печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000775 від 31.03.2023, -

В С Т А Н О В И В :

15.11.2023 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого в ОВС першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором, згідно вимог якого останній просить накласти у кримінальному провадженні № 0000775 від 11.09.2023 арешт на майно, що тимчасово вилучене 14.11.2023 під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США номіналом по 100 (сто) доларів США кожна у кількості 20 (двадцять) купюр з наступними серіями та номерами: HL 11554502 E; KF 04169240 B; HB 33914152 R; KB 31550058 G; HB 81488881 M; HB 82053557 I; KF 54709319 A; KB 25155679 P; HB 12390852 G; HE 06132923 A; HA 70882648 A; HB 46671382 L; HB 58245093 Q; HG 51993962 A; FG 14036873 B; KB 38573270 C; KE 28558366 B; HB 80637744 N; KB 69135031 K; KB 79694477 G.

Мотивуючи подане клопотання слідчий вказує, що Досудовим розслідуванням встановлено, що заступник начальника Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 , разом з невстановленими досудовим розслідуванням особами, за грошову винагороду в розмірі 4 500 доларів США, тобто з корисливих мотивів, організували незаконне переправлення осіб через державний кордон України та сприяють незаконному переправленню осіб через державний кордон України шляхом усунення перешкод.

Так, ОСОБА_7 , перебуваючи на військовій службі отримав поранення, яке відповідно до висновку військово-лікарської комісії може стати підставою для визнання його непридатним до військової служби, в зв`язку з чим ОСОБА_7 почав шукати нове місце роботи та можливості працевлаштування водієм на міжнародних перевозках.

В подальшому, ОСОБА_7 з метою працевлаштування до ГУ НП у Волинській області зустрівся зі своїм колишнім колегою, а саме з заступником начальника Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 , в ході розмови з яким дізнався про можливість працевлаштування до ГУ НП у Волинській області та про можливість ОСОБА_5 допомогти з оформленням документів для перетину державного кордону України, як водію, через систему «Шлях».

Пізніше, а саме 06.09.2023 ОСОБА_7 стало відомо, про бажання його товариша ОСОБА_8 перетнути державний кордон України через систему «Шлях» з метою працевлаштування та отримання заробітку в одній з країн Європейського Союзу, який в подальшому спрямовувати на закупку амуніції та гуманітарної допомоги для ЗСУ.

Бажаючи допомогти ОСОБА_8 , ОСОБА_7 відразу зателефонував ОСОБА_5 та домовився про зустріч з ОСОБА_5 з метою отримання інформаційної допомоги щодо порядку оформленням документів для перетину державного кордону України через систему «Шлях».

06.09.2023 в ході зустрічі ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , останній, дізнавшись про бажання ОСОБА_8 оформити документи та перетнути державний кордон України через систему «Шлях», повідомив, що це дуже складна процедура та краще він організує та посприяє в перетині державного кордону України в Чернівецькій області, а саме ОСОБА_5 запропонував за грошову винагороду в сумі 4500 доларів США вирішити питання щодо організації та сприяння в перетині державного кордону України поза межами пунктів пропуску в Чернівецькій області на територію Республіки Румунія.

14.11.2023 під час передачі ОСОБА_7 ОСОБА_5 чергової частини неправомірної вигоди в розмірі 2000 дол. США, останнього, в порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню шляхом усунення перешкод, вчиненого з корисливих мотивів.

14.11.2023 о 09 год. 42 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим, припинено його злочинну діяльність.

14.11.2023 слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Горохіва, громадянину України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який працює на посаді начальника заступник начальника Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Вилучене майно на переконання сторони обвинувачення відповідають критеріям статті 98 КПК України, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на можливість їх використання в якості речових доказів, а тому постановою слідчого від 14.11.2023 визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

На даний час, у ході досудового розслідування виникла необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вказаного майна, з метою збереження речових доказів.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, здійснювалась фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів.

У судовому засідання прокурор вимоги клопотання підтримав та просив задовольнити, вказав, що вилучене майно визнано речовим доказом, а тому з метою подальшої перевірки його значення для кримінального провадження існує необхідність у накладенні арешту на майно.

Представник власника майна заперечував щодо вимог клопотання, вказуючи на безпідставність вимог, оскільки прокуром недоведено, що вилучене майно має відношення до вказаного кримінального правпорушення, а відтак у задоволенні клопотання просили відмовити.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття учасників розгляду у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації сторонами, їх процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання їх явки обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у відсутність нез`явившихся осіб.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що Слідчими першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань у складі слідчої групи здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000775 від 11.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме за фактом незаконного переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню шляхом усунення перешкод, вчиненого з корисливих мотивів.

Під час затримання ОСОБА_5 14.11.2023 старшим слідчим першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 проведено особистий обшук затриманого, за результатами якого виявлено та вилучено: Грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США номіналом по 100 (сто) доларів США кожна у кількості 20 (двадцять) купюр з наступними серіями та номерами: HL 11554502 E; KF 04169240 B; HB 33914152 R; KB 31550058 G; HB 81488881 M; HB 82053557 I; KF 54709319 A; KB 25155679 P; HB 12390852 G; HE 06132923 A; HA 70882648 A; HB 46671382 L; HB 58245093 Q; HG 51993962 A; FG 14036873 B; KB 38573270 C; KE 28558366 B; HB 80637744 N; KB 69135031 K; KB 79694477 G.

14.11.2023 слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Горохіва, громадянину України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який працює на посаді начальника заступник начальника Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Постановою слідчого вилучені 14.11.2023 під час проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Абзацом 2 ч. 5 ст. 171 КПК України передбачено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Таким чином, згідно з положеннями ч. 2 ст. 168, ч. 7 ст. 236 КПК України зазначене майно, що вилучене під час проведення обшуку, вважається тимчасово вилученим майном.

Судовим розглядом встановлено, що обшук, під час якого було вилучено майно та на арешті якого на даний час наполягає сторона обвинувачення, був проведений 14.11.2023, а з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна прокурор звернувся до суду 15.11.2022, що свідчить про дотримання вимог абзацу 2 ч. 5 ст. 171 КПК України.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 частини другої цієї статті у випадку, передбаченому пунктом 1, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З огляду на зазначені вимоги закону слідчий суддя приходить до висновку про те, що вилучене майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні № 0000775 від 11.09.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому слідчий суддя вважає за доцільне, для ефективного розслідування з метою збереження речових доказів накласти арешт на вказане майно.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання про задоволення клопотання сторони обвинувачення, з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 26, 98, 100, 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 0000775 від 11.09.2023 арешт на майно, що тимчасово вилучене 14.11.2023 під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США номіналом по 100 (сто) доларів США кожна у кількості 20 (двадцять) купюр з наступними серіями та номерами: HL 11554502 E; KF 04169240 B; HB 33914152 R; KB 31550058 G; HB 81488881 M; HB 82053557 I; KF 54709319 A; KB 25155679 P; HB 12390852 G; HE 06132923 A; HA 70882648 A; HB 46671382 L; HB 58245093 Q; HG 51993962 A; FG 14036873 B; KB 38573270 C; KE 28558366 B; HB 80637744 N; KB 69135031 K; KB 79694477 G.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту/відмову у ньому може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1