Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

31.10.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань - ОСОБА_4 ,

та учасників судового розгляду: обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/571/23, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 вересня 2023 року, задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0001578, внесеному 12.11.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Краматорськ, Донецької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України, не заміжньої, з середньою освітою, тимчасово не працюючої, раніше судимої вироком Ужгородського міськрайонного суду від 28.07.2022 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік.

Цією ухвалою продовжено щодо обвинуваченої ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, а саме до 10 листопада 2023 року включно.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Відповідно до ухвали, під час розгляду кримінального провадження прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 22.12.2022 відносно обвинуваченої ОСОБА_5 . В обґрунтування доводів клопотання прокурор, зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, - таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно та в умовах воєнного стану, що відповідно до ст. 12 КК України, скоєне діяння відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. На переконання прокурора, ризики, які були підставами для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшились та продовжують існувати, зокрема існує ризик переховування обвинуваченої ОСОБА_5 від суду; незаконного впливу на свідків; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення інших кримінальних правопорушень. Окрім того, прокурор просить врахувати дані про особу обвинуваченої ОСОБА_5 , яка міцних соціальних зв`язків не має, офіційно ніде не працює, раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, та вчинила кримінальне правопорушення у період іспитового строку встановленого їй за вироком суду. Прокурор у клопотанні також зазначає, що ОСОБА_5 скоїла тяжкий злочин, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні. Вважає, що обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_5 та запобігти цим ризикам. Прокурор просить задовольнити клопотання та продовжити щодо обвинуваченої ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ухвали суду, у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження №0001578 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Так, органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. На переконання суду, наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими. Тому, враховуючи те, що згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_5 інкриміновано вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, а отже обвинувачена ОСОБА_5 , усвідомлюючи неминучість покарання, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні, які судом ще не допитувались, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, і що стороною захисту жодним чином не спростовані вказані у клопотанні ризики. Судом враховано те, що строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 у кримінальному провадженні закінчується 20 вересня 2023 року, а завершити судове провадження до закінчення строку тримання обвинуваченої під вартою наразі є неможливим. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, відтак обвинуваченій ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 листопада 2023 року включно.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала суду є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. На переконання сторони захисту, місцевий суд при вирішенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_5 безпідставно взяв до уваги доводи прокурора про продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Подані адвокатом заперечення на клопотання прокурора судом залишені поза увагою як і те, що ризики, на які посилається прокурор є надуманими, оскільки свого підтвердження не знайшли. Адвокат ОСОБА_6 стверджує, що судом першої інстанції взагалі залишено поза увагою те, що його підзахисна має постійне місце проживання, має на меті доводити свою невинуватість, умислу на вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення не мала, жодного заробітку не отримувала, на її утриманні неповнолітня дитина, яку обвинувачена виховує самостійно, є внутрішньо переміщуваною особою у зв`язку із військовою агресією РФ, перебуває під вартою більше року, що є підставою для можливості обрати відносно ОСОБА_5 менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою обвинуваченій ОСОБА_5 змінити запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою з покладенням на неї процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченої ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності сторони обвинувачення та захисника, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності вищевказаних осіб, береться до уваги і те, що: захисник та прокурор належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги; заяви про відкладення апеляційного розгляду та відомостей про поважність причин неявки від прокурора та захисника не надходило; обвинувачена не заперечувала щодо розгляду апеляційної скарги без участі прокурора та захисника.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення відхиляються з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченої ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для обрання та неодноразового продовження обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не відпали, не зменшились і продовжують існувати.

Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання її винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, те, що вчинені діяння відносяться до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченої (раніше судима, не працююча, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення у період встановленого їй за вироком суду іспитового строку), а також відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процедурних (процесуальних) дій, у тому числі й допиту ряду свідків та дослідження доказів.

Тому, колегія суддів, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 обвинувачується і за яке їй може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, а також наведених вище обставин, у тому числі і даних про особу обвинуваченої, доходить висновку про те, що є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції і в цій частині.

Колегія суддів також вважає, що продовження обвинуваченій ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченої, у зв`язку з чим, обґрунтованим і належним чином умотивованим, вважає і висновок суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої, а також дієвості кримінального провадження.

З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно продовжив обвинуваченій ОСОБА_5 строк тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається у клопотанні прокурор, відсутні, стороною обвинувачення існування таких не підтверджено належними та допустимими доказами, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище судженнями.

Із цих підстав, як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачена має постійне місце проживання, має на меті доводити свою невинуватість, умислу на вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення не мала, жодного заробітку не отримувала, на її утриманні неповнолітня дитина, яку обвинувачена виховує самостійно, є внутрішньо переміщуваною особою у зв`язку із військовою агресією РФ, перебуває під вартою більше року.

При цьому, колегія суддів вважає, що обраний ОСОБА_5 запобіжний захід, у тому числі й із урахуванням його тривалості, відповідає характеру та тяжкості інкримінованого ОСОБА_5 діяння, а також тяжкості можливого покарання та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченої.

У зв`язку з цим, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки існують обґрунтовані підстави вважати, що у разі застосування щодо обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, вона не буде належним чином виконувати покладені на неї як обвинуваченої процесуальні обов`язки, у тому числі з метою уникнення кримінальної відповідальності може ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що стороною захисту не надано доказів, зокрема висновків лікарів тощо, які б свідчили про наявність у ОСОБА_5 таких захворювань, які б унеможливлювали тримання її під вартою.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачена і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи порушувати процесуальні обов`язки іншим чином, однак, обставини, за яких вона обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі і дані про її особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, колегія суддів вважає, що, ухвалюючи судове рішення про продовження обвинуваченій ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом взято до уваги і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, та обґрунтовано не визначено розмір застави, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення під час іспитового строку.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченій ОСОБА_5 строку тримання під вартою.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі не вказується як в апеляційній скарзі, так і не вказувалось під час її розгляду.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 вересня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0001578, внесеному 12.11.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 , до шістдесяти днів, а саме до 10 листопада 2023 року включно, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: