Провадження № 1-кс/742/191/24
Єдиний унікальний № 735/1222/13
У Х В А Л А

іменем України

29 січня 2024 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду м.Прилуки заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Прилуцького міськрайонного суду ОСОБА_4 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000012 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.2 ст.368, ч.2 ст.375, ч.1 ст.376-1 КК України та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.368 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Обвинуваченим ОСОБА_3 подано до Прилуцького міськрайонного суду заяву про відвід судді Прилуцького міськрайонного суду ОСОБА_4 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000012 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.2 ст.368, ч.2 ст.375, ч.1 ст.376-1 КК України та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.368 КК України.

Згідно результатів автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 січня 2024 року заява про відвід була передана для вирішення судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівській області ОСОБА_1 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав свої доводи, викладені в заяві.

Інші учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Суддя ОСОБА_4 в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Своїм правом на дачу пояснень в порядку ч.3 ст.81 КПК України, не скористався.

Суд, ухвалив провести розгляд заяви про відвід за відсутності осіб, які не з`явились та були належним чином повідомлені.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_3 , вивчивши заяву про відвід, перевіривши матеріали справи, в якій подано заяву про відвід, приходить до наступного висновку.

Зокрема, ч. 1 ст. 81 КПК України визначено, що у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Положеннями статей 75, 76 КПК України, передбачено вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, та обставин за яких суддя не має права брати участь у кримінальному провадженні серед яких: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Обвинувачений ОСОБА_3 у своїй заяві вказуючи обставини як підставу відводу судді, посилається на п.3, 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, як особисту заінтересованість в результатах провадження та на інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді.

При цьому суд враховує, що у Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

На питання неупередженості суду звертає увагу Європейський суд з прав людини і у рішенні Суду від 10 грудня 2009 р. в справі «Мироненко і Мартенко проти України», судом було констатовано порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Цим рішенням Європейським судом визнано порушення принципу безсторонності суду. Так, у п. 66, 69 і 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Частина 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначає, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 48 даного Закону встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Згідно пунктів 1, 2 ч.7 ст.56 зазначеного Закону суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Така позиція викладена у рішеннях Суду по справам «Хаушильд проти Данії» та «Ветштайн проти Швеції».

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді, але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості.

Детальний аналіз наведених підстав, які, на переконання обвинуваченого, викликають сумніви в неупередженості судді, вказують на те, що поданою заявою про відвід судді, фактично висловлюється певна незгода з його процесуальними рішеннями в процесі розгляду справи, а саме розгляд справи без захисника обвинуваченого та визначення дати наступного судового розгляду лише з урахуванням думки прокурора.

Незгода обвинуваченого з правовою позицією судді при прийнятті відповідних рішень та їх обгрунтуванням сама по собі за відсутності доказів про будь-яку зацікавленість судді у результатах розгляду справи, не може бути достатньою підставою для сумнівів в неупередженості судді. Натомість, у випадках передбачених законом, така незгода може бути підставою для апеляційного оскарження прийнятого суддею рішення.

Підсумовуючи, суд наголошує на важливості інституту відводу судді для забезпечення безстороннього розгляду справи, але вмотивованість заяви про відвід судді є процесуальним обов`язком учасника, який повинен добросовісно реалізовувати надане йому право.

Судовим розглядом не встановлено і обвинуваченим не доведено наявність обставин, які викликали б сумніви в неупередженості судді ОСОБА_4 і унеможливлювали б винесення ним об`єктивного рішення у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 80,81 КПК України, суд

постановив:

В задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Прилуцького міськрайонного суду ОСОБА_4 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000012 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.2 ст.368, ч.2 ст.375, ч.1 ст.376-1 КК України та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.368 КК України -відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1