Справа № 991/87/24
Провадження №11-сс/991/65/24
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 08 січня 2024 року, якою задоволено клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_9 про арешт майна, вилученого 02 листопада 2023 року під час проведення огляду належного ОСОБА_10 автомобіля та службового кабінету, у кримінальному провадженні № 0001415 від 25 серпня 2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України,

УСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 08 січня 2024 року задоволено клопотання детектива Національного бюро Першого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_9 , погоджене Генеральним прокурором ОСОБА_11 , та накладено арешт, з метою забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації, на майно, власником та користувачем якого є ОСОБА_8 , а саме:

пляшку білого кольору з синьо-блакитним малюнком;

пакет чорного кольору;

купюри доларів США номіналом 100 у кількості 1499 (одна тисяча чотириста дев`яносто дев`ять) штук;

купюри доларів США номіналом 50 у кількості 2 (дві) штуки;

червоний пакет з картону;

коробку, на лицьовій стороні якої міститься зображення квітки.

У ході розгляду клопотання детектива слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке може бути підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, а також достатніх підстав вважати, що вилучене під час проведення огляду автомобіля та службового кабінету ОСОБА_10 майно в подальшому може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Крім того, слідчий суддя також дійшла висновку, що вилучені в ході огляду автомобіля «BMW» з державним номерним знаком НОМЕР_1 грошові кошти можуть бути предметом кримінального правопорушення, обставини якого розслідуються у цьому кримінальному провадженні. З огляду на викладене слідчий суддя вважала за необхідне накласти арешт на відповідне майно з метою забезпечення збереження речових доказів та можливої спеціальної конфіскації такого майна.

Не погодившись з указаним рішенням слідчого судді, захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулись до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду з апеляційними скаргами, у яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 08 січня 2024 року та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання детектива.

В обґрунтування своєї позиції захисники зазначають, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно скасувати з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

На переконання захисника ОСОБА_5 , додані до клопотання детектива матеріали не містять достатніх доказів належності вилучених грошових коштів саме ОСОБА_8 , а слідчим суддею не взято до уваги, що зазначені кошти могли належати будь-якій іншій особі, зокрема підприємству в інтересах якого нібито надавалася неправомірна вигода. Натомість захисник ОСОБА_6 стверджує, що зазначені грошові кошти належать ОСОБА_8 та ОСОБА_12 на праві спільної сумісної власності подружжя. Сторона захисту також стверджує, що зазначені грошові кошти вилучені під час огляду, який проведено без відповідного дозволу слідчого судді, а тому вони є недопустимими доказами. При цьому клопотання про їх арешт подане детективом з порушенням встановленого КПК України строку, оскільки клопотання про арешт тимчасово вилученого під час проведення огляду майна має бути подане до суду не пізніше 48 годин після його вилучення. Крім того, на момент тимчасового вилучення відповідного майна ОСОБА_8 не набув статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, а санкцією ч. 4 ст. 369 КК України взагалі не передбачено можливості призначення покарання у виді спеціальної конфіскації майна.

У судове засідання з`явились захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також прокурор ОСОБА_7 . Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду скарг, у судове засідання не з`явились, у зв`язку з чим колегією суддів прийнято рішення розглянути їх за наявного складу учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисників, які підтримали подані апеляційні скарги та просили задовольнити їх у повному обсязі, пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг та просила залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна з метою збереження речових доказів може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Водночас у випадку передбаченому п. 2 ч. 2 цієї статті, тобто з метою забезпечення спеціальної конфіскації, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України (ч. 4 ст. 170 КПК України).

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У ході розгляду клопотання детектива слідчий суддя з`ясувала усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження та обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, наклала арешт на зазначене у клопотанні детектива майно з метою забезпечення збереження речових доказів та можливої спеціальної конфіскації такого майна.

Згідно матеріалів провадження, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001415 від 25 серпня 2023 року здійснюється за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України.

У межах вказаного кримінального провадження, 21 листопада 2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України, а саме в пропозиції службовим особам, які займають особливо відповідальне становище, надати їм неправомірну вигоду та наданні такої вигоди за вчинення службовими особами в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, та в інтересах третьої особи дій з використанням наданого їм службового становища, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

На переконання сторони обвинувачення, ОСОБА_8 , який з 29.08.2019 є народним депутатом України, за попередньою змовою з директором АТ «Ю АР ДІ УКРАЇНСЬКІ ДОРОГИ» () ОСОБА_13 запропонував надати Віце-прем`єр-міністру з відновлення України Міністру розвитку громад, територій та інфраструктури України (далі Міністр) ОСОБА_14 та Голові Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України (далі Голова Агентства відновлення) Найєму Мустафі-Масі неправомірну вигоду у розмірі від 3 до 5 відсотків від суми грошових коштів, які будуть виділені за рахунок коштів Державного бюджету України для фінансування додаткових обсягів робіт, виконуваних підконтрольним їм АТ «Ю АР ДІ УКРАЇНСЬКІ ДОРОГИ», вартістю близько 1 млрд грн, та надав зазначеним службовим особам частину цієї неправомірної вигоди у розмірі 150 000 доларів США (що за курсом Національного банку України станом на 02.11.2023 становило 5 439 825 грн).

За результатом розгляду клопотання детектива слідчий суддя дійшла мотивованого висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри щодо вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України, за викладених у повідомленні про підозру обставин. Відповідний висновок слідчого судді стороною захисту не оспорюється.

У той же час слідчим суддею встановлено наявність достатніх підстав вважати, що зазначене у клопотанні детектива майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а вилучені грошові кошти можуть бути предметом кримінального правопорушення, обставини якого розслідуються у цьому кримінальному провадженні. Переконливих доводів, які б ставили під сумнів законність і умотивованість наведених висновків слідчого судді, апеляційні скарги захисників не містять.

Зокрема, з матеріалів провадження убачається, що 02 листопада 2023 року детективами Національного антикорупційного бюро України, на підставі добровільної згоди ОСОБА_10 проведено огляд автомобіля «BMW» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , про що складено відповідний протокол (том 1, а.с. 15-18). Згідно указаного протоколу детективами під час проведення огляду на передньому пасажирському сидінні зазначеного автомобіля виявлено сумку чорного кольору, у якій знаходився червоний пакет з картону. Зазначений пакет містив у собі коробку, на лицьовій стороні якої знаходиться зображення квітки, після відкриття якої виявлено 1499 купюр номіналом по 100 доларів США, а також 2 купюри номіналом по 50 доларів США, загалом на суму 150 000 доларів США.

Крім того, 02 листопада 2023 року детективами Національного антикорупційного бюро України на підставі добровільної згоди ОСОБА_10 , також проведено огляд його службового кабінету, під час проведення якого на робочому столі останнього було виявлено пакет чорного кольору, у якому знаходилася пляшка білого кольору з синьо-блакитним малюнком (том 1, а.с. 7-10).

Постановами детектива Національного антикорупційного бюро України від 03 листопада 2023 року указане майно визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні (том 1, а.с. 13-14, 21-22).

З огляду на обставини, які встановлюються у цьому кримінальному провадженні, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що виявлені грошові кошти, могли бути предметом кримінального правопорушення, а пакувальні матеріали могли зберегти на собі сліди вчинення злочину. Вилучена пляшка та її упакування також може бути використана як доказ достовірності відомостей, зафіксованих в ході негласних слідчих (розшукових) дій та підтвердити подальшу подію кримінального правопорушення.

Таким чином, додані до клопотання детектива матеріали свідчать про наявність правових підстав для накладення арешту на зазначене майно з метою забезпечення збереження речових доказів та можливої спеціальної конфіскації відповідного майна, що виправдовує таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Накладення арешту на зазначене майно є необхідною умовою забезпечення його збереження. Негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів не встановлено.

Доводи сторони захисту щодо неможливості накладення арешту на зазначене майно з метою забезпечення його спеціальної конфіскації з огляду на відсутність у санкції ч. 4 ст. 369 КК України відповідного покарання є абсолютно безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених КК України, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з приписами п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у тому числі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , є тяжким корупційним злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з конфіскацією майна або без такої. При цьому наявними в матеріалах провадження доказами підтверджується, що вилучені грошові кошти могли бути предметом кримінального правопорушення. Відтак, до вилучених грошових коштів у цьому випадку може бути застосована спеціальна конфіскація.

Колегія суддів вважає необґрунтованими твердження захисника ОСОБА_5 про те, що вилучені у ході проведення огляду грошові кошти не належать ОСОБА_8 . Наявними у матеріалах провадження доказами та процесуальними документами достовірно підтверджується, що зазначені кошти були надані ОСОБА_10 саме за вказівкою ОСОБА_8 на виконання їхніх попередніх домовленостей щодо передання неправомірної вигоди. При цьому колегія суддів також бере до уваги, що в органу досудового розслідування та суду відсутні будь-які клопотання від інших осіб стосовно належності та/або повернення таких грошових коштів.

Відхиляє колегія суддів й доводи захисника ОСОБА_6 щодо належності відповідних грошових коштів ОСОБА_8 та ОСОБА_12 на праві спільної сумісної власності, оскільки, як вже зазначалось, арешт з метою збереження речових доказів може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. А отже, для накладення арешту з відповідною метою встановлення власника такого майна є необов`язковим.

З аналогічних підстав колегія суддів вважає неспроможними й доводи захисту щодо відсутності у ОСОБА_8 на момент проведення огляду та вилучення зазначеного майна процесуального статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Оцінюючи доводи захисту стосовно недопустимості зазначених грошових коштів з огляду на їх вилучення під час проведення огляду без відповідного дозволу слідчого судді колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до вимог ст. 13 КПК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За статтею 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

При цьому ч. 2 ст. 234 КПК України передбачено, що обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно з ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Тобто, законодавцем, окрім можливості проникнення до житла чи іншого володіння особи на підставі судового рішення, передбачено іншу процесуальну гарантію захисту прав особи, а саме можливість проникнути до житла чи іншого володіння особи за добровільною згодою особи, яка ним володіє (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі № 390/2268/15-к).

Зі змісту протоколу огляду автомобіля «BMW» з державним номерним знаком НОМЕР_1 від 02 листопада 2023 року (том 1, а.с. 15-18) слідує, що під час проведення такої слідчої дії було повністю дотримано вимог кримінального процесуального закону, зокрема й встановлених статтями 233, 236 КПК України. Зазначена слідча дія проводилась у присутності понятих та особи, яка ним володіє. Учасникам слідчої дії було роз`яснено їх права та надано можливість робити свої зауваження та доповнення, а проведення огляду фіксувалось за допомогою аудіо- та відеозапису. У матеріалах провадження наявна письмова згода ОСОБА_10 на проведення огляду належного йому автомобіля від 02 листопада 2023 року (том 1, а.с. 20).

За викладених обставин колегія суддів переконана, що огляд зазначеного автомобіля здійснений детективами Національного антикорупційного бюро України на підставі добровільної згоди особи, яка ним володіє.

Проведення огляду житла чи іншого володіння особи без дозволу суду, але за добровільної згоди власника майна, не тягне за собою недопустимості виявлених під час проведення такої слідчої дії доказів, що узгоджується з правовою позицією Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеною у постанові від 15 квітня 2020 року (справа № 740/3390/15). А тому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги сторони захисту в цій частині.

Стосовно ж доводів захисту щодо подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна до суду з порушенням встановленого КПК України строку, слід зазначити, що пропуск визначеного кримінальним процесуальним законом строку для звернення з відповідним клопотанням або ж для його розгляду вочевидь є недотриманням вимог КПК України, проте таке порушення не може саме по собі призводити до недопустимості використання як доказів того майна, питання про арешт якого ставилося (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 13 червня 2023 року у справі № 572/1861/18). А отже, недотримання відповідного строку не може бути підставою для відмови у задоволенні такого клопотання.

На переконання колегії, оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням усіх обставин, які мають значення для вирішення справи, а відтак вважає постановлене рішення законним і обґрунтованим та не вбачає підстав для його скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 08 січня 2023 року про арешт майна, вилученого 02 листопада 2023 року під час проведення огляду належного ОСОБА_10 автомобіля та службового кабінету, у кримінальному провадженні № 0001415 від 25 серпня 2023 року, залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3