Справа № 132/1213/23
Ухвала

Іменем України

31 жовтня 2023 року Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , представника цивільного відповідача ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калинівка Вінницької області, клопотання учасників судового провадження, заявлені в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000165 від 08 лютого 2023 року, відносно ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Калинівського районного суду Вінницької області на розгляді перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000165 від 08 лютого 2023 року, відносно ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

До початку судового засідання, призначеного судом на 31.10.2023 року, захисники обвинуваченого ОСОБА_11 адвокати ОСОБА_12 та ОСОБА_13 подали клопотання про повернення заяви, оскільки станом на 31.10.2023 року відносно обвинуваченого жоден із запобіжних заходів, передбачений ст.176 КПК України, не застосований, та процесуальні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України не покладені.

З`ясувавши доводи поданого клопотання, вислухавши позицію сторін кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_14 від 08.03.2023 року, відносно ОСОБА_11 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у межах сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

09.03.2023 року ОСОБА_11 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_14 від 08.03.2023 року.

Відповідно до вимог статті 182 КПК України, з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У частині сьомій статті 194 КПК України визначено, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців. І в разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Правилами частини одинадцятої статті 182 КПК України встановлено підстави і умови повернення застави, згідно яких вона повертається заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу, якщо не була звернена в дохід держави. Аналіз положень статей 182, 194, 196, 197, 199, 181, 203 КПК України в їх системному взаємозв`язку дає підстави для висновку, що лише запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою і домашнього арешту, а також перелічені в частині п`ятій статті 194 КПК України обмеження, діють певний, визначений ухвалою слідчого судді (суду) строк, а інші запобіжні заходи, в тому числі застава, обмеженого строку дії не мають і діють до їх скасування, зміни, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження.

Тобто, положеннями Кримінального процесуального кодексу України не визначено конкретного строку дії запобіжного заходу у виді застави.

Згідно зі статтею 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За наведного, закінчення строку дії обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України, що були покладені на обвинуваченого відповідною ухвалою суду, не припиняє сам запобіжний захід у вигляді застави та не є законною підставою для повернення суми застави заставодавцю.

Окрім того, запобіжні заходи, у тому числі застава, застосовуються для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків: як тих, що визначені ухвалою суду відповідно до частини п`ятої статті 194 КПК України, так і тих, що передбачені безпосередньо пунктами 1, 3, 4 частини сьомої статті 42 КПК України.

Визначені в частині п`ятій статті 194 КПК України обов`язки можуть бути застосовані додатково до обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу, який не пов`язаний із триманням під вартою. Обов`язки обвинуваченого, передбачені в частині сьомій статті 42 КПК України, покладаються на нього процесуальним законом і діють з часу набуття особою статусу обвинуваченого, незалежно від застосування запобіжного заходу.

З викладеного слідує, що застава згідно статті 182 КПК України застосовується з метою забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, - проте не лише визначених у статті 194 КПК України і покладених на нього ухвалою суду, а і тих, які перелічені у частині сьомій статті 42 КПК України.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також беручи до уваги, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_11 на даний час не завершене, перебуває на стадії судового провадження, відомості щодо зміни чи скасування обраного ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді застави в матеріалах справи відсутні, такий вид запобіжного заходу як застава не обмежується строком та був застосований до ОСОБА_11 з метою забезпечення виконання ним покладених на нього обов`язків, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про повернення застави слід відмовити.

Щодо клопотання свідка ОСОБА_15 про скасування накладеного грошового стягнення у зв`язку з невиконанням процесуальних обов`язків, то з`ясувавши його доводи, вислухавши позицію сторін кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 18.10.2023 року, на свідка ОСОБА_15 накладено грошове стягнення у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1342грн.00коп., у зв`язку з невиконанням процесуальних обов`язків, а саме неприбуттям на виклик суду, яке стягнути на користь держави.

Як зазначено судом у мотивувальній частині даного судового рішення, свідок ОСОБА_15 будучи повідомленим в передбаченому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 18.10.2023 року не з`явився, про поважні причини свого неприбуття суд не повідомив.

Відповідно до частини першої статті 147 КПК України, особа, на яку було накладено грошове стягнення та яка не була присутня під час розгляду цього питання слідчим суддею, судом, має право подати клопотання про скасування ухвали про накладення на неї грошового стягнення. Клопотання подається слідчому судді, суду, який виніс ухвалу про накладення грошового стягнення.

Згідно частини другої статті 147 КПК України, слідчий суддя, суд, визнавши доводи особи обґрунтованими, може самостійно скасувати ухвалу про накладення грошового стягнення, а в іншому випадку - призначає судове засідання для розгляду клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення.

За частиною третьою статті 147 КПК України, слідчий суддя, суд скасовує ухвалу про накладення на особу грошового стягнення за результатами його розгляду в судовому засіданні, якщо буде встановлено, що стягнення накладено безпідставно, а в іншому випадку - відмовляє у задоволенні клопотання.

Як на підставу для скасування грошового стягнення свідок ОСОБА_15 посилається на те, що він не був обізнаний про необхідність явки до суду на 18.10.2023 року на 14год.00хв.

Разом із цим, надані прокурором документи свідчать, що свідок ОСОБА_15 в передбаченому законом порядку був повідомлений про необхідність явки до суду на 18.10.2023 року на 14год.00хв.

Відповідно до статті 138 КПК України, поважними причинами неприбуття особи на виклик є: 1) затримання, тримання під вартою або відбування покарання; 2) обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; 3) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 4) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; 5) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 6) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 7) несвоєчасне одержання повістки про виклик; 8) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик.

Свідком ОСОБА_15 не доведено перед судом належними та допустимими доказами обставин, що об`єктивно перешкоджали йому з`явитися до суду.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що грошове стягнення на свідка ОСОБА_15 було накладено обґрунтовано і підстав для його скасування не має.

Згідно частини четвертої статті 147 КПК України, ухвала слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення оскарженню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 350, 369-372, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_11 адвокатів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про повернення застави залишити без задоволення.

Клопотання свідка ОСОБА_15 про скасування накладеного грошового стягнення у зв`язку з невиконанням процесуальних обов`язків залишити без задоволення.

Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою статті 292 КПК України, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Суддя