Справа № 333/544/24
Провадження № 1-кс/333/373/24
УХВАЛА

Іменем України

18 січня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000394 від 03.07.2023 року та додані до нього матеріали відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Василівка, Запорізької області, громадянина України, освіта вища, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно працевлаштованого, на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У клопотанні зазначено, що Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000394 від 03.07.2023 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Короткий виклад фактичних обставин, суть і правова кваліфікація злочину.

Досудовим розслідуванням вказаного кримінального провадження встановлено, що наказом начальника ГУ НП в Запорізькій області №495о/с від 13.10.2021 ОСОБА_5 призначено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Перебуваючи на вказаній посаді в спеціальному званні старший лейтенант поліції, відповідно ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» № 3781-XII від 23.12.1993 року, ОСОБА_5 являється працівником правоохоронного органу, та здійснюючи функції представника влади, тобто будучи службовою особою в силу статей 3, 7, 18 Закону України «Про Національну поліцію» (надалі - Закон) № 580-VIII від 02.07.2015 року, маючи обов`язки неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати права і свободи людини, а згідно вимог ст. 23 Закону володіючи повноваженнями здійснювати превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживати заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняти виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживати заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального та адміністративного правопорушення.

Водночас ОСОБА_5 з метою отримання неправомірної вигоди, використовуючи своє службове становище вчинив корупційний злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , будучі інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, відповідно до графіку чергувань заступив на добове чергування з охорони громадського порядку, спільно з поліцейським відділення поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 .

Далі, 16.01.2024 року, приблизно о 11 год. 50 хв., ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та начальник сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , рухаючись на службовому автомобілі Renailt Duster реєстраційний номер НОМЕР_1 , та виконуючи службові обов`язки у відповідності до наданих державою повноважень, перебуваючи на автодорозі Т0408 поблизу населеного пункту Терновка виявили автомобіль Honda Strime, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який перебував на узбіччі дороги у кюветі.

Зупинившись біля вказаного автомобіля ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_10 , який перебував за кермом автомобіля Honda Strime, реєстраційний номер НОМЕР_2 та у відповідності до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» висунув законну вимогу ОСОБА_10 щодо пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

ОСОБА_10 , на виконання вимог вищевказаного співробітника поліції, передав останньому документи для перевірки.

Отримавши вищевказані документи у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на вимагання та одержання неправомірної вигоди для себе від ОСОБА_10 , з цією метою ОСОБА_5 безпідставно почав стверджувати, що ОСОБА_10 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

У подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на вимагання та одержання неправомірної вигоди для себе, ОСОБА_5 висловив ОСОБА_10 вимогу щодо надання йому неправомірної вигоди, не уточнюючи при цьому суму такої вигоди, за уникнення адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

Розуміючи владні повноваження та службове становище ОСОБА_5 , незаконність його дій, а також те, що в разі не надання неправомірної вигоди, ОСОБА_10 може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, останній вимушено підкорився незаконній вимозі ОСОБА_5 щодо надання неправомірної вигоди, при цьому ОСОБА_10 повідомив, що у нього немає при собі грошових коштів.

ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на вимагання та одержання неправомірної вигоди повторно висунув вимогу про надання йому неправомірної вигоди та запропонував ОСОБА_10 позичити грошові кошти у знайомого, якого ОСОБА_10 раніше викликав на місце події, для допомоги з автомобілем.

ОСОБА_10 , розуміючи владні повноваження та службове становище ОСОБА_5 , незаконність його дій, а також те, що в разі не надання неправомірної вигоди, його може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, якого він не вчиняв, вимушено підкорився незаконній вимозі ОСОБА_5 щодо надання неправомірної вигоди та за допомогою мобільного зв`язку зателефонував своєму знайомому ОСОБА_11 .

В ході розмови з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 повідомив, що на місце події прибули співробітники поліції та почали стверджувати, що ОСОБА_10 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а також те, що співробітники поліції вимагають у нього неправомірну вигоду за не притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Після цього, 16.01.2024 року, близько 13 год. 20 хв., ОСОБА_11 прибув на місце події на автодорозі Т0408 поблизу населеного пункту Терновка, де ОСОБА_5 , будучі інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області під час виконання службових обов`язків, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на вимагання та одержання неправомірної вигоди для себе за не вчинення ним, як службовою особою дій в інтересах третьої особи - ОСОБА_10 , а саме не притягнення останнього до адміністративної відповідальності, висунув ОСОБА_11 вимогу щодо передачі йому неправомірної вигоди у сумі 5000 грн.

На вказану вимогу ОСОБА_11 вимушено погодився, після чого перебуваючи в районі на автодорозі Т0408 поблизу населеного пункту Терновка передав, а ОСОБА_5 , у свою чергу, одержав для себе неправомірну вигоду у сумі 5000 грн., за невчинення ним, як службовою особою дій в інтересах третьої особи - ОСОБА_10 , а саме не притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе, за невчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи дій з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Обґрунтування клопотання

Під час досудового розслідування, 16.01.2024 року, о 15 год. 00 хв., ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

17.01.2024 року слідчим за погодженням з прокурором, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджується у повній мірі зібраними у ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме: заявою ОСОБА_11 про вчинення кримінального правопорушення; відповіддю Запорізького управління ДВБ НП України на виконання доручення слідчого надано в порядку ст. 40 КПК України; протоколами допитів свідків ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом вручення грошових коштів; протоколом обшуку транспортного засобу Renault Duster реєстраційний номер НОМЕР_1 ; протоколом обшуку службового кабінету співробітників СРПП ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області; протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Слідчий також наводить аргументи щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду - у зв`язку з тим, що йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі за скоєння тяжкого злочину, з метою ухилення від покарання.

- Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Зазначений ризик обґрунтовується тим, що на даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування та не встановлені всі можливо причетні особи до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

- незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні виражається у тому, що отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_5 володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних даних заявника, та свідків, які надали органу досудового розслідування викривальні покази стосовно ОСОБА_5 у зв`язку з чим останній перебуваючи на волі матиме можливість безперешкодно впливати на учасників процесу у тому числі свідків шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови їх від показів.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Ураховуючи те, що зазначений вище злочин вчинявся ОСОБА_5 з корисливих мотивів, метою якого було отримання неправомірної вигоди, слід прийти до висновку, що у випадку обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, призведе до вчинення останнім інших кримінальних правопорушень з метою особистого збагачення та приховування слідів інкримінованого кримінального правопорушення.

Доводи сторін.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання на підставах, викладених в ньому, вказав, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти настанню ризиків зазначених в клопотанні.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, попросив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання. Вказав, що вину у вчиненому не визнає в повному обсязі, зазначених в клопотанні подій в дійсності не було. Просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого в повному обсязі.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 проти задоволення вказаного клопотання заперечувала, просила відмовити в задоволенні клопотання, вказала, що клопотання та додані до нього матеріали не містять відомостей, які б вказували на винуватість ОСОБА_5 в інкримінованому кримінальному правопорушенні. Вважає, що запропонований слідчим альтернативний запобіжний захід у вигляді застави 80 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є занадто суворим та просила визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вислухавши прокурора, адвоката, підозрюваного, перевіривши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Мотивація суду.

Клопотання слідчого, погоджене із прокурором Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , оформлене відповідно до вимог ст. 184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, а також долучено відомості про те, що підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_12 , 17 січня 2024 року, о 12 годині 40 хвилин, отримали клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з додатками.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Слідчий суддя досліджує такі обставини:

1.Чи може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 (ч. 3 ст. 368 КК України) та чи є обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України).

2.Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий.

3.Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

4.Обставини згідно ст. 178 КПК України (вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я тощо).

5. Які обов`язки покладаються на особу у разі задоволення клопотання про запобіжний захід (ст. 194 КПК України).

Дослідження обставин, зазначених у пункті 4 вище доцільно здійснювати в межах окремих питань, для яких ці обставини мають значення.

Чи може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та чи є обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України)

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до конкретно визначених категорій осіб (ч. 2 ст. 183 КПК України). Зокрема, тримання під вартою може бути застосоване до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя оцінює матеріали клопотання та доводи сторін лише на предмет можливості застосування такого запобіжного заходу відповідно до формальних вимог статті 183 КПК України. Для цього, зокрема, необхідно встановити факт вручення підозри ОСОБА_5 та відповідно, встановлення чи спростування факту набуття ним процесуального статусу підозрюваного.

Повідомлення про підозру

Особа набуває статусу підозрюваного у випадку 1) повідомлення їй про підозру або 2) якщо особа була затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або 3) якщо щодо неї складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК України). Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України). До повідомлення про підозру також висуваються вимоги щодо змісту, визначені ст. 277 КПК України. Оскільки підозрюваний є неповнолітньою особою, то у розумінні ч. 4 ст. 135 КПК України, повідомлення про підозру може бути вручено її батьку, матері, усиновлювачу або законному представнику.

У повідомленні про підозру зазначено, що 17 січня 2024 року, о 12 годині 30 хвилин, воно було вручено підозрюваному ОСОБА_5 що підтверджується його власноручним підписом.

З урахуванням наданого слідчому судді тексту повідомлення про підозру, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру було складено з дотриманням вимог, визначених статтею 277 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_5 було належним чином повідомлено про підозру, а тому він має статус підозрюваного у цьому провадженні за ч. 3 ст. 386 КК України. Оскільки санкції інкримінованої статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, відповідно, до ОСОБА_5 може бути застосовано або обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Обґрунтованість підозри.

Сторона обвинувачення зазначає, що обґрунтованість підозри доведена доказами, зазначеними у клопотанні. Прокурор зазначає, що у клопотанні є докази, що вказують на наявність підстав для підозри ОСОБА_5 і що така підозра є обґрунтованою.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві відсутнє чітке визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя також звертає увагу на правову кваліфікацію кримінального правопорушення у підозрі. Так, ОСОБА_5 інкримінується одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе, за невчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи дій з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди. Необхідно оцінити відповідність підозри цій правовій кваліфікації лише для встановлення її обґрунтованості (тобто, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_5 міг вчинити саме це кримінальне правопорушення). При цьому, остаточна оцінка та кваліфікація здійснюється судом під час судового розгляду справи.

Звертаючись до матеріалів клопотання, слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_5 було повідомлено про підозру на підставі зібраних доказів, а саме, даних, встановлених з: заяви ОСОБА_11 про вчинення кримінального правопорушення; відповіді Запорізького управління ДВБ НП України на виконання доручення слідчого наданого в порядку ст. 40 КПК України; протоколів допитів свідків ОСОБА_11 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколу вручення грошових коштів; протоколу обшуку транспортного засобу Renault Duster реєстраційний номер НОМЕР_1 ; протоколу обшуку службового кабінету співробітників СРПП ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області; протоколу затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України; інших матеріалів кримінального провадження у своїй сукупності.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя переконана, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_5 дій, що кваліфікуються за ч. 4 ст. 186 КК України.

Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий.

Далі слідчий суддя оцінює наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Сторона обвинувачення зазначає про три такі ризики.

Наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Прокурор зазначає, що кримінальне правопорушення (злочин), яке інкримінується ОСОБА_5 відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, є тяжким, оскільки санкція статті передбачає покарання від 5 до 10 років позбавлення волі.

Вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний, будучі обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду, викладеної у рішенні «В. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року небезпеку переховування від правосуддя не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправдуванням для тримання під вартою. При цьому необхідно враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні зв`язки».

Аналогічна позиція викладена у рішенні Європейського суду від 26.06.1991 року у справі «Летелье проти Франції», згідно якого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.

Крім цього, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», відповідно до якого необхідність тримання під вартою не можна оцінювати тільки виключно з абстрактної позиції, приймаючи до уваги тільки тяжкість злочину.

Слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України). Втім, для всебічної оцінки обставин справи, слідчий суддя аналізує доводи слідчого стосовно інших ризиків, про які згадано у клопотанні.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, то слідчий суддя приходить висновку, що він залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні, при розгляді справи по суті, відповідно до положень ст. 23 КПК України.

Стосовно ризику вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , слідчий суддя дійшла висновку, що оскільки особа раніше не судима, враховуючи позитивну характеристику та наявність на утриманні неповнолітньої дитини, існування ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК не знайшов свого підтвердження.

Щодо ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то, на думку слідчого судді, останній не знайшов свого підтвердження і в клопотанні зазначений лише формально, дублюючі інші ризики.

Неможливість застосування іншого запобіжного заходу

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок про те, що дана особа могла вчинити злочин.

На підставі викладеного, а також з урахуванням ступеня порушення цінностей суспільства в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що обрання ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме запобіганню: переховуванню від органів досудового розслідування та/або суду, незаконному впливу на свідків, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, а також забезпечить високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів громадян України.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню у повному обсязі.

Встановлення альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З урахуванням майнового стану підозрюваного, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до ОСОБА_5 як альтернативний запобіжний захід - заставу, виходячи із вимог ч. 2 ст. 182 КПК України, у розмірі, передбаченому ч. 2 ст. 182 КПК України, а саме 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

З урахуванням вимог п.16 ч.1 ст.3 КПК України та ЗУ «Про державний бюджет на 2024 рік», ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у сумі 242 240 грн.

У разі внесення вказаної застави на підозрюваного ОСОБА_5 покладаються обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 182 КПК України у разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 3, 176-178, 183, 184, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000394 від 03.07.2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 15 березня 2024 року (включно).

Строк тримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою рахувати з моменту його фактичного затримання - з 16 січня 2024 року з 15 години 00 хвилин.

ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_5 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися за межі м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

3) прибувати до слідчого, прокурора, судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, один раз на тиждень у час, визначений вказаною посадовою особою.

4) утримуватись від спілкування із потерпілим, свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину.

5) здати до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено та підписано 22 січня 2024 року.

Слідчий суддя

Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1