28.11.2023 Справа № 366/1039/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вишгороді кримінальне провадження № 001504 від 26.11.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дитятки Іванківсткого району Київської області, громадянина України, пенсіонера, особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія 1, інваліда 2 групи, одруженого, маючого на утриманні малолітню дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

ВСТАНОВИВ:

25.11.2021 року, о 13 годині 24 хвилини годин, водій ОСОБА_5 , приступив до керування технічно справного автомобіля марки «Камаз 55102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував в статичному положенні в момент розвантаження дерев`яних палет з кузова автомобіля на території господарства АДРЕСА_2, в котельному приміщення на ввімкненій передачі для руху назад, після чого діючи необережно - проявляючи злочинну недбалість, діючи в порушення вимог п. 2.3 «д», п. 12.1 Правил дорожнього руху України, які регламентують:

п.2.3- Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п.12.1- Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; будучи достовірно обізнаним про те, що автомобіль марки «Камаз 55102», реєстраційний номер НОМЕР_1 перебуває в статичномуположенні із ввімкненою передачею для руху назад, ОСОБА_5 перед початком руху, не переконався що він своїми діями не створить загрози безпеці дорожнього руху, не застосував правильні прийоми керування, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, за допомогою ключа від замка запалення автомобіля, привів в дію двигун, чим розпочав рух заднім ходом та здійснив наїзд задньою частиною кузова автомобіля марки «Камаз 55102», реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який в цей час знаходився в статичному положенні позаду вказаного автомобіля в траєкторії його руху та цегляною стіною котельного приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної події ОСОБА_8 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки: перелом 3,4,5,6,7 ребер справа, правобічний гемопневмоторакс, забою правої легені, травматичний шок, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Допущені водієм ОСОБА_5 порушення вимог п. 2.3 «д», п. 12.1 Правил дорожнього руху України водієм, знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 .

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Тому, за згодою учасників процесу, судом вирішено провести допит обвинуваченого, потерпілого та дослідити обліково-характеризуючі дані щодо обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, підтвердив обставини викладанні в обвинувальному акті, та пояснив, що 25.11.2021 року приблизно о 13 годині на автомобілі марки «Камаз» вантаж на базу у с. Страхолісся. У приміщення заїхав задом, коли мав намір виїжджати, завів автомобіль на задній передачі, від чого машина тронулась та придавила потерпілого. Щиро кається у вчиненому, завжди провідував його у лікарні, купляв ліки та все що просили родичі потерпілого. Просив не позбавляти його прав, оскільки є інвалідом 2 групи, дружина також має проблеми зі здоров`ям, окрім цього разм з ними проживає його теща ОСОБА_9 , 1939 року народження, а у їх населеному пункті немає ні аптеки, ні лікарні.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що 25.11.2021 року на базі, розташовані по вул. Лісова в с. Страхолісся, здійснював розгрузку з автомобіля, за кермом якого був обвинувачений. Коли знімав наступний палет, обвинувачений завів машину, вона поїхала назад та придавила його. Підтвердив, що обвинувачений частково відшкодував йому завдану шкоду, однак точну суму назвати суду не може.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Приймаючи до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, та обставини його вчинення, а також щире каяття обвинуваченого, добровільне часткове відшкодування шкоди потерпілому, що відповідно до вимог ст. 66 КК України суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено, особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, є пенсіонером, особою постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи категорія 1, інвалідом 2 групи, одружений, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_7 , за місцем проживання характеризується позитивно, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що він переймався станом здоров`я потерпілого, купляв необхідні ліки та добровільно частково відшкодував завдані ним збитки, суд вважає, що достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, є призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України без позбавлення права керувати транспортними засобами. Враховуючи вищезазначене, а також досудову доповідь Вишгородського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області відносно ОСОБА_5 , згідно з якою орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства, у разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, уповноважений орган пробації вважає доцільним застосування п.2, ч.3 ст. 76 КК України, суд вважає можливим виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства та у відношенні нього можливо застосувати ст. ст. 75, 76 КК України.

На думку суду, саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення статті 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого згідно вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 349, 368-370,373-374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки, передбачені п. 1 і 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зокрема, повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтиметься до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації та не виїжджатиме за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз № СЕ-19/111-22/2193-ІТ від 28.01.2022 року в розмірі 1029,72 грн., № СЕ-19/111-21/60204-ІТ від 28.12.2021 року в розмірі 2059,44 грн., а всього 3089 (три тисячі вісімдесят дев`ять) гривень 16 копійок.

Речові докази по справі: автомобіль марки «Камаз 55102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , посвідчення водія серії НОМЕР_3 - залишити у власника ОСОБА_5 , відео файл «video_2022-01-17_11-55-47» на диску DVD-R - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1