2022 до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави:

- 6468,05 грн. - витрат за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/109-22/12640-БД від 02.02.2023;

- 10 494, 38 грн. - витрат за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/109-22/12641-БД від 07.02.2023;

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_10 від 18.11.2022.

Речові докази:

-змиви РБК, футболку, кофту, штани сірого кольору, труси, носки та гумовий тапок ОСОБА_6 повернути потерпілій ОСОБА_7 ;

-дерев`яну палку знищити;

-ніж із слідами речовини бурого кольору знищити;

-змиви з обох рук, зрізи нігтьових пластин з обох рук, зразок крові ОСОБА_6 зберігати при матеріалах кримінального провадження;

-зразок букального епітелію, змиви з обох рук, зрізи вільних країв нігтьових пластин з обох рук, зразок крові ОСОБА_3 зберігати при матеріалах кримінального провадження;

-куртку кольору «дубок», штани, які було визнано речовими доказами на підставі постанови про визнання речових доказів від 17.11.2022 повернути законному володільцю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з дня отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя