ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/891/24 Справа № 932/8648/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

05 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2024 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 286-1, ч.1 ст. 135 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 березня 2024 року включно.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, а також стадію розгляду провадження, посилався на те, що ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не припинили існувати та застосування менш обтяжливого запобіжного заходу не зможе їм запобігти.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу та змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі, в тому числі застосувати заставу.

Свої вимоги захисник обґрунтовує порушенням права обвинуваченого на захист та недоведеністю встановлених судом ризиків, а також порушенням порядку проведення підготовчого судового засідання. Адвокат зазначає, що суд не повідомляв його про дату та час судового розгляду, а про судове засідання він дізнався випадково. Поряд із цим, маючи відомості про поважність причин його неявки у попереднє судове засідання, суд ухвалив рішення про призначення обвинуваченому безоплатного захисника. Окрім наведеного, захисник вказує на те, що розпочавши підготовче судове засідання, суд не перевірив обставин, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України, а також здійснив процесуальні дії за відсутністю захисника. Серед іншого, захисник вважає недоведеними заявлені прокурором ризики. Адвокат зазначає, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання, роботу, постійних дохід, двох малолітніх дітей на утриманні, а також батьків похилого віку.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника та обвинуваченого, які апеляційну скаргу підтримали, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження, 15 січня 2024 року судом, на розгляді якого перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою останнього.

Вирішуючи питання про продовження строку застосування запобіжного заходу суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість подальшого тримання ОСОБА_6 під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились і виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження тримання під вартою ОСОБА_6 та доводи захисту щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення цього питання.

Так, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, а також стадію розгляду кримінального провадження та відповідно наявність передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК ризиків, які не припинили існувати, тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останнього та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, та апелянтами не наведені.

Доводи захисника про недоведеність встановлених судом ризиків не заслуговують на увагу.

На переконання колегії суддів, сукупність даних про тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , які відносяться до категорії тяжких, покарання, яке загрожує останньому у разі визнання винуватим, обставини провадження, зокрема обвинувачення у вчиненні злочинів, які спричинили смерть людини, а також стадію розгляду провадження, який судом не розпочато, з урахуванням оголошеного на території України воєнного стану, беззаперечно вказує на їх існування.

Твердження захисника про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків підстав для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу суду також не дають, оскільки не є стримуючим фактором належної процесуальної поведінки останнього, як такі, що не перешкодили йому розпочати злочинну діяльність.

Що стосується доводів захисника про порушення судом права на захист обвинуваченого, то вони є необґрунтованими.

З матеріалів провадження вбачається, що розгляд клопотання прокурора було здійснено за участю захисника ОСОБА_7 , тобто з дотриманням права обвинуваченого на захист.

Щодо твердження захисника про порушення судом порядку його виклику, а також залучення безоплатного захисника, за наявності відомостей про поважність причин його неявки, то вони, за умови здійснення захисту обвинуваченого у суді його захисником, свідчити про порушення права на захист не можуть.

Надаючи оцінку доводам захисника про порушення судом порядку розгляду клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу, колегія суддів зазначає наступне.

Під час апеляційного розгляду захисник конкретизував свої доводи та зауважив, що у відповідності з вимогами ч. 6 ст. 199 КПК України, враховуючи те, що питання продовження строку тримання обвинуваченого під вартою вирішується у підготовчому судовому засіданні, розгляд клопотання прокурора мав здійснювати слідчий суддя.

Перевіривши зазначені обставини, колегія суддів вважає, що вимоги КПК України судом порушені не були.

Так, вимогами ч. 6 ст. 199 КПК України встановлено, що у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Водночас, положеннями ч. 3 ст. 315 КПК України, визначено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Колегія суддів керується положеннями ч. 3 ст. 315 КПК України, у відповідності з якими судом і було ухвалено рішення про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою у підготовчому судовому засіданні.

Що стосується доводів захисту про здійснення судового розгляду з порушенням правил підсудності, то вони перебувають поза межами апеляційного розгляду скарги на ухвалу про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. Більш того, вирішення питання підсудності не впливає на законність рішення про продовження застосування запобіжного заходу, оскільки вимогами ст. 314 КПК України передбачено право суду направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження, а положеннями ст. 315 КПК України - право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів з доводами захисту не погоджується та вважає, що порядку розгляду клопотання прокурора судом порушено не було.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2024 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 286-1, ч.1 ст. 135 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4