Провадження № 1-кп/127/671/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2023 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представників потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_10 ,

заставодавця ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 05 червня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000451 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, працюючого водієм в ТОВ «ВКП «ТЕРЕЗИ», одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Близько 09 години 20 хвилин 05 червня 2023 року, водій ОСОБА_4 , будучи 19.09.2023 рішенням Вінницького міського суду позбавлений права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік, керуючи автомобілем «ЗИЛ 441510 ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_1 , у складі з спеціалізованим напівпричепом-цементовозом «ТЦ 10А», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись поблизу буд. 37 по вул. Гонти у м. Вінниці, у напрямку вул. Київської, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не відреагував на зупинку перед пішохідним переходом попутного автомобіля «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_3 , не переконався у тому, що на пішохідному переході немає пішоходів, об`їхав вказаний автомобіль з правої сторони, виїхавши правими колісьми на тротуар, продовжив рух та допустив наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину в межах нерегульованого пішохідного переходу зліва-направо по напрямку руху автомобіля.

Внаслідок наїзду неповнолітній пішохід ОСОБА_12 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №452 від 05.07.2023 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 виявлено сполучну травму голови, тулуба та кінцівок у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: ран, синців та саден голови, поширеного крововиливу в м`які тканини голови, множинних переломів склепіння та основи черепа, розміщення головного мозку; закритої тупої травми грудей та живота: множинних синців та саден грудей, множинних переломів ребер та перелому лівої ключиці, множинних забоїв та розривів тканини легень, множинних розривів печінки, селезінки та нирок; закритої хребетно-спинномозкової травми: саден, синців та крововиливів в ділянці спини, переломів остистих відростків 1 - го - 7 - го грудних хребців; множинних синців та саден кінцівок, перелому правого стегна, відкритого переломо-вивиху правого гомілково-ступневого суглоба.

Виявлена при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 сполучна травма голови, тулуба та кінцівок має ознаки тяжкого тілесного ушкодження як небезпечного для життя в момент заподіяння.

Смерть ОСОБА_12 настала від сполучної травми голови, тулуба та кінцівок у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, закритої тупої травми грудей та живота, закритої хребетно-спинномозкової травми та травми кінцівок. Між смертю ОСОБА_12 та сполучною травмою голови, тулуба та кінцівок є причинний зв`язок.

Згідно з висновком експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/102-23/10420-ІТ від 10.07.2023 ходова, гальмівна та рульова системи автомобіля «ЗИЛ 441510 ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_1 перебували у технічно-справному стані.

Відповідно до висновку експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/102-23/10421-IT від 10.07.2023 гальмівна система напівпричепа-цементовоза «ТЦ 10А», державний номерний знак НОМЕР_2 перебувала у технічно-справному стані.

Згідно з висновком автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/102-23/12771-IT від 17.07.2023 в даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля «ЗИЛ 441510 ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_1 , у складі з спеціалізованим напівпричепом-цементовозом «ТЦ 10А», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_4 з технічної точки зору регламентувалися вимогами п.п. 10.1, 18.4 Правил дорожнього руху.

В ситуації, яка склалася, водій автомобіля «ЗИЛ 441510 ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_1 , у складі з спеціалізованим напівпричепом-цементовозом «ТЦ 10А», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_4 мав технічну можливість зменшити швидкість та зупинитися до смуги руху пішоходів шляхом виконання вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху.

В ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля «ЗИЛ 441510 ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_1 , у складі з спеціалізованим напівпричепом-цементовозом «ТЦ 10А», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. 18.4 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином водій ОСОБА_4 порушив вимоги пунктів 2.1(a), 10.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями), згідно до яких:

п. 2.1(a) - «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а.) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії»;

п.10.1 - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»

п.18.4 - «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення ОСОБА_4 вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України знаходиться у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками - настанням смерті ОСОБА_12 .

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винуватість визнав, щиро розкаявся та суду повідомив, що працює водієм цементовозу в ТОВ-ВК «Терези». Зранку 05 червня 2023 року він приступив до роботи та виконував свої трудові обов`язки, а саме завантажившись цементом виїхав розвозити цемент. Рухаючись по вул. Гонти у м. Вінниці в напрямку вул. Київська, перед нерегульованим пішохідним переходом по вул. Гонти, 37 зупинилося два легкових автомобілі пропускати пішоходів. Оскільки він пізно відреагував на їх зупинку, щоб уникнути зіткнення з даними автомобілями, він вирішив прийняти в право та об`їхати дані автомобілі з правої сторони. Здійснюючи вказане, він виїхав на тротуар, в цей час потерпіла ОСОБА_12 майже перейшла дорогу та знаходилась біля тротуару, внаслідок чого здійснив наїзд на потерпілу. ОСОБА_4 повідомив, що на момент вчинення ДТП він був позбавлений права керування транспортними засобами на підставі постанови суду від 08.08.2022 року, якою його визнано винуватим за ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Зазначив, що продовжував працювати без права керування, оскільки не мав іншого виходу та потребував роботи, зазначивши, що на роботі знали, що він позбавлений права керування транспортними засобами. Зазначив, що провину визнає, щиро розкаюється, просить вибачення у родини загиблої. Цивільні позови визнає в повному обсязі. Відшкодував матеріальну шкоду у повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що має двох дітей. ОСОБА_12 була її старшою донькою. 05 червня 2023 року її донька ОСОБА_12 навчалась на першому курсі Вінницького фахового коледжу економіки та прямувала на навчання. ОСОБА_6 отримала телефонний дзвінок від працівників поліції, які їй повідомили, що донька загинула на місці ДТП. Повідомила, що обвинувачений вибачався і в судовому засіданні і поза ним, однак дитину їх ніхто не поверне. Матеріальна шкода їй відшкодована у повному обсязі обвинуваченим, моральна частково. Моральну шкоду обґрунтовувала стражданнями від загибелі дитини. При визначенні міри покарання, просила призначити реальне покарання. Цивільний позов підтримала, просила його задоволити з мотивів викладених у позові.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_6 є його колишньою дружиною, а ОСОБА_12 їх спільною донькою. 05.06.2023 року йому зателефонували та повідомили, що сталось ДТП та їх донька загинула. На той час він перебував закордоном у Польщі та приїхав тільки на поховання. Обвинувачений просив вибачення декілька разів. Матеріальна шкода відшкодована повністю, моральна відшкодована частково. Цивільний позов ОСОБА_7 підтримав, просив його задоволити з мотивів викладених у позові.

Цивільний відповідач ТОВ ВКП «Терези» в судовому засіданні зазначив, що моральна шкода не може бути предметом безпідставного збагачення, а в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують моральну шкоду в розумінні закону. Враховуючи, що ТОВ ВКП «Терези» частково сплатили моральну шкоду, а обвинувачений беззаперечно визнає свою вину, відшкодував матеріальну шкоду повністю та моральну частково, а також визнає і вимоги позовів про відшкодування моральної шкоди, просив відмовити в задоволенні цивільних позовів в частині стягнення моральної шкоди з ТОВ ВКП «Терези».

Заставодавець ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_4 є її батьком. 07.06.2023 року нею було внесено заставу, згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 07.06.2023 року. При ухваленні остаточного рішення судом, просила перерахувати грошові кошти, внесені як застава, на рахунки потерпілих в рівних частинах, в рахунок погашення цивільного позову.

З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що 05.06.2023 року в ЄРДР зареєстровано відомості, згідно з якими 05.06.2023 року близько 09:20 години, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ЗИЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 у складі з спеціалізованим напівпричепом (цементовоз), державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_12 , 2006 року народження, яка перетинала проїзну частину в межах нерегульованого пішохідного переходу зліва-направо по напрямку руху автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_12 від отриманих травм загинула на місці пригоди.

З висновку експерта № СЕ-19/102-23/10421-ІТ від 10.07.2023 року слідує, що на момент експертного огляду робоча гальмівна система напівпричепа- цементовоза «ТЦ 10А», державний номер НОМЕР_2 знаходиться у працездатному стані.

У деталях та вузлах робочої гальмівної системи напівпричепа-цементовоза «ТЦ 10А», державний номер НОМЕР_2 на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного напівпричепа-цементовоза до початку розвитку події ДТП не виявлено.

З висновку експерта № СЕ-19/102-23/10420-ІТ від 10.07.2023 року вбачається, що на момент експертного огляду рульове керування, робоча гальмівна автомобіля «ЗИЛ 441510 ЗНГ», державний номер НОМЕР_1 знаходяться у працездатному стані.

У деталях та вузлах рульового керування, робочої гальмівної системи автомобіля «ЗИЛ 441510 ЗНГ», державний номер НОМЕР_1 на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/102-23/12771-ІТ від 17.07.2023 року:

1. Наїзд на пішохода ОСОБА_12 автопоїздом в складі автомобіля ЗиЛ-441510 ЗНГ держ.номер НОМЕР_1 та напівпричепа ТЦ-10А держ.номер НОМЕР_2 стався на проїзній частині вул. Гонти м. Вінниці на смузі руху в напрямку вул. Київської.

Встановити більш точно розташування місця наїзду на пішохода на проїзній частині з розмірною прив`язкою до елементів дорожнього облаштування (в поперечному напрямку) не видалось можливим в зв`язку з відсутністю в наданих експерту матеріалах суттєвих (достатніх з експертної точки зору) слідових ознак трасологічного характеру.

2. В заданій дорожній обстановці, дії водія автопоїзда в складі автомобіля ЗиЛ-4415 10 ЗНГ держ.номер НОМЕР_1 та напівпричепа ТЦ-10А держ.номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п. 10.1, 18.4 Правил дорожнього руху, зміст яких викладений в дослідницькій частині.

В заданій дорожній обстановці, дії пішохода можуть бути оцінені органами слідства (суду) самостійно відповідно до вимог розділу 4 «Обов`язки і права пішоходів» Правил дорожнього руху, для чого спеціальних знань у галузі автотехніки не потрібно.

3,4. В ситуації, яка склалася, при вказаних у постанові про призначення експертизи комплексі технічних величин, водій автопоїзда в складі автомобіля ЗиЛ-441510 ЗНГ держ.номер НОМЕР_1 та напівпричепа ТЦ-10А держ.номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 мав технічну можливість зменшити швидкість та зупинитися до смуги руху пішоходів шляхом виконання вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху.

5. В ситуації, яка склалася, при вказаних у постанові про призначення експертизи комплексі технічних величин, в діях водія автопоїзда в складі автомобіля ЗиЛ-441510 ЗНГ держ.номер НОМЕР_1 та напівпричепа ТЦ-10 А держ.номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. 18.4 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку експерта № 452 від 05.07.2023 року:

1. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 виявлено сполучну травму голови, тулуба та кінцівок у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: ран, синців та саден голови, поширеного крововиливу в м`які тканини голови, множинних переломів склепіння та основи черепа, розміжчення головного мозку; закритої тупої травми грудей та живота: множинних синців та саден грудей, множинних переломів ребер та перелому лівої ключиці, множинних забоїв та розривів тканини легень, множинних розривів печінки, селезінки та нирок; закритої хребетно-спинномозкової травми: саден, синців та крововиливів в ділянці спини, переломів остистих відростків 1-го - 7-го грудних хребців; множинних синців та саден кінцівок, перелому правого стегна, відкритого переломо-вивиху правого гомілково-ступневого суглоба. Усі виявлені ушкодження утворилися в короткий проміжок часу при комбінованій динамічній (удар) та при статичній (стискання) дії тупих твердих жорсткої конструкції предметів з різною величиною потужності їх впливу, як з обмеженою (вузькою), так і з переважаючою (широкою) контактуючими поверхнями.

2. Характер, локалізація, морфологія та об`єм ушкоджень, виявлених на тілі потерпілої ОСОБА_12 , в повній мірі можуть відповідати комплексу ушкоджень, що зазвичай утворюються при автомобільній травмі, внаслідок лобового зіткнення (наїзду) вантажного транспортного засобу з пішоходом.

3. Виявлена при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 сполучна травма голови, тулуба та кінцівок згідно п.2.1.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» має ознаки тяжкого тілесного ушкодження як небезпечного для життя в момент заподіяння.

4. Смерть ОСОБА_12 настала від сполучної травми голови, тулуба та кінцівок у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, закритої тупої травми грудей та живота, закритої хребетно-спинномозкової травми та травми кінцівок. Між смертю ОСОБА_12 та сполучною травмою голови, тулуба та кінцівок є причинний зв`язок.

5. При судово-медичній експертизі крові від трупа ОСОБА_12 етилового та інших спиртів не виявлено, що може свідчити про її тверезий стан на момент настання смерті. («Висновок експерта» судово-медичної токсикології № 142- від 09.06.2023).

6. Механізм наїзду вантажного автомобіля на пішохода ОСОБА_12 був складним комбінованим, та прогнозовано складався із чотирьох послідовних фаз:

І фаза ДТП - первинний динамічний контакт переднього бамперу автомобіль із правою бічною поверхнею тіла та зовнішньою поверхнею правого стегна потерпілої, яка в момент первинного контакту знаходилася у вертикальному (стоячому), або близькому до такого положенні повернута правою бічною поверхнею тіла до рухомого транспортного засобу.

ІІ фаза ДТП - після первинного контакту у вигляді удару (поштовху) відбулось відкидання тіла ОСОБА_12 по ходу руху автомобіля з осьовим обертання тіла вліво та падіння на дорожнє покриття передньою поверхнею тіла, що могло супроводжуватися певним ковзанням тіла по дорожньому покриттю.

ІІІ фаза ДТП - відбувається переїзд через тіло переднім колесом автомобіля в косо-поздовжньому напрямку від нижніх кінцівок до голови потерпілої, дещо справа-наліво, в момент коли потерпіла знаходилася в горизонтальному положенні лежачи на животі (спиною догори).

IV фаза ДТП - відбувається наступний переїзд голови потерпілої з масивним ушкодженням кісток черепа та головного мозку в момент дії на тіло переважно статичних механічних навантажень, що діяли зі значною силою до моменту повного перекочування переднього колеса автомобіля через тіло потерпілої.

З копії трудової книжки та копії наказу №1-К від 02.01.2002 року вбачається, що ОСОБА_4 прийнятий на роботу до ТОВ-ВКП «Терези» на постійну роботу водієм цементовозу.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , сідловий тягач марки «ЗИЛ 441510 ЗНГ» державний номерний знак НОМЕР_1 , належить ТОВ ВКП «Терези».

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 н/причіп-цементовоз марки «ТЦ А10» державний номерний знак НОМЕР_2 , належить ТОВ ВКП «Терези».

Згідно наказу ТОВ ВКП «Терези» №136, транспортні засоби «ЗИЛ 441510» та «ТЦ 10А», закріплено за водієм ОСОБА_4 .

Транспортний засіб «ЗИЛ 441510», державний номерний знак НОМЕР_1 застрахований страховою компанією ПРАТ «СК «Арсенал страхування», що вбачається з копії витягу полісу № 209911237.

З постанови про визнання предметів речовими доказами по провадженню та приєднання їх до матеріалів провадження від 05.06.2023 року вбачається, що автомобіль «ЗИЛ 441510 ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ ВКП «Терези», адреса реєстрації м. Вінниця, вул. Тарногородського, 46, та напівпричіп-цементовоз «ТЦ 10А», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ТОВ ВКП «Терези», адреса реєстрації м. Вінниця, вул. Кірова, 1А, які поміщено на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих ТЗ ГУНП у Вінницькій області, що розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Г. Арабея, 17; тимчасовий дозвіл на керування ТЗ серії НОМЕР_6 виданий на ім`я ОСОБА_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 на автомобіль «ЗИЛ 441510 ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 на напівпричіп-цементовоз «ТЦ 10А», державний номерний знак НОМЕР_2 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.06.2023 року накладено арешт на речі вилучені в ході огляду місця ДТП від 05.06.2023, а саме на: автомобіль «ЗИЛ 441510 ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ ЗКП «Терези», адреса реєстрації м. Вінниця, вул. Тарногородського, 46, напівпричіп-цементовоз «ТЦ 10А», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ТОВ ВКП «Терези», адреса реєстрації м. Вінниця, вул. Кірова, 1А, які поміщено на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих ТЗ ГУНП у Вінницькій області, що розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Г. Арабея, 17; тимчасовий дозвіл на керування ТЗ серії НОМЕР_6 виданий на ім`я ОСОБА_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 на автомобіль «ЗИЛ 441510 ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 на напівпричіп-цементовоз «ТЦ 10А», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до висновку медичного огляду КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР № 0688 від 05.06.2023 року ОСОБА_4 перебував у тверезому стані.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 05.06.2023 року вбачається, що ОСОБА_4 був затриманий на підставі ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.06.2023 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави.

З платіжної інструкції на переказ готівки № від 07.06.2023 року вбачається, що ОСОБА_11 сплатила заставу за ОСОБА_4 згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 07.06.2023 року.

Відповідно до повідомлення Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» № 4/5626 від 09.06.2023 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 08.06.2023 року було звільнено з Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» на виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 07.06.2023 року.

Згідно тимчасового дозволу серії DT № 212340, виданого 12.08.2022 року, ОСОБА_4 був виданий тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами, у зв`язку з складанням відносно нього протоколів за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 4 ст. 121 КУпАП, строк дії якого не може перевищувати тримісячного строку з часу вилучення посвідчення водія.

Відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 19.09.2022 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно із розпискою потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від 14.07.2023 року, потерпілі отримали від ОСОБА_4 кошти в сумі 361 000 гривень на відшкодування майнової шкоди, а тому не мають вимог щодо відшкодування майнової шкоди до ОСОБА_4 .

Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Аналіз вказаних доказів свідчить, що винуватість ОСОБА_4 є доведеною.

Так, суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ у справі показання обвинуваченого, який в судовому засіданні визнав, що дійсно зранку 05.06.2023 року, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, виконуючи трудові обов`язки, керував автомобілем «ЗИЛ 441510 ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_1 , у складі з спеціалізованим напівпричепом-цементовозом «ТЦ 10А», державний номерний знак НОМЕР_2 . Керуючи транспортним засобом, він порушив Правила дорожнього руху, а саме у момент коли автомобіль, що рухався попереду зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, не був уважним, вчасно не зреагував, не зупинився вслід за ним, а всупереч ПДР почав об`їжджати вказаний автомобіль справа, виїхав частиною автомобіля на тротуар та наїхав на пішохода ОСОБА_12 , яка перетинала проїзну частину в межах нерегульованого пішохідного переходу зліва-направо по напрямку руху автомобіля. Внаслідок вказаних дій, потерпіла загинула на місці події.

ОСОБА_4 добровільно повідомив суду всі обставини вчинення кримінального правопорушення, місце, час та обставини, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди за його участю, в тому числі і порушення ним Правил дорожнього руху України, механізм дорожньо-транспортної події та такі показання повністю узгоджуються з письмовими доказами у справі, а саме висновками експертиз, якими підтверджено всі обставини і причини дорожньо-транспортної події.

Так, п.18.4 Правил дорожнього руху України визначено, якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Вказана норма ПДР чітко регламентує порядок дій водія у випадку зупинки перед нерегульованим пішохідним переходом іншого транспортного засобу. Водій, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись та може продовжити (відновити) рух лише переконавшись у відсутності пішоходів, для яких може бути створена небезпека.

З показань обвинуваченого вбачається, що він діяв всупереч п. 18.4 ПДР, оскільки він рухаючись за автомобілем, що зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом та перед ним, не зменшив швидкість, не зупинився, а почав об`їзд вказаного транспортного засобу справа, фактично продовживши рух всупереч вимог ПДР. При цьому створив небезпеку пішоходу, яка перетинала проїжджу частину по нерегульованому пішохідному переході.

Висновком експерта беззаперечно встановлено, що саме вказане порушення ПДР ОСОБА_4 стало причиною дорожньо-транспортної події, оскільки експерт зазначив, що в діях водія автопоїзда в складі автомобіля ЗиЛ-441510 ЗНГ держ.номер НОМЕР_1 та напівпричепа ТЦ-10 А держ.номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. 18.4 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому експерт зазначив, що в ситуації, яка склалася водій автопоїзда ОСОБА_4 мав технічну можливість зменшити швидкість та зупинитися до смуги руху пішоходів шляхом виконання вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху.

Таким чином доказами у справі підтверджено, що порушення обвинуваченим під час керування транспортним засобом п. 18.4 Правил дорожнього руху призвело до дорожньо-транспортної події наслідком якої стала смерть потерпілої, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи.

Показання ОСОБА_4 та подані суду письмові докази є належним та допустимим доказами у справі, та достатніми для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення та надання правової кваліфікації дій обвинуваченого.

Суд, оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до характеристики виданої ТОВ-ВКП «ТЕРЕЗИ», ОСОБА_4 працює на підприємстві ТОВ-ВКП «Терези» з 2002 року. Протягом 20 років роботи на підприємстві зарекомендував себе сумлінним та добросовісним працівником. Технічно грамотний, має великий досвід роботи та професійної майстерності. Користується повагою та авторитетом.

З характеристики виданої МКП «Управляюча компанія «Київська» № 317 від 09.06.2023 року, ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з дружиною. За час проживання, зі слів мешканців будинку, скарг та нарікань на нього не надходило.

З копії трудової книжки та копії наказу №1-К від 02.01.2002 року вбачається, що ОСОБА_4 прийнятий на роботу до ТОВ-ВКП «Терези» на постійну роботу водієм цементовозу.

Згідно вимоги про судимість від 06.06.2023 року, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив необережний тяжкий злочин, вину визнав, щиро розкаявся, позитивно характеризується, працює, одружений, матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням відшкодував у повному обсязі.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, про що свідчать показання обвинуваченого в судовому засіданні, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, про що свідчить поведінка обвинуваченого під час досудового розслідування та добровільне відшкодування завданих кримінальним правопорушенням збитків, що підтверджено розписками потерпілих та їх показаннями в судовому засіданні.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

При визначені вказаного суд враховує вимоги ч. 3 ст. 67 КК України, згідно із якими при призначенні покарання суд не може визнати такими, що його обтяжують, обставини, не зазначені в ч. 1 ст. 67 КК України.

Вирішуючи питання щодо виду і міри показання суд приймає до уваги конкретні обставини справи, а саме вчинення необережного, але тяжкого злочину, що має тяжкий незворотній наслідок у виді смерті потерпілої, факт того, що внаслідок кримінального правопорушення настала смерть неповнолітньої особи. Суд враховує і дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності та вчинив необережне кримінальне правопорушення, проте був притягнутий до адміністративної відповідальності та знехтував накладеним стягненням. Разом з тим, обвинувачений відшкодував потерпілим матеріальну шкоду завдану кримінальним правопорушенням, щиро розкаявся, активно сприяв у встановлені всіх обставин справі, що є сукупністю пом`якшуючих покарання обставин. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого відсутні. Сукупність вказаних пом`якшуючих обставин та даних про особу обвинуваченого, його вік, поведінку після вчинення кримінального правопорушення, щирий жаль та каяття, що знайшли своє відображення у активних діях з відшкодування шкоди, вибачення перед батьками загиблої, визнання винуватості, є підставою для прийняття судом рішення про можливість застосування ч. 1 ст.69 КК України та призначення основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у виді обмеження волі.

Таке основне покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, і таким, що досягнене мети визначеної ст. 50 КК України.

При вирішенні питання щодо призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суд приймає до уваги наступне.

Обвинуваченим вчинено необережне кримінальне правопорушення. Вказане правопорушення є тяжким злочином з комбінованою формою вини у виді умисного порушення правил дорожнього руху та необережного по відношенню до наслідків. Вказане порушення ПДР є умисним, що свідчить про нехтування обвинуваченим своїми обов`язками водія, тобто особи, що керує джерелом підвищеної небезпеки. Нехтування обвинувачуваним нормами Правил дорожнього руху, умисного порушення ним Правил дорожнього руху призвело до незворотних наслідків у виді смерті потерпілої. Сукупність зазначеного переконує суд необхідності призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

У ході судового провадження потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заявлено цивільні позови до обвинуваченого ОСОБА_4 , ТОВ-ВКП «Терези» та ПАТ «Страхова компанія «Арсенал» про стягнення на їх користь моральної шкоди, а також витрат понесених на правову допомогу.

Згідно позовної заяви та поданої в ході судового розгляду заяви про зменшення позовних вимог потерпіла ОСОБА_6 просить стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» 40200,00 гривень страхового відшкодування моральної шкоди; та стягнути солідарно з обвинуваченого ОСОБА_4 та ТОВ-ВКП «Терези» на її користь 384800,00 гривень моральної шкоди.

Згідно позовної заяви та поданої в ході судового розгляду заяви про зменшення позовних вимог потерпілий ОСОБА_7 просить стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» 40200,00 гривень страхового відшкодування моральної шкоди; та стягнути солідарно з обвинуваченого ОСОБА_4 та ТОВ-ВКП «Терези» на його користь 384800,00 гривень моральної шкоди.

Вирішуючи вказані вимоги суд зазначає, що вимоги до ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про страхове відшкодування моральної шкоди в сумі 40200,00 гривень випливають із страхових правовідносин.

Так, згідно копії витягу з полісу, на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільна відповідальність власника транспортного засобу «ЗІЛ 441510 ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «СК «Арсенал страхування», відповідно до полісу № 209911237.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно ст. 27 (27.1,27.2,27.3) вказаного Закону, страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 6700 гривень.

Враховуючи викладене, суд вважає зазначену вимогу обґрунтованою та стягує з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» моральну шкоду завдану кримінальним правопорушенням в сумі 80400,00 гривень, яка підлягає виплаті в рівних частинах потерпілим, а саме: ОСОБА_6 в сумі 40200,00 грн. та ОСОБА_7 в сумі 40200,00грн.

При вирішенні вимог цивільних позовів потерпілих до обвинуваченого ОСОБА_4 та ТОВ-ВКП «Терези» про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд виходить наступного.

Згідно заяв про зменшення позовних вимог від 19.10.2023 року кожен окремо позивач просить стягнути солідарно з обвинуваченого ОСОБА_4 та ТОВ-ВКП «Терези» на його користь 384800,00 гривень моральної шкоди.

В судовому засіданні подано розписки потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 10.11.2023 року про відшкодування кожному з них обвинуваченим після 19.10.2023 року по 18500,00 гривень моральної шкоди.

В зв`язку із вказаним потерпілі просили зменшити вимоги на вказану суму.

Також в судовому засіданні заставодавець ОСОБА_11 (донька обвинуваченого), просила не повертати їй грошові кошти, внесені в якості застави, а спрямувати їх на відшкодування моральної шкоди, завданої потерпілим у рівних частках.

З квитанції від 07.06.2023 року вбачається, що ОСОБА_11 сплачено в якості застави за обвинуваченого ОСОБА_4 134200,00 гривень.

Частиною 11 ст. 182 КПК України визначено, що застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

В судовому засіданні встановлено, що заставодавець ОСОБА_11 надала згоду на звернення судом застави в сумі 134200,00 гривень в рівних частках по 67100,00 гривень в рахунок відшкодування вимог цивільних позовів кожного з потерпілих щодо вимог про солідарне стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_4 та ТОВ-ВКП «Терези». Вказане є підставою для прийняття судом рішення про звернення судом застави на користь потерпілих як відшкодування моральної шкоди за вимогою потерпілих про солідарне стягнення з обвинуваченого та цивільного відповідача ТОВ-ВКП «Терези» зазначеної шкоди.

Потерпілі в зв`язку із вказаною заявою заставодавця суду повідомили, що у випадку здійснення такого виду відшкодування за вироком суду, вони просять при ухваленні вироку зарахувати вказані суми як часткове відшкодування по зазначеній вимозі.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.89 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» роз`яснено, що при визначенні суми, що підлягає стягненню з засудженого або з цивільного відповідача, мають бути зараховані суми, добровільно передані цивільному позивачеві до постановлення вироку, а також вартість поверненого йому майна.

Сукупність наведеного свідчить, що суду вимоги потерпілих про солідарне стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 та ТОВ-ВКП «Терези» моральної шкоди слід зменшити з 384800,00 гривень до 299200,00 гривень 0 -67100 ).

Вирішуючи питання обґрунтованості самої вимоги суд звертає увагу на наступне.

Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п. 9 ППВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених зміну його життєвих стосунках.

Потерпілими на обґрунтування моральної шкоди зазначено, що вони втратили свою доньку, з якою будували плани на майбутнє. Вони не можуть змиритися з такою непоправною втратою, постійно відчувають глибокі душевні страждання, які тільки посилюються, постійно перебувають в пригніченому стані.

Факт смерті доньки потерпілих беззаперечно підтверджений копією свідоцтва про народження ОСОБА_12 та копією свідоцтва про її смерть. Факт того, що смерть потерпілої настала внаслідок дорожньо-транспортної події підтверджений сукупністю доказів у справі.

Суд вважає, що факт смерті близької особи, тим паче дитини, безумовно підтверджує факт заподіяння потерпілим моральної шкоди, оскільки вказане призвело до тяжких душевних страждань, незворотних негативних наслідків, неможливості їх усунення у будь-яких спосіб, тяжких вимушених змін у житті потерпілих.

Враховуючи тяжкість понесених моральних страждань, їх наслідки, дослідивши цивільні позови та додані до них докази, суд дійшов рішення про наявність підстав для задоволення вимоги цивільного позову в частині моральної шкоди у повному обсязі за мінусом, як вже зазначалось, добровільно відшкодованих сум.

Вирішуючи питання суб`єкту, який має нести цивільно-правову відповідальність за вказаною вимогою, суд зазначає, що ч. 1 ст. 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, а п. 1 ч. 2 ст. 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Потерпілими заявлено вимогу про солідарне стягнення з обвинуваченого та ТОВ ВКП «Терези» моральної шкоди.

Статтею 1190 ЦК України визначено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. В обвинувачені жодних спільних дій або бездіяльності не зазначено.

В той же час, доказами у справі підтверджено та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_4 під час вчинення злочину перебував в трудових відносинах з ТОВ ВКП «Терези» (прийнятий на роботу до ТОВ-ВКП «Терези» водієм цементовозу наказ №1-К від 02.01.2002 року), що злочин вчинений під час виконання трудових обов`язків на службовому транспорті (наказ ТОВ ВКП «Терези» №136, згідно із яким транспортні засоби «ЗИЛ 441510» та «ТЦ 10А», закріплено за водієм ОСОБА_4 ).

За таких підстав вказані правовідносини регулюються спеціальною нормою, яка визначає підстави відшкодування юридичною або фізичною особою шкоди, завданої їхнім працівником чи іншою особою.

Так, ст. 1172 ЦК України визначено, що юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Таким чином жодних правових підстав для солідарної відповідальності за зазначеною вимогою не існує. Цивільно-правову відповідальність за шкоду, завдану працівником під час виконання ним трудових обов`язків (обвинуваченим ОСОБА_4 ) має нести його роботодавець - юридична особа ТОВ-ВКП «Терези».

Вказане підтверджується і ст. 134 КЗпПУ, згідно із якою працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Тобто, у даному випадку солідарної відповідальності працівника (обвинуваченого) та підприємства не настає, а на підставі ст. 1172 ЦК України юридична особа має відшкодувати шкоду, завдану їх працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків, а в подальшому вказаний працівник має нести матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, завданої з його вини підприємству.

Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Вказане зумовлює рішення суду про стягнення моральної шкоди на користь потерпілих виключно з ТОВ ВКП «Терези» як юридичної особи, яка має відшкодувати шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків.

Крім того, у цивільних позовах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заявлено вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Суд зазначає, що вказана вимога цивільного позову не є матеріальною шкодою завданою кримінальним правопорушенням, а є судовими витратами. Судові витрати стягуються на інших правових підставах, що зумовлює рішення про відсутність підстав для задоволення позовів у цій частині.

За таких підстав в цій частині цивільних позовів суд відмовляє та вважає за необхідне вирішити питання про відшкодування процесуальних витрат у справі.

Питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні врегульовано главою 8 КПК України. Перелік видів таких витрат міститься у ст. 118 цього Кодексу, а їх розподіл регламентовано ст. 124 КПК України.

За правилами ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, який надає правову допомогу за договором, несе потерпілий, а згідно ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

З квитанції № 0211 від 02.11.2023 року вбачається, що потерпілою ОСОБА_6 сплачено за правову допомогу адвокату ОСОБА_8 7600,00 гривень, що зумовлює стягнення зазначених процесуальних витрат з обвинуваченого на її користь.

З рахунку витрат на професійну правничу допомогу № 118 від 15.06.2023 року (квитанція від 31.07.2023 року) вбачається, що потерпілим ОСОБА_7 сплачено за правову допомогу адвокату ОСОБА_9 8000,00 гривень, що зумовлює стягнення зазначених процесуальних витрат з обвинуваченого на його користь.

Крім того, з обвинуваченого на підставі ст. 124 КПК України, слід стягнути судові витрати у справі в сумі 3585,00 гривень, що складаються з витрат на залучення експертів у провадженні та вирішити питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні відповідно до ст. 100 КК України.

При вирішенні питання щодо накладеного ухвалою суду від 12.06.2023 року арешту на автомобіль «ЗИЛ 441510 ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ ВКП «Терези», напівпричіп-цементовоз «ТЦ 10А», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ТОВ ВКП «Терези», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 на автомобіль «ЗИЛ 441510 ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 на напівпричіп-цеметровоз «ТЦ 10А», державний номерний знак НОМЕР_2 , суд керується ч. 4 ст. 174 КПК України. Згідно із зазначеною нормою, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Частиною 4 ст. 174 КК України чітко визначено, що суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Суд зазначає, що рішення про залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові судом не приймалось. Цивільні позови потерпілих до ТОВ ВКП «Терези» задоволені, вказане майно є майном цивільного відповідача з якого стягнуто моральну шкоду, що виключає можливість скасування арешту на майно ТОВ ВКП «Терези» до виконання вироку суду в частині цивільних позовів.

Підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачає, а тому з метою забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків та запобігання ризикам у справі, приймає рішення про залишення до набрання вироку законної сили застосовано запобіжного заходу у виді застави без змін.

Керуючись ст. 65-67, 286 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді трьох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді застави залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 05 червня 2023 року до 08 червня 2023 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Запобіжний захід застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 у виді застави в розмірі 134200,00 гривень після набранням вироком законної сили -скасувати. Грошові кошти в сумі 134200,00 гривень, внесені в якості застави ОСОБА_11 , згідно квитанції № від 07.06.2023 року, що зараховані на рахунок Державної Казначейської служби України м. Київ, ГУДКСУ у Вінницькій області, за розпорядженням заставодавця ОСОБА_11 в рівних частинах перерахувати на рахунки потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рахунок відшкодування позовних вимог потерпілих про відшкодування моральної шкоди, а саме:

-67100,00 грн. (шістдесят сім тисяч сто гривень 00 коп.) перерахувати на рахунок ОСОБА_6 за такими реквізитами:

Банк: АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Київ, Україна

Рахунок НОМЕР_12

IBAN НОМЕР_8

РНОКПП НОМЕР_9

Одержувач: ОСОБА_6

Призначення платежу: Поповнення рахунку ОСОБА_6

-67100,00 грн. (шістдесят сім тисяч сто гривень 00 коп.) перерахувати на рахунок ОСОБА_7 за такими реквізитами:

Банк: АТ «Райффайзен Банк»

Код (ЄДРПОУ)

IBAN НОМЕР_10

Отримувач: ОСОБА_7

Призначення платежу: Поповнення карткового рахунку НОМЕР_11

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 3585,00 гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства «Терези» на користь ОСОБА_6 299200,00 гривень моральної шкоди.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_6 40200,00 гривень моральної шкоди.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства «Терези» на користь ОСОБА_7 299200,00 гривень моральної шкоди.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_7 40200,00 гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 витрати на правову допомогу в сумі 7600,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 витрати на правову допомогу в сумі 8000,00 гривень.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.06.2023 року, скасувати частково в частині арешту на тимчасовий дозвіл на керування ТЗ серії НОМЕР_6 виданий на ім`я ОСОБА_4 .

Речовий доказ у кримінальному проваджені, а саме тимчасовий дозвіл на керування ТЗ серії НОМЕР_6 виданий на ім`я ОСОБА_4 - знищити.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.06.2023 року на автомобіль «ЗИЛ 441510 ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ ВКП «Терези», напівпричіп-цементовоз «ТЦ 10А», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ТОВ ВКП «Терези», які поміщено на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих ТЗ ГУНП у Вінницькій області, що розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Г. Арабея, 17; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 на автомобіль «ЗИЛ 441510 ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 на напівпричіп-цеметровоз «ТЦ 10А», державний номерний знак НОМЕР_2 - залишити без змін до виконання вироку суду в частині цивільних позовів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: