Справа № 308/2519/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

у складі учасників справи:

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Ужгород, клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені 05.11.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002261, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгорода Закарпатської області, громадянина України, українця, не працюючого, студента, зареєстрованого, за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.ч.1, 2 ст. 361 КК України,-

встановив:

12 лютого 2024 року старший слідчий СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням погодженим прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002261відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05 листопада 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.ч.1, 2 ст. 361 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 17.10.2023 точний час в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння, чужого майна, а саме на привласнення, шляхом викрадення, чужого офіційного документу у вигляді банківської картки та чужими грошовими коштами, шляхом несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих систем) а саме до банківського терміналу самообслуговування АТ КБ «Приватбанк», під час зняття коштів з викраденої ним банківської картки, перебуваючи в магазині за адресою Ужгородський район с. Минай вул. Волошина буд. 1 Ж., на поличці біля каси виявив платіжний документ у вигляді пластикової банківської картки відкритої в АТ КБ «Приватбанк» яка прив`язана до банківського рахунку за НОМЕР_1 який відкритий на ім`я ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на якій на зворотній стороні був зазначений пін-код до вказаної картки.

В подальшому ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний умисел та корисливий мотив, діючи умисно усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що дана банківська картка йому не належить таємно, шляхом викрадення, незаконно привласнив вищевказану банківську картку разом пін-кодом до неї, які залишивши її в себе з метою подальшого викрадення з неї грошових коштів шляхом їх зняття в банкоматах АТ КБ «Приватбанк», що розташовані в м. Ужгороді.

Крім того встановлено, що реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужими грошовим коштами, ОСОБА_4 , о 17 год. 53 хв. 17.10.2023 маючи у розпорядженні банківську картку, яка відкрита в АТ КБ «Приватбанк» та прив`язана до банківського рахунку за № НОМЕР_1 який відкритий на ім`я ОСОБА_7 , та пін-код, який вказаний на зворотній стороні картки використовуючи банківський автомат самообслуговування (банкомат) АТ КБ «Приватбанк», що розташований за адресою м. Ужгород вул. Грушевського, 35, який згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення протиправних дій в сфері використання електронно-обчислювальних машин, систем та комп`ютерних мереж і мереж електрозв`язку, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки у формі підробки інформації та бажаючи їх настання, порушуючи процедуру отримання дозволу на проведення операцій з використанням автоматизованої банківської системи, не санкціоновано, тобто самочинно, без дозволу держателя банківської картки, або уповноваженої особи, повторно, втрутився в робочу банківського терміналу самообслуговування, ввівши персональний ідентифікаційний номер вище вказаної платіжної банківської картки (ПІН-код), який встановлений на картку для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використання, від імені клієнта АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_7 , в результаті чого отримав доступ до електронної автоматизованої системи банкомату, через вищевказану банківську картку, в наслідок чого втрутився у роботу вказаної автоматизованої системи, що виразилось, у знятті грошових коштів з вищевказаних банківського терміналів самообслуговування, на суму 100,00 гривень, від імені ОСОБА_7 .

Крім того встановлено, що реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужими грошовим коштами, ОСОБА_4 , о 21 год. 23 хв. 22.10.2023 маючи у розпорядженні банківську картку, яка відкрита в АТ КБ «Приватбанк» та прив`язана до банківського рахунку за № НОМЕР_1 який відкритий на ім`я ОСОБА_7 , та пін-код, який вказаний на зворотній стороні картки використовуючи банківський автомат самообслуговування (банкомат) АТ КБ «Приватбанк», що розташований за адресою м. Ужгород пл. Кирила Мефодія, 5, який згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення протиправних дій в сфері використання електронно-обчислювальних машин, систем та комп`ютерних мереж і мереж електрозв`язку, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки у формі підробки інформації та бажаючи їх настання, порушуючи процедуру отримання дозволу на проведення операцій з використанням автоматизованої банківської системи, не санкціоновано, тобто самочинно, без дозволу держателя банківської картки, або уповноваженої особи, повторно, втрутився в робочу банківського терміналу самообслуговування, ввівши персональний ідентифікаційний номер вище вказаної платіжної банківської картки (ПІН-код), який встановлений на картку для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використання, від імені клієнта АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_7 , в результаті чого отримав доступ до електронної автоматизованої системи банкомату, через вищевказану банківську картку, в наслідок чого втрутився у роботу вказаної автоматизованої системи, що виразилось, у знятті грошових коштів з вищевказаних банківського терміналів самообслуговування, на суму 1000,00 гривень, від імені ОСОБА_7 .

Крім того встановлено, що реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужими грошовим коштами, ОСОБА_4 , о 19 год. 31 хв. 25.10.2023 маючи у розпорядженні банківську картку, яка відкрита в АТ КБ «Приватбанк» та прив`язана до банківського рахунку за № НОМЕР_1 який відкритий на ім`я ОСОБА_7 , та пін-код, який вказаний на зворотній стороні картки використовуючи банківський автомат самообслуговування (банкомат) АТ КБ «Приватбанк», що розташований за адресою м. Ужгород вул. Грушевського, 61, який згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення протиправних дій в сфері використання електронно-обчислювальних машин, систем та комп`ютерних мереж і мереж електрозв`язку, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки у формі підробки інформації та бажаючи їх настання, порушуючи процедуру отримання дозволу на проведення операцій з використанням автоматизованої банківської системи, не санкціоновано, тобто самочинно, без дозволу держателя банківської картки, або уповноваженої особи, повторно, втрутився в робочу банківського терміналу самообслуговування, ввівши персональний ідентифікаційний номер вище вказаної платіжної банківської картки (ПІН-код), який встановлений на картку для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використання, від імені клієнта АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_7 , в результаті чого отримав доступ до електронної автоматизованої системи банкомату, через вищевказану банківську картку, в наслідок чого втрутився у роботу вказаної автоматизованої системи, що виразилось, у знятті грошових коштів з вищевказаних банківського терміналів самообслуговування, на суму 11000,00 гривень, від імені ОСОБА_7 .

Крім того встановлено, що реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужими грошовим коштами, ОСОБА_4 , о 21 год. 43 хв. 27.10.2023 маючи у розпорядженні банківську картку, яка відкрита в АТ КБ «Приватбанк» та прив`язана до банківського рахунку за № НОМЕР_1 який відкритий на ім`я ОСОБА_7 , та пін-код, який вказаний на зворотній стороні картки використовуючи банківський автомат самообслуговування (банкомат) АТ КБ «Приватбанк», що розташований за адресою м. Ужгород просп. Свободи, 2, який згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення протиправних дій в сфері використання електронно-обчислювальних машин, систем та комп`ютерних мереж і мереж електрозв`язку, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки у формі підробки інформації та бажаючи їх настання, порушуючи процедуру отримання дозволу на проведення операцій з використанням автоматизованої банківської системи, не санкціоновано, тобто самочинно, без дозволу держателя банківської картки, або уповноваженої особи, повторно, втрутився в робочу банківського терміналу самообслуговування, ввівши персональний ідентифікаційний номер вище вказаної платіжної банківської картки (ПІН-код), який встановлений на картку для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використання, від імені клієнта АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_7 , в результаті чого отримав доступ до електронної автоматизованої системи банкомату, через вищевказану банківську картку, в наслідок чого втрутився у роботу вказаної автоматизованої системи, що виразилось, у знятті грошових коштів з вищевказаних банківського терміналів самообслуговування, на суму 700,00 гривень, від імені ОСОБА_7 .

Крім цього встановлено, що під час воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 та продовженого Указом Президента України від 24.03.2022 №133/2022, ОСОБА_4 , в період часу з 17 год. 53 хв. з 17 жовтня 2023 року по 21 год. 43 хв. 27 жовтня 2023 року, діючи з прямим умислом, спрямованим на таємне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, маючи у розпорядженні банківську картку, яка відкрита в АТ КБ «Приватбанк» та прив`язана до банківського рахунку за № НОМЕР_1 який відкритий на ім`я ОСОБА_7 , та клаптик аркушу паперу з пін-кодом до вказаної картки використовуючи банківський автомат самообслуговування (банкомат) АТ КБ «Приватбанк»,таємно заволодів чужим майном, а саме грошовими коштами шляхом їх зняття в банкоматах АТ КБ «Приватбанк», що розташовані в м. Ужгороді та розрахунком за оплату товару в магазині «Стопка», чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на загальну суму 12,800 гривень 00 копійок (дванадцять тисяч вісімсот гривень нуль копійок), якими розпорядився на власний розсуд.

За сукупністю ОСОБА_4 підозрюється у вчинення кримінальних правопорушень передбачених за ч.4 ст.185 КК України, а саме в таємному викраденні чужого майна вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, 1 ст. 357 КК України, а саме в незаконному привласненні офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів, та за ч. ч. 1, 2 ст. 361 КК України, а саме в несанкціонованому втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, вчиненому повторно.

29 грудня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.ч.1, 2 ст. 361 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

-Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 04.11.2023;

-Протоколом допиту потерпілого від 06.11.2023;

-Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 15.12.2023;

-Висновком експерта від 19.12.2023 року;

-Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 29.12.2023;

-Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 11.01.2024;

-Протоколом огляду документу (диску) від 13.01.2024;

Слідчий зазначає, що підозрюваний ОСОБА_4 знаючи про тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Приймаючи до уваги вищевикладене, відсутність міцних соціальних зв`язків у ОСОБА_4 , зокрема те, що остання ніде не працює, а також те, остання скоїла кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, а також враховуючи те, що підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у слідства не має, а менш суворі запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання або особиста порука не достатні для запобігання вищевказаних ризиків, а тому слідчий просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив таке задовольнити з наведених у ньому підстав.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, зазначив, що підозра є необгрунтованою, не довдиться належними доказами, разом з тим у сторони захисту наявні відповідні докази які спростовують причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, про що слідчому подано відповідні клопотання. Крім того вказує, що наведені стороною обвинувачення ризики не довендені , не підтвердженні будь якими доказами, процесуальна поведінка його підзахисного є належною, а тому враховуючи вказані обставини, до його підзахисного не підялягає застосуванню буь який запобіжний захід, оскільки а обставин вчинення вказаних правопорушень, тавраховуючи особу його підзахисного це буде порушувати його права.

Підозрюваний підтримав думку свого адвоката, та надав пояснення аналогічні по суті та за змістом доя пояснень свого захисника, зазначившив, що винним себе не визнає, про що має наявні докази.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризиків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (стаття 178 КПК України).

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені першою ст.177 КПК.

29 грудня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357, ч.ч.1, 2 ст.361 КК України.

Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий стосується питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення. У Рішенні Нечипорук і Йонкало проти України(п. 175) ЄСПЛ вкотре повторив, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства).

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Тобто, стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Згідно зі ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запропонований запобіжний захід (домашній арешт) пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що домашній арешт вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рішення Великої Палати у справі Buzadji проти Республіки Молдова від 5 липня 2016 року, заява № 23755/07, параграф 104). Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, слідчий суддя повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Основними ризикам, на які посилається сторона обвинувачення у даному клопотанні є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя врахував наявність ризиків, передбачених пунктами п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК, а саме:

- переховування від органу досудового розслідування та суду підтверджується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, найтяжче з яких відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого, санкція за вчинення якого, згідно ч.4 ст. 185 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, тому існують ризики, що він не буде виконувати покладені на нього обов`язки та зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним;

- ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідків які будуть встановлені, шляхом умовляння, підкупу тощо для зміни ними показань на його користь, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України. Крім цього, ОСОБА_8 , з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із свідками, які будуть встановлені, тим самим схиляти їх до зміни даних слідству показань. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь які речі або документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то слідчий суддя вважає такий недоведеним та жодним чином не обґрунтованим.

Матеріалами клопотання не підтверджується ризик вчиняти інше кримінальне правопорушення, оскільки прокурором не наведено жодних реальних доказів на підтвердження вказаного ризику та відомостей про інші імовірні спроби/дії підозрюваного допустити поза процесуальну поведінку.

Згідно з ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, закон покладає обов`язок доказування щодо наявності ризиків та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам на прокурора.

У судовому засіданні з розгляду даного клопотання стороною обвинувачення не доведена недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин, тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд врахував наявність ризиків, передбачених пунктами ч.1 ст.177 КПК, а також тяжкість покарання кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 характеризуючі особу підозрюваного дані, а саме: наявність постійного місця проживання, місця навчання відсутність судимостей.

На підставі наведеного, зважаючи на необхідність дотримання цілей та загальних засад кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до переконання, що у клопотанні сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладені на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суддя приходить висновку, що мета застосування запобіжного заходу буде досягнута шляхом застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, це буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігатиме спробам вчинення дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.176, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310, 376 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

У задоволенні клопотання відмовити.

Обрати відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк до 29 лютого 2024 року включно.

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконувати обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, навчання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із потерпілою та свідками у вказаному кримінальному провадженні.

Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання вищезазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Строк дії зазначеної ухвали встановити до 29 лютого 2024 року включно.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на процесуального прокурора у вказаному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 16 лютого 2024 року о 13 год. 30 хв..

Слідчий суддя ОСОБА_1