Справа № 447/1222/19
провадження 1-в/462/28/24
У Х В А Л А

30 січня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові матеріали клопотання заступника начальника Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_5 , погоджене начальником ЗРВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_6 ,про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 09.07.2020 Миколаївським районним судом Львівської області за ч. 2 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 850 грн,

встановив:

Вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 09.07.2020 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді 850 грн штрафу. Вирок набрав законної сили 11.08.2020.

Заступник начальника Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_8 просить звільнити ОСОБА_7 від відбування вказаного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. В обґрунтування подання покликається на те, що вирок відносно ОСОБА_7 набрав законної сили 11.08.2020. 21.08.2020 ОСОБА_7 скеровано повідомлення про необхідність сплатити штраф. Оскільки такий штраф він не сплатив, 14.09.2020 року до Миколаївського районного суду Львівської області скеровано подання про розстрочку несплаченої суми штрафу або заміну покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавленням волі, однак ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 23.09.2020 року у задоволенні подання відмовлено.

19.01.2021 та 22.12.2021 року до Миколаївського районного суду Львівської області скеровано повторні подання про розстрочку несплаченої суми штрафу або заміну покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавленням волі, однак ухвалами Миколаївського районного суду Львівської області від 11.03.2021 та 11.01.2022 року у задоволенні таких відмовлено.

З вимоги УІАП ГУНП у Львівській області від 27.12.2022 року та листа Личаківської виправної колонії № 30 від 13.02.2023 року стало відомо, що ОСОБА_7 засуджений до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць і відбуває покарання з 02.12.20202 року.

20.10.2023 року Залізничний районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області скерував до відділу поліції №1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області матеріали стосовно засудженого ОСОБА_7 для притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 389 КК України, однак 13.12.2023 року надійшла відповідь відділу поліції №1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області за № 18867/38/01-23 від 06.12.2023 про припинення перевірки матеріалів у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення.

Оскільки з дня набрання чинності обвинувальним вироком, яким ОСОБА_7 засуджено до покарання, менш суворого ніж обмеження волі, пройшло понад 2 роки, однак його не було виконано, а відповідно до вимоги УІАП ГУНП у Львівській області від 27.12.2022 року засуджений ОСОБА_7 у період після набрання чинності вказаним вироком нових злочинів не вчинив, відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України чи про оголошення його в розшук, тому не має підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався. Враховуючи вищенаведене, просить подання задовольнити.

Представник Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 в судовому засіданні подання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні щодо задоволення подання не заперечила.

Засуджений ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення представника Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, думку прокурора, вивчивши матеріали подання, суд приходить до висновку, що подання слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно із вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 09.07.2020 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді 850 грн штрафу.

Вирок набрав законної сили 11.08.2020. Однак станом на момент розгляду даного подання вирок не виконано.

Вироком Львівського апеляційного суду від 02 листопада 2020 рокуОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, 71 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. З вимоги УІАП ГУНП у Львівській області від 27.12.2022 року та листа Личаківської виправної колонії № 30 від 13.02.2023 року вбачається, що ОСОБА_7 засуджений до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць і відбуває покарання з 02.12.20202 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 штраф не сплатив, ухвалами Миколаївського районного суду Львівської області від 23.09.2020, 11.03.2021 та 11.01.2022 року у задоволенні подання про розстрочку несплаченої суми штрафу або заміну його покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавленням волі відмовлено.

З відповіді відділу поліції №1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області за № 18867/38/01-23 від 06.12.2023 вбачається, що перевірка матеріалів про притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 389 КК України припинена у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

В Постанові Верховного Суду України № 5-324кс15 від 24.12.2015 року зазначено, що стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Частиною третьою статті 80 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У частині четвертій статті 80 КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що термін виконання вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 09.07.2020, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді 850 грн штрафу, сплив, у період після набрання чинності вказаним вироком нових злочинів він не вчинив, дані про ухилення засудженого від відбування покаранняматеріали справи не містять, а тому вважає за можливе звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання у виді штрафу у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись ст. 80 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 152 КВК України, суд-

постановив:

Клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 09.07.2020, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: