ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2307/23 Справа № 202/6270/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000656, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка, Солонянського району, Дніпропетровської області, українцю, громадянину України, одруженого, офіційно не працевлаштованого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 23 лютого 2018 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2023 року задоволено клопотання слідчого та продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 08 листопада 2023 року включно, з залишенням без змін розміру застави в 200 (двісті) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає, 536 800 (п`ятсот тридцять шість тисяч вісімсот) гривень.

Слідчий суддя вважав доведеним необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, при цьому наявні ризики переховування від органу досудового розслідування, незаконного впливу на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінальне правопорушення. Слідчий суддя, огляду на вищевикладені мотиви, також не знайшов підстав для застосування до ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

В апеляції:

- захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати підозрюваному ОСОБА_5 у вигляді нічного домашнього арешту.

В обґрунтування вказує, що підозрюваний ОСОБА_5 має на утриманні малолітню дитину та дружину, постійне місце проживання та роботи. Вказує, щодокази, які долучені до клопотання слідчого не є об`єктивними та достатніми для ствердження про обґрунтованість підозри, а також про відсутність перелічених ризиків, а отже, свідчать про безпідставність застосування до ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу.

Окрім цього захисник зауважує, що за майже шість місяців, які ОСОБА_5 провів під вартою, органом досудового розслідування було проведено лише одну процесуальну дію зміну підозри, в той час, як сторона захисту надала більше двадцяти клопотань про проведення інших слідчих дій.

Заслухавши сторони кримінального провадження, підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 були належним чином досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку даного запобіжного заходу, та обґрунтований висновок про існування обставин, які виправдовують подальше перебування його під вартою.

Так, при продовженні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою враховано, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного з реалізацією наркотичних засобів та психотропних речовин за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна, раніше судимий, офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, а отже, продовжують існувати ризики переховування підозрюваного ОСОБА_5 від суду та слідства, незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, враховуючи те, що підозрюваний займається незаконною діяльністю тривалий час.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Отже, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує захисник, не забезпечать належної його процесуальної поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, є найбільш прийнятним за наявних умов.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Даний висновок також не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Посилання захисника на те, що докази, які долучені до клопотання слідчого не є об`єктивними та достатніми для ствердження про обґрунтованість підозри, то вони фактично зводяться до оцінки доказів та вирішення питань доведеності чи недоведеності вини підозрюваного в інкримінованих злочинах, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і на даному етапі кримінального провадження ці питання не розглядаються.

З огляду на викладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Разом з цим є слушними зауваження захисника щодо тривалості перебування підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, а тому колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу органу досудового розслідування на необхідність дотримання розумних строків здійснення досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000656, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4