Справа №390/1775/23
Провадження №1-кп/390/399/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2023 Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000562 від 23.08.2023, стосовно:

ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кіровоград, українка, громадянка України, з повною загальною середньою освітою, неодружена, не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима, останній раз:

- 12.04.2023 Ленінським районним судом м. Кіровограда за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

встановив:

в денний час доби 09.08.2023 (точного часу не встановлено) ОСОБА_4 знаходилася за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де у неї раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме належного її матері ОСОБА_5 пилососу «BOSCH», моделі BGC 05AAA2. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, діючи умисно, в умовах воєнного стану, впевнившись, що її злочинні дії ніким не будуть помічені, шляхом вільного доступу таємно викрала належний ОСОБА_6 пилосос «BOSCH», моделі BGC 05AAA2, вартість якого становить 2799,30 грн.

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникла, викраденим розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 2799,30 грн.

Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнала, пояснила, що вона разом із своїми двома дітьми та співмешканцем проживають в одній квартирі із матір`ю ОСОБА_5 .. Остання часто скаржиться на неї і в них постійно сварки. Вона дійсно у серпні 2023 року взяла пилосос, який належить її матері ОСОБА_5 , та здала його у ломбард, оскільки у неї не було коштів на продукти для дітей. Вона хотіла викупити цей пилосос, проте не вистачило коштів. Вона звернулася до вітчима, щоб той позичив їй гроші. Вітчим же в свою чергу розповів про це матері, а вона написала на неї заяву до поліції. Вину свою у вчиненні цього кримінального правопорушення визнає повністю, проте просить суворо не карати, оскільки не хоче залишати своїх дітей самих.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що у неї є спільна квартира із своїм чоловіком, донькою ОСОБА_4 та двома внуками. На цей час вона разом із чоловіком проживає на дачі. ОСОБА_4 її єдина донька, яку вона удочерила в 11-місячному віці. У неї постійно виникають конфлікти із донькою ОСОБА_4 у зв`язку із тим, що вона викрадає різні її речі. На її з чоловіком кімнату вона навіть поставила замок, щоб ОСОБА_4 не могла нічого викрасти. Так, наприкінці літа цього року ОСОБА_4 викрала належний їй пилосос і здала його в ломбард. Після її звернення в поліцію, ОСОБА_4 повернула їй пилосос. Така поведінка ОСОБА_4 призвела до того, що у неї стався інсульт. Тому вона просить також стягнути із ОСОБА_4 моральну шкоду у сумі 10 000 грн.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності її позиції немає, останньому роз`яснено, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, доведена. Її дії необхідно кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України, оскільки ОСОБА_4 скоїла таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 відповідно до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 вчинила умисний, закінчений, тяжкий злочин.

Крім цього, при обранні обвинуваченій ОСОБА_4 міри покарання судом враховується її відношення до вчиненого, матеріали, що її характеризують.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується задовільно (а.п. 84), проживає разом із синами: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.п. 75), на обліку в психіатричній лікарні та наркологічному диспансеру не перебуває (а.п. 86, 88), раніше судима (а.п.90-95). Так, вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.04.2023 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 засуджено до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки (а.п. 200-202, 205-207). ОСОБА_4 має на утримані двох малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.п. 82,83).

Відповідно до досудової доповіді від 28.11.2023 виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому випадку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд виходить із наступного.

Щире каяття є відверта негативна оцінка винним своєї кримінально караної поведінки, визнання тих обставин, які йому ставляться в провину, а отже, характеризує поведінку винної особи після вчинення злочину суто з позицій психологічної переорієнтації суб`єкта, характеризується тим, що суб`єкт справді засуджує свій вчинок та визнає його антисуспільний характер, про що мають свідчити й об`єктивні дані про зміни в ціннісних пріоритетах та способі життя. Саме по собі визнання своєї провини ще не означає, що особа стала на шлях виправлення і що її зізнання свідчить про рішучість стати на шлях виправлення, самоосуд свого вчинку. З огляду на викладене вище, щире каяття слід відрізняти від визнання провини з метою створити формальні підстави для пом`якшення кримінальної відповідальності (Постанова ВС від 12 жовтня 2022 року справа № 557/970/21 (провадження № 51-1821км22).

Враховуючи вказане, суд не може визнати визнання вини обвинуваченою та сприяння розкриттю правопорушення за щире каяття, оскільки в судовому засідання вона жодним чином не засудила свою поведінку та не вибачилася перед потерпілою.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що обставиною, яка пом`якшує покарання, є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обтяжуючих обставин не встановлено. Також суд враховує той факт, що обвинувачена має на утриманні двох малолітніх дітей і бажає продовжити їх виховання. В той же час неможливо залишити поза увагою взаємовідносини, які склалися між ОСОБА_4 та її матір`ю ОСОБА_5 , та те, що нове кримінальне правопорушення вона вчинила в період іспитового строку, який їй встановлено попереднім вироком.

Розглядаючи можливість для застосування ст. ст. 69, 75, 76, 79 КК України та звільнення від відбування покарання підсудної ОСОБА_4 , суд виходить з наступних міркувань. ОСОБА_4 має лише одну обставину, яка пом`якшує покарання, а отже відсутня можливість застосування ст. 69 КК України. Новий злочин вчинила в період іспитового строку. Тому відсутні підстави для застосування покарання з іспитовим строком, які передбачені ст.ст. 75, 79 КК України.

Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини, враховуючи, що новий злочин ОСОБА_4 вчинила під час іспитового строку, суд вважає, що виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень можливе за умови призначення покарання у виді позбавлення волі, проте не в максимальних межах санкції статті.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов, в якому остання просила стягнути із ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 10000 грн. Свої вимоги аргументувала тим, що у січні 2021 року ОСОБА_5 перенесла інсульт, після якого продовжує періодично лікуватися. Вчинення крадіжки її дочкою ОСОБА_4 завдає душевного болю та негативно впливає на її стан. Вирішуючи цивільний позов, суд звертає увагу на наступне.

Як передбачено ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода, окрім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» (далі Постанова ПВСУ) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пункт 9 зазначеної Постанови ПВСУ передбачає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, законодавець визначив загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

Цивільний позивач ОСОБА_5 при обґрунтуванні моральної шкоди посилається, на те, що внаслідок злочину у неї погіршилося здоров`я, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №2931 відділення гострої судинної неврологічної патології-380 від 28.01.2021 та випискою із медичної карти стаціонарного хворого КНП КРР «Кропивницька центральна районна лікарня» від 01.10.2021.

Суд звертає увагу на те, що надана медична документація свідчить про захворювання, які мали місце задовго до кримінального правопорушення, який ставиться у вину обвинуваченій, а тому не можуть свідчити про погіршення здоров`я потерпілої саме від діяння ОСОБА_4 ..

Суд приймає до уваги глибину фізичних страждань цивільного позивача у зв`язку із викраденням її майна її ж донькою, враховуючи те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення, та вважає, що розмір моральної шкоди у сумі 500 грн буде цілком відповідати критеріям розумності та справедливості у вказаному випадку.

Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на проведення експертизи, які складають 2389,80 грн, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, що відповідає вимогам ст.124 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались та клопотання про їх застосування не заявлялись.

Відповідно до ст. 378 КПК України судом одночасно з ухваленням вироку буде порушено питання перед службою в справах дітей про необхідність влаштування неповнолітніх дітей ОСОБА_4 або встановлення над ними опіки чи піклування.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.04.2023 та остаточно призначити покарання у виді 5 (п`яти) років і 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженій ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання останньої з метою відбування покарання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 500 (п`ятсот) грн.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави судові витрати у сумі 2389 (дві тисячі триста вісімдесят дев`ять) грн 80 (вісімдесят) к..

Речові докази: пилосос «BOSCH», моделі BGC 05AAA2, та картонну коробку від нього, які передані під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_5 , залишити останній за належністю.

Вирок набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження. У разі якщо вирок оскаржений учасниками процесу, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, яке набирає законної сили з моменту його проголошення.

Апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Кропивницького апеляційного суду через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченій, а іншим учасникам процесу роз`яснити, що вони мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1