ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/2094/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

представник потерпілої ОСОБА_6 ,

законний представник ОСОБА_7 ,

провівши підготовче судове засідання в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0002844 від 24.07.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Осіївка

Бершадського району Вінницької області, громадянина

України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 27 листопада 2023 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0002844 від 24.07.2023, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Відповідно до частини 3 ст. 35 КПК України на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 листопада 2023 року для розгляду цього кримінального провадження визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 28 листопада 2023 року призначено підготовче судове засідання на 11 грудня 2023 року.

Під час підготовчого судового засідання 11 грудня 2023 року прокурор ОСОБА_3 просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у закритому судовому засіданні. Крім того, звернулась до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без можливості внесення застави.

Представник потерпілої у підготовчому судовому засіданні зазначив, що справу слід призначити до судового розгляду у закритому судовому засіданні та просив прийняти до розгляду цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_7 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди. Також підтримав думку прокурора щодо можливості обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_9 у підготовче судове засідання не прибула, від її законного представника надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Захисник ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні не заперечував щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявив. Водночас звернувся до суду з клопотанням про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час судового засідання підтримав думку захисника про можливість призначення справи до судового розгляду.

На питання головуючого всі учасники судового розгляду підтвердили, що не заперечують проти проведення підготовчого судового засідання за відсутності потерпілої. Щодо інших клопотань, пов`язаних із призначенням обвинувального акта до розгляду, учасники не висловились.

Кримінальне провадження підсудне Дарницькому районному суду м. Києва, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування складено відповідно до положень статей 291, 292 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, істотних порушень вимог КПК України при складанні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, які б перешкоджали призначенню цього обвинувального акта до судового розгляду судом не встановлено, а тому суд дійшов висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Судове засідання у цьому кримінальному провадженні з урахуванням вчиненого правопорушення, яке відноситься до злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканності стосовно неповнолітньої особи, тому з метою запобігання розголошенню відомостей про особисте життя учасників справи, суд вважає за доцільне призначити справу до судового розгляду у закритому судовому засіданні, в яке викликати сторін у справі.

У судове засідання необхідно викликати прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва, обвинуваченого, його захисника та потерпілу, її законного представника та представника потерпілої.

Головуючим було роз`яснено обвинуваченому його право на розгляд провадження стосовно нього колегіальним складом суду, на чому останній наполягав.

Суд вважає за можливе прийняти цивільний позов законного представника потерпілої до розгляду у цьому кримінальному провадженні.

З приводу твердженнь сторони захисту під час судового засідання щодо відсутності вини обвинуваченого, наявність добровольної згоди на статевий акт, необізнаністю щодо віку потерпілої, то суд наголошує, що зазначене не є предметом розгляду під час підготовчого судового засідання, оскільки особливістю цієї стадії є те, що суд не досліджує доведеність обставин, викладених в обвинувальному акті, не оцінює пред`явлене обвинувачення та правильність кваліфікації діяння, інкримінованого особі.

Водночас така оцінка може бути надана виключно під час судового розгляду за наслідком дослідження наданих сторонами доказів, адже ці доводи стосуються суті пред`явленого обвинувачення та його доведеності.

Щодо клопотань учасників під час підготовчого судового засідання.

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 підтримала подане нею клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, просила його задовольнити, зазначила, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, тобто у зґвалтуванні неповнолітньої особи. Прокурор вказала, що строк, продовжений ухвалою слідчого судді від 22.10.2023, закінчується 18.12.2023, однак на сьогоднішній день продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та неповнолітню потерпілу у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. У зв`язку з наведеним, прокурор просила обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 60 днів, без можливості внесення застави. Прокурор зауважила, що інші, більш м`які, ніж тримання під вартою, запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Представник потерпілої ОСОБА_6 , думку якого підтримала законний представник потерпілої ОСОБА_10 , наполягали на задоволенні клопотання, оскільки ризики зазначені прокурором не втратили своєї актуальності.

Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Сторона захисту вказала, що будь-яких даних на підтвердження можливості ОСОБА_5 переховуватись від суду, впливати на учасників кримінального провадження або чинити на них тиск, вчинити інше кримінальне провопорушення прокурором не надано, як і не обґрунтовано неможливість застосування до ОСОБА_5 інших, більш м`яких запобіжних заходів. Також захисник зазначив, що сторона захисту не погоджується з висунутим обвинуваченням та обставини справи повністю спростовують зазначене у обвинувальному акті. На підставі наведеного, захисник просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 . Водночас сторона захисту вважала доцільним застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який буде домірним для обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію захисника, щодо клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував з підстав викладених захисником.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши заявлені клопотання та долучені до них матеріали, дійшов таких висновків.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, підозрюваного, обвинуваченого (п.п. 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Так, вказане кримінальне провадження знаходиться на стадії судового провадження, зокрема підготовчого провадження, метою якого відповідно до глави 27 КПК України є вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду.

Оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер та тяжкість кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, вирішуючи питання щодо можливості обрання запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

В ході розгляду цього клопотання суд дійшов висновку, що ризики, встановленні при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу та продовження строку його дії, не зменшились, продовжують існувати, та у судовому засіданні прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Так, з урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, яке інкриміноване ОСОБА_5 , а саме вчинення кримінального правопорушення, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, при цьому вказаний злочин відповідно до ст. 12 КК України класифікується як особливе тяжке кримінальне правопорушення та відноситься до кримінальних правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, тому ризик переховування від суду є реальним.

Окрім цього, під час розгляду клопотання судом не було встановлено міцних соціальних зв`язків і тому числі за місцем проживання, що могли впливати на ОСОБА_5 та забезпечити належну процесуальну поведінку останнього і виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків ( ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі не перебував, ніде не працював, неповнолітніх дітей та батьків на утриманні немає).

Вказані обставини вказують на відсутність сімейних обов`язків, які дозволяють йому переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, і тривалий час не повертатися до місця постійного проживання, з метою приховування свого місця перебування та таким способом уникати кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення

Таким чином, враховуючи, що існує ймовірність притягнення його до кримінальної відповідальності з призначенням покарання у виді реального позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, відсутні будь-які стимулюючі фактори, які могли б запобігли цьому, тож суд погоджується із доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який існував на час застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу під час досудового розслідування та на час розгляду цього клопотання не припинив існувати.

У той же час слушним є і ризик впливу на потерпілу та свідків, деякі з них, як і потерпіла, є неповнолітніми. Зважаючи на те, що судовий розгляд ще не розпочато та зазначені особи безпосередньо судом ще не допитані.

У той же час, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України), тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Таким чином, факт направлення обвинувального акта до суду та призначення підготовчого судового засідання не зменшує ризик можливого незаконного впливу на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, а навпаки збільшує вірогідність його, адже ОСОБА_5 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе вступати у позапроцесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни наданих слідству показань, у тому числі з метою його виправдання та уникнення відповідальності.

Отже, суд вважає, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілу є реальним та зумовлює необхідність запобіжного заходу.

Суд також погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Стороною обвинувачення обґрунтовується існування цього ризику тим, що ОСОБА_5 раніше судимий вироком Оболонського районного суду міста Києва від 13.02.2023 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із звільненням від відбування призначеного йому покарання з випробуванням на строк 2 роки. Прокурор вказує, що ОСОБА_5 під час іспитового строку вчинив новий особливо тяжкий умисний злочин. На переконання представника сторони обвинувачення, вказане може свідчити про те, що обвинувачений може продовжити злочину діяльність.

Захисник зазначив, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів, які б вказували на наміри ОСОБА_5 вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки перебуваючи під домашнім арештом останній жодних кримінальних правопорушень не вчиняв.

Що стосується наявності вказаного ризику, слід зазначити, що обвинувачений, будучи обізнаним про наявність щодо нього вироку суду, відповідно до якого останній звільнений від відбування покарання з іспитовим строком, натомість ОСОБА_5 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та менш ніж через півроку вчинив новий злочин. Зважаючи на те, що обвинувачений не працевлаштований, джерел доходу у нього не має, останній може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

Отже, враховуючи надані матеріали, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому суд вважає обґрунтованою необхідність у застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Сторона захисту просила застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Водночас суд зауважує, що домашній арешт, хоч і полягає у забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, проте в обставинах цього кримінального провадження не буде досить дієвим.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням наведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд вважає, що обставини, які враховувались під час досудового розслідування в ході обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 після направлення обвинувального акта не суду не змінилися, і підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, відсутні.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наведених обставин, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , захисником не надано та судом на теперішній час не встановлено.

Отже, на переконання суду запобігти існуючим ризикам неможливо шляхом застосування щодо обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Прокурор також заперечувала проти обрання альтернативного запобіжного заходу.

Суд також при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування (ч. 4 ст. 183 КПК України).

При визначенні розміру застави, суд бере до уваги обставини, які викладені в обвинувальному акті, тяжкість злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_5 та індивідуальні особливості обвинуваченого, через те вважає за необхідне не застосовувати заставу до обвинуваченого ОСОБА_5 .

Таким чином, з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, запобіганню можливого переховування від суду, впливу на потерпілу чи свідків, вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

З огляду на викладене та керуючись статтями 177, 182, 183, 314-316 КПК України, суд

постановив:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0002844 від 24.07.2023, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, на 13 годину 15 хвилин 26 грудня 2023 року.

Судовий розгляд здійснювати у закритому судовому засіданні у складі колегії суддів.

Прийняти цивільний позов законного предствника потерпілої ОСОБА_7 до розгляду.

Для участі у судовому засіданні викликати сторони кримінального провадження: прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва, обвинуваченого, його захисника та потерпілу, її законного представника та представника потерпілого.

У задоволенні клопотання захисника про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 08 лютого 2024 року включно.

Ухвала підлягає оскарженню до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення ухвали в частині обрання запобіжного заходу.

Суддя ОСОБА_1