Справа № 639/455/23
Провадження №1-кп/639/461/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 жовтня 2023 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000534 від 13.06.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Коротич Харківського району Харківської області, громадянина України, не одруженого, має на утриманні малолітню дитину, з середньою спеціальною освітою, до затримання офіційно не працював, що зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13.06.2023 приблизно о 16 годині 45 хвилин ОСОБА_6 перебував за адресою: м. Харків, вул. Китаєнко, 10, де помітив раніше йому незнайому ОСОБА_4 , у якої в руках знаходився мобільний телефон «Samsung-A 315F».

Саме в той час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння поміченим ним мобільним телефоном «Samsung-A 315F», належного ОСОБА_4 , у період воєнного стану, поширеного на території України, де підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаними про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який діє по теперішній час.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 оцінивши ситуацію, що склалася, спочатку підійшов до ОСОБА_4 , та усвідомлюючи протиправність свого злочинного задуму, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, за рахунок викрадення чужого майна, використовуючи фактор несподіванки, зненацька для останньої відкрито, шляхом ривку вихопив з правої руки потерпілої мобільний телефон «Samsung-A 315F», належний ОСОБА_4 .

Таким чином ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав за необхідне, для відкритого заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану.

Після цього, ОСОБА_6 , відкрито заволодівши вище вказаним майном, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим в подальшому на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 1706 грн. 20 коп., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 3186/23 від 03.08.2023.

Крім того, ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел на незаконне придбання та подальше зберігання з метою подальшого особистого вживання без мети збуту психотропної речовини, при невстановлених в ході досудового розслідування обставин, у невстановленому місці та у невстановлений період часу, але не пізніше 13.06.2023 придбав у особи (осіб), особистість якої (яких) процесуально встановити в ході досудового розслідування не виявилось за можливе, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP».

Таким чином, у вказаний вище період часу ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав за необхідне, для незаконного придбання психотропної речовини з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту.

Відразу ж після цього, ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії у сфері обігу психотропних речовин, маючи умисел на незаконне зберігання придбаної перед цим психотропної речовини з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту, почав здійснювати її зберігання при собі, поклавшифрагмент тканини з порошкоподібною речовиною білого кольору та порожній прозорий зіп-пакет до правої передньої кишені джинсових шортів, які були вдягнені на ньому.

Таким чином ОСОБА_6 у зазначений спосіб почав незаконно зберігати придбану ним психотропну речовину PVP, з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту.

Протиправні, злочинні дії ОСОБА_6 , пов`язані з незаконним зберіганням вищевказаної психотропної речовини, були припинені 14 червня 2023 року у період часу з 00 год. 35 хв. по 02 год. 45 хв., в порядку ст. 208 КПК України, за адресою: м. Харків, проспект Любові Малої 45, старшим слідчим СВ BП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, де під час проведення особистого обшуку затриманої особи, оперуповноваженим СКП ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, виявлено і вилучено: з правої передньої кишені джинсових шортів, які були вдягнені на гр. ОСОБА_6 , фрагмент тканини з порошкоподібною речовиною, білого кольору та порожній, прозорий зіп-пакет.

Виявлена та вилучена у ОСОБА_6 речовина, масою 0,6056 г, та нашарування речовини, що знаходиться на внутрішній поверхні наданого на дослідження зіп-пакету, містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонений - PVP.

Маса PVP, в перерахунку на масу представленої речовини (сухого залишку), склала: 0,4926 г та 0,0043 г, загальна маса: 0,4969 г, що підтверджено висновком експертизи №СЕ-19/121-23/13923-НЗПРАП від 07.07.2023.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України № 634 від 29.07.2010) із змінами внесеними згідно з наказами Міністерства охорони здоров`я № 253 від11.04.2012, № 280 від 15.05.2015, № 2806 від 04.12.2020, PVP масою від 0,15 г до 1,5 г складає розмір від невеликого до великого розміру, тобто становить розмір психотропної речовини, за придбання та зберігання якої настає відповідальність за ч. 1 ст. 309 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 309 КК України, у повному обсязі, заявив про щире каяття та пояснив, що дійсно вчинив зазначене кримінальне правопорушення за викладених вище обставин, що встановлені судом. Фактичні обставини справи в цій частині не оспорював. Просив суворо його не карати.

Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення, а також захисник.

Беручи до уваги визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи в цій частині обвинувачення, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого, а також стосовно судових витрат та речових доказів.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в обсязі пред`явленого обвинувачення в цій частині є доведеною. Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Разом із тим, ОСОБА_6 не визнав своєї винуватості в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 186 КК України.

В ході допиту пояснив, що 13.06.2023 він йшов по вулиці, зустрів раніше йому не знайомого чоловіка, у якого в цей час була словесна перепалка з жінкою. Чоловік спитав у ОСОБА_6 , чи потрібен йому мобільний телефон за 750 грн. У нього з собою було лише 540 грн., він вирішив придбати телефон, при цьому він зрозумів, що телефон належить жінці, з якою була перепалка у незнайомого чоловіка. Жінка під час цієї розмови перебувала неподалік. Він віддав гроші чоловіку, але телефона не отримав. ОСОБА_6 пішов за чоловіком, який біля зупинки транспорту надав йому паспорт та сказав, що телефон можна забрати у жінки. Він підійшов до жінки (потерпілої), зачекав, доки вона поговорить по телефону, попросив у неї телефон, після чого вона передала йому телефон, який він поклав в кишеню, а він надав їй паспорт, що йому передав незнайомий чоловік. Після чого ОСОБА_6 місце події залишив швидким кроком, поїхав до свого товариша, де його фактично затримали. Гроші потерпілій він не надавав. Вважає це непорозумінням. Він вважав, що передача йому паспорту забезпечить передачу потерпілою йому телефону. Також він міркував, що чоловік є хлопцем або чоловіком потерпілої. Стверджує, що не казав потерпілій, шо він зателефонує чоловіку, який надав йому паспорт. Потерпіла нічого йому не говорила під час та після подій. Біля потерпілої він перебував півтори хвилини. Телефон він у потерпілої не виривав. Потерпіла була в нетверезому стані та, розмовляючи по телефону, повідомляла комусь про конфлікт із хлопцем. Телефон він планував залишити собі, оскільки йому він був потрібен та він того дня намагався в ломбарді придбати телефон. Обвинувачений зазначив, що вважає нормальним для себе такий порядок придбання телефону (на вулиці). До передання грошей та при їх передачі телефону він не бачив. Для нього також не було важливо, що за телефон він купує.

Обвинувачений та захисник ОСОБА_5 просили виправдати ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 186 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_6 своєї винуватості в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 186 КК України, його винуватість у його вчиненні повністю підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_4 , будучи допитаною в судовому засіданні, пояснила, що 13.06.2023 біля 16-30 год. вона перебувала за кіоском біля зупинки громадського транспорту. Перед цим на неї було здійснено напад іншою особою, в неї забрали гаманець. Вона зателефонувала своїй матері, щоб розповісти про те, що сталося. Раптово до неї підбіг раніше їй незнайомий чоловік, а саме ОСОБА_6 , потім він надав їй в руки паспорт невідомої їй особи та повідомив, що бачив всю ситуацію, запропонував зателефонувати особі, яка напала на неї, повідомив, що знає цю особу. Вона була у шоковому стані. ОСОБА_6 неодноразово просив її надати телефон для здійснення дзвінку. Після чого, залишивши паспорт у потерпілої, взяв у неї з рук належний їй мобільний телефон та швидко зник. Вона навіть не встигла помітити, як особа зникла з її очей. В той день вона вживала алкогольні напої, але перебувала у нормальному стані, п`яною себе не вважає. Як саме відбулася передача телефону, потерпіла не пам`ятає. ОСОБА_6 надавав їй паспорт та говорив, що він нікуди не втече. Спілкування з ним продовжувалося 5-7 хвилин. На даний час шкода не відшкодована. Телефон коштував при придбанні приблизно 7000 гривень, придбаний він був у 2021 році.

Також в ході судового розгляду та судових дебатах ОСОБА_4 повідомила, що не має претензій до ОСОБА_6 , шкоду їй відшкодовано, а тому вона просить призначити йому несуворе покарання без ізоляції від суспільства.

Крім того, судом задоволено клопотання захисту про допит в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , який є підозрюваним в іншому кримінальному провадженні, потерпілою в якому є ОСОБА_4 , за фактом заволодіння її грощовими коштами та документами 13.06.2023, безпосередньо перед подіями, які є предметом даного судового розгляду.

Разом із тим, ОСОБА_8 в силу ст. 63 Конституції України від надання показань відносно себе відмовився.

Суд зазначає, що інформація, повідомлена ОСОБА_7 до початку його допиту (в ході встановлення особи), до приведення його до присяги свідка не може вважатися належним доказом в контексті положень КПК України, а тому не бере їх до уваги.

Також судом було досліджено письмові докази у кримінальному провадженні.

Так, 13.06.2023 ОСОБА_4 звернулась до ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області із заявою про кримінальне правопорушення, в якій просила вжити заходи до двох осіб, одна з яких нанесла їй тілесні ушкодження, а інша заволоділа належним потерпілій мобільним телефоном Samsung (к/п, а.с.8).

В ході огляду місця події 13.06.2023 зафіксовано обстановку на ділянці місцевості за адресою: АДРЕСА_2 . Вилучено паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та медичну довідку щодо придатності керування транспортним засобом № 630727 (к/п, а.с. 10-11).

В ході пред`явлення особи для впізнання 13.06.2023 потерпіла ОСОБА_4 серед інших осіб впізнала ОСОБА_6 як особу, яка 13.06.2023 о 16-45 за адресою: м. Харків, вул. Китаєнка, 10, відкрито заволоділа її майном (к/п, а.с. 24-27).

В ході затримання ОСОБА_6 (протокол від 14.06.2023, фактичний час затримання 13.06.2023 о 23-35 год.) у останнього з правої передньої кишені шортів вилучено фрагмент тканини з порошкоподібною речовиною білого кольору, порожній зіп-пакет, з лівої передньої кишені шортів мобільний телефон у корпусі червоного кольору SM-A315F/DS, imei НОМЕР_1 (к/п, а.с. 36-39).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого № 248 від 14.06.2023 (05-00 год.) стан ОСОБА_6 тверезий (к/п, а.с. 64).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого № 249 від 14.06.2023 (05-20 год.) стан ОСОБА_4 твереза (к/п, а.с. 66).

В ході огляду судом відеозаписів з камери спостереження, розташованих на зупинці громадського транспорту за адресою: м. Харків, вул. Китаєнка, 8 встановлено, що на носії знаходяться два відеозаписи. На відеозаписі «Камера2_543 ОСОБА_10 , 8_543 Китаенко, 8_0000_0109_1_1G», починаючи з 16:51:53 зафіксовано потерпілу ОСОБА_4 , яка в подальшому починає спілкування з чоловіком, вдягнутим в чорну футболку, чорні шорти, кепку, кросівки та має рюкзак чорного кольору на плечах. В період часу з 16:55 год. до 16:57 год. ОСОБА_4 та невідомий чоловік фізично взаємодіють (чоловік утримує ОСОБА_4 на землі) на території за торгівельними кіосками та між ними. О 17:00:05 в кадрі з`являється ОСОБА_6 та прямує за кіоск (в напрямку, де востаннє було зафіксовано на відеозаписі ОСОБА_4 ) О 17:04:05 з-за кіоску з`являється ОСОБА_6 та швидко пробігає між кіосками. О 17:04:41 ОСОБА_4 виходить з-за кіоску.

На відеозаписі із назвою «Камера2_Китаенко-_Китаенко-_5627_5943_982847.mp4» відображено дорогу та кут кіоску. Починаючи з 16:56:54, зображений конфлікт, в тому числі фізичний, між невідомим чоловіком та ОСОБА_4 . О 16:57:24 в кадрі з`являється ОСОБА_11 , помічає. Невідомий чоловік відходить від ОСОБА_4 та о 16:57:30 підходить до ОСОБА_6 , між ними починається діалог. О 16:57:38 ОСОБА_4 підходить до ОСОБА_6 та невідомого чоловіка, між ними починається діалог. Після чого ОСОБА_6 разом з невідомим чоловіком йдуть з поля зору камери, ОСОБА_4 залишається на тому ж місці.

В судовому засіданні як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_6 пояснили, що саме вони зображені на досліджених судом відеозаписах (к/п, а.с. 73-89).

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №3186/23 від 03.08.2023, ринкова вартість мобільного телефону марки «Samsung A-31 (SM-A315F/DS) 64 Gb, що перебував у використанні, з урахуванням зносу, станом на 13.06.2023 становила 1706 грн. 20 коп. (к/п, а.с. 93-99).

За змістом ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Сукупність досліджених судом доказів показань обвинуваченого, потерпілої, протоколів слідчих дій, висновків експертиз та інших письмових доказів дає суду підстави беззаперечно визнати винуватість ОСОБА_6 у вчиненні грабежу (відкритого заволодіння чужим майном) відносно потерпілої ОСОБА_4 , вчиненого в умовах воєнного стану.

При цьому показання ОСОБА_6 , що він фактично придбав телефон потерпілої, суд розцінює як захисну позицію обвинуваченого, спрямовану на намір уникнути покарання за тяжкий злочин, оскільки доказів передання грошових коштів не лише потерпілій, а і будь-якій іншій особі за належний ОСОБА_4 телефон суду не надано, як і доказів добровільної згоди потерпілої на вибуття телефону з її володіння.

Також про наявність умислу на заволодіння телефоном потерпілої свідчить і поведінка ОСОБА_6 після такого заволодіння, а саме той факт, що він покинув місце події в темпі бігу, що свідчить про його бажання уникнути будь-якого переслідування.

Звертає увагу суд і на нелогічність показань ОСОБА_6 щодо механізму нібито придбання ним телефону у незнайомого чоловіка, без огляду телефону та ознайомлення з його характеристиками, без оформлення платіжних документів, з переданням грошей одній особі та отриманням майна у іншої, яка своєю поведінкою очевидно не висловлювала бажання бути позбавленою мобільного телефону. Така поведінка вочевидь не є нормальною в цивілізованому суспільстві, а тому позиція обвинуваченого щодо умислу саме на законне придбання телефону зазначеним чином та відсутності умислу на грабіж є такою, що сприймається судом критично.

Відтак, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, є доведеною.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він до кримінальної відповідальності не притягувався; до затримання офіційно не працював; неодружений, має на утриманні малолітню дитину; має місце реєстрації та місце постійного проживання; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер, ступінь тяжкості та форму вини вчинених кримінальних правопорушень, які є: за ч. 4 ст. 186 КК України тяжким злочином, за ч. 1 ст. 309 КК України кримінальним проступком; відношення обвинуваченого до скоєних кримінальних правопорушень, їх конкретні обставини; особу винного, його вік; відсутність об`єктивних даних про стан здоров`я, відсутність обставин, що обтяжує покарання, а також обставину, що пом`якшує покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, позицію потерпілої щодо призначення покарання.

Суд вважає, що ОСОБА_6 повинно бути призначене покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі. При цьому, беручи до уваги той факт, що ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності притягується вперше, а також позицію потерпілої, яка повідомила, що шкоду їй відшкодовано, претензій до обвинуваченого вона не має та просить призначити йому несуворе покарання, суд вважає доцільним призначити йому покарання за даним епізодом в мінімальному розмірі, передбаченому ч. 4 ст. 186 КК України.

За ч. 1 ст. 309 КК України покарання повинно бути призначене у виді обмеження волі.

Остаточне покарання ОСОБА_6 призначається за сукупністю кримінальних правопорушень (ч. 1 ст. 70 КК України).

Разом із тим, підстав для застосування ст. 69 КК України та призначення обвинуваченому покарання у розмірі, нижчому за найнижчу межу покарання, передбаченого санкцією відповідної норми Особливої частини КК України, суд не вбачає через невстановлення обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , зокрема, за ч. 4 ст. 186 КК України. Відтак, відсутні і підстави для застосування положень ст. 75 КК України, оскільки остаточне покарання, що призначається обвинуваченому, є більшим, ніж найбільший розмір покарання, від відбування якого особа може бути звільнена з випробуванням.

Також до набрання вироком законної сили підлягає продовженню запобіжний захід у вигляді тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, необхідно зарахувати у строк покарання ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення з 13.06.2023 (дата затримання в порядку ст. 208 КПК України) до дня постановлення вироку.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 згідно ст. 124 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 4 ст. 186 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбування ОСОБА_6 покарання обчислювати з дня постановлення вироку, тобто з 04 жовтня 2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 13.06.2023 (дата фактичного затримання) по 03.10.2023 року включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили продовжити відносно ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати у кримінальному провадженні, а саме:

на користь судового експерта ОСОБА_12 в розмірі 260 (двісті шістдесят) гривень (к/п, а.с. 92);

на користь держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в розмірі 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) гривень (к/п, а.с. 139).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.07.2023 на речові докази (к/п, а.с. 54-55).

Речові докази: фрагмент тканини з порошкоподібною речовиною, порожній зіп-пакет знищити (к/п, а.с. 133); мобільний телефон Samsung SM-A315F/DS в металевому корпусі червоного кольору, imei: НОМЕР_1 повернути потерпілій ОСОБА_4 , DVD-диск з відеозаписом з камер відеоспостереження зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому, захиснику, потерпілій право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, а обвинуваченому також право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1