УХВАЛА

18 січня 2024 року

м. Київ

справа № 931/523/22

провадження № 51-281 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Волинського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року щодо останнього,

встановив:

У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд зазначеного судового рішення у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху із наданням строку для усунення недоліків, з огляду на таке.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.

Як слідує зі змісту касаційної скарги, ОСОБА_4 оскаржує судове рішення з підстав невідповідності призначеного ОСОБА_5 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість (п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України).

Водночас, у скарзі не наведено обґрунтування щодо незаконності судового рішення з підстави передбаченої п. 3 цієї норми права, з огляду на відсутність тверджень про відмінність у виді чи розмірі призначеного засудженому покарання, в аспекті положень ст. 414 КПК України, з огляду на призначення покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 119 КК України.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу ОСОБА_4 , що призначення покарання і звільнення від його відбування, попри нерозривний взаємозв`язок з точки зору правових наслідків для засудженого, мають відмінну юридичну природу і є окремими заходами, які послідовно застосовуються судом у разі прийняття відповідного рішення. При цьому вирішення питання про обрання особі виду покарання передує вирішенню питання про звільнення від його відбування з випробуванням, що прямо випливає зі змісту положень ч. 1 ст. 75 КК України.

Окрім того, захиснику варто врахувати, що незастосування приписів ст. 75 КК України є іншою підставою для скасування або зміни судового рішення, відмінною від підстави передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, на яку вона посилається у касаційній скарзі.

Разом з цим, вимоги особи яка подає касаційну скаргу мають відповідати приписам ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Так, ОСОБА_4 просить скасувати вирок Волинського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року, а вирок Личаківського районного суду Волинської області від 21 серпня 2023 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни. При цьому, захисник не враховує, що скасування вироку апеляційного суду має наслідком призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, вказана вимога захисника щодо результатів розгляду поданої касаційної скарги не узгоджується з приписами ст. 436 КПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Однак, усупереч положенням наведеної норми, ОСОБА_4 не долучено до касаційної скарги копії оскаржуваного вироку суду апеляційної інстанції засвідченого відповідно до вимог Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, або до п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів».

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття провадження за даною касаційною скаргою.

У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, касаційну скаргу захисника слід залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Волинського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року щодо останнього залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3