ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1665/22 Номер провадження 11-сс/814/840/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора адвоката ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 квітня 2023 року у кримінальному провадженні №0000084,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням слідчий суддя задовольнив клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000084 та наклав арешт на автомобіль «ЗІЛ-130» (номер шасі НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 ), власник якого не встановлений, шляхом позбавлення права відчуження, розпоряджання та користування вказаним майном.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

При цьому зазначає, що ні клопотання прокурора, ні ухвала слідчого судді не містять відомостей про те, які саме дані вказують на причетність автомобіля «ЗІЛ-130» до вчинення кримінального правопорушення.

Вказує про відсутність в матеріалах клопотання відеозапису до протоколу обшуку від 26 квітня 2023 року.

Ставить під сумнів показання свідків, які були допитані під час проведення досудового розслідування.

Наголошує, що жодній особі в даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру, а ОСОБА_8 , як власник майна, не повинен відповідати за дії винних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Приписами п.1 ч.2 та ч.3 цієї статті Кодексу встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Так, відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчим відділенням Миргородського РВП ГУ НП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000084 за ч.2 ст.185 КК України за фактом таємного викрадення групою невстановлених осіб з ПП «Великобагачанський комбікормовий завод» по вул. Каштановій, 124, у с. Велика Багачка Миргородського району Полтавської області зерна кукурудзи та насіння соняшнику.

26 квітня 2023 року під час проведення обшуку домоволодіння по АДРЕСА_1 , в цьому ж селищі виявлено та вилучено знаряддя вчинення вказаного кримінального правопорушення автомобіль «ЗІЛ-130» (номер шасі НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 ).

При цьому, факт використання вказаного транспортного засобу з метою навантаження та подальшого транспортування викраденого зерна кукурудзи та соняшнику підтвердили допитані під час досудового розслідування свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

За таких обставин цей транспортний засіб відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, а тому слідчий суддя, у відповідності з наведеними вимогами закону, правильно вирішив питання про накладення арешту на автомобіль.

Доводи представника власника майна про недопустимість показань свідків з огляду на можливе здійснення на них тиску з боку керівництва ПП «Великобагачанський комбікормовий завод» не підтверджені жодними доказами, а тому не спростовують висновки слідчого судді.

Крім того, всупереч доводам апеляційної скарги, обшук домоволодіння по АДРЕСА_1 проведено з дотриманням вимог ст.234 КПК України, а складений за його результатами протокол відповідає приписам ст.104 та ст.105 цього Кодексу та містить долучений до нього відеозапис вказаної процесуальної дії.

Відсутність у власника майна процесуального статусу у даному кримінальному провадженні не може в даному випадку бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки відповідно до ч.2 та ч.3 ст.170 КПК України арешт з метою забезпечення збереження речових доказів накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегія суддів не вбачає.

Крім того, відповідно до положень ст.174 КПК України арешт майна може бути скасований на будь-якій стадії кримінального провадження, якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Отже, відсутні підстави для скасування ухвали слідчого судді, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 405, 407 та 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 квітня 2023 року у кримінальному провадженні №0000084 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4