Справа № 487/6910/23
Провадження № 1-кс/487/1473/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 21.08.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000343, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

УСТАНОВИВ:

Слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_6 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим прокурором, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 21.08.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000343, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, з визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 908 400 гривень.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України, доказами. Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від суду; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; може незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення. Також, слід врахувати, що підозрюваний є військовослужбовцем Збройних Сил України, а отже признаний придатним за своїм станом здоров`я та морально діловими якостями до військової служби, має відповідні тактичні навички, які може використовувати задля спроб переховування від суду. Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, полягає в можливості переховуватись від органу досудового розслідування та суду усвідомлюючи неминучість покарання за вчинений тяжкий злочини, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що може бути визнане ОСОБА_5 більш небезпечним, ніж втеча або переховування на тимчасово окупованій території. ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні шляхом їх вмовлянь або залякування з метою давати покази на свою користь. Перебуваючи на місці служби, ОСОБА_5 буде мати безпосередній доступ до зброї та може погрожувати свідкам. Також, підозрюваний ОСОБА_5 , є військовою посадовою особою правоохоронного органу, яка займає відповідальне становище, а саме: тимчасово начальником групи ХЗВ ВСП (м. Скадовськ). Разом з цим останній підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням наданого йому службового становища, всупереч інтересам служби та прав громадян, у зв`язку з чим може впливати на свідків (військовослужбовців відносно яких складав адміністративні матеріали та військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 для яких він є безпосереднім керівником) з метою зміни ними показань, відмови від давання показань, приховувати чи знищувати документи. ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби за контрактом, може вчинити інший злочин, а саме: самовільне залишення військової частини або місця служби, дезертирство; може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу. Враховуючи викладене, а також те, що підозрюваний за період документування його злочинної діяльності вчинив 10 фактів корупційних кримінальних правопорушень, у двох з яких йому вже повідомлено про підозру, вчинив їх відносно військовослужбовців, які боронять державу від збройної агресії РФ у м. Херсоні, яке кожного дня перебуває під артилерійськими обстрілами ворога, використовуючи свої службові повноваження дискредитував роботу правоохоронних органів, які за своїми функціональними обов`язками повинні зокрема здійснювати боротьбу з корупцією у ЗСУ, існує необхідність визначення застави у розмірі більшому, ніж визначений п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме: 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (3 028 грн Х 300 п.м. = 908 400 гривень), оскільки менший розмір застави не здатний забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, покладених на нього обов`язків. Вказаний розмір застави є посильним для внесення підозрюваним, оскільки останній тільки за період з 1 по 3 квартал 2023 року отримав заробітну плату у сумі 933 419 гривень. Крім того, ОСОБА_5 а має у власності великий перелік рухомого та нерухомого майна: земельна ділянка площею 0.07 га, кадастровий номер :02:001:0450, у частці 1 ціла; DAEWOO LANOS 1.6 VIN: НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 ; OPEL ASTRA VIN: НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 ; Також відповідно до вимог ст. ст. 60, 70 СК України підозрюваному ОСОБА_5 належить всього майна що зареєстровано за дружиною ОСОБА_5 ОСОБА_7 . Відповідно до витягу з реєстру нерухомого майна 04.05.2023 ОСОБА_7 було придбано двокімнатну житлову квартиру розташовану на третьому поверсі чотириповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , крім того її належать наступні об`єкти нерухомого майна: житловий будинок загальною площею 53.4 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 , придбаний 05.09.2013; земельна ділянка, кадастровий номер: :01:079:0001, площа 0.0727 га, придбана 05.09.2013; квартира трикімнатна, загальною площею 61,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_3 , отримана 01.12.2011 за підставі договору дарування. Також ОСОБА_7 належить транспортний засіб JAC HFC1020K, VIN: НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_6 , придбаний 17.11.2018. Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 відповідає суспільному інтересу.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та наполягала на його задоволенні.

Захисник у судовому засідання зазначила про недоведеність ризиків, зазначених у клопотанні, просила обрати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід або визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний у судовому засіданні вину визнав, зазначив про відсутність наміру переховуватись від слідства та суду, підтримав доводи захисника.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до таких висновків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, за процесуального керівництва Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000343 від 21.08.2023, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

ОСОБА_5 підозрюється в тому, що він, будучи військовою службовою особою, обіймаючи посаду начальника групи ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_4 ), тобто посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, розуміючи обсяг влади і своїх службових повноважень, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, всупереч вимог ст.ст. 3, 8, 19, 29, 68 Конституції України, ст.ст. 22, 24, 38, 42 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст. 11, 16, 58, 59, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, з метою особистого збагачення за рахунок військовослужбовців які залученні до здійснення захисту держави та відбиття збройної агресії рф та вчинили адміністративні правопорушення, 25.12.2023 з метою вимагання та одержання від військовослужбовця військової частини НОМЕР_7 ОСОБА_8 неправомірної вигоди, залучивши за попередньою змовою підпорядкованого йому офіцера групи ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_4 ) капітана ОСОБА_9 , перебуваючи у місці тимчасового розташування групи ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_4 ), що розташовано за адресою: АДРЕСА_5 , вимагав та в подальшому в період з 12 год. 34 хв. по 12 год. 50 хв. одержав для себе та капітана ОСОБА_9 неправомірну вигоду у виді грошових коштів на загальну суму 6000 (шість тисяч) гривень за вчинення дій в інтересах ОСОБА_8 щодо складання протоколу про вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та додатків до нього, таким чином, щоб в подальшому в ході розгляду суддею Херсонського міського суду Херсонської області вказаного протоколу було виявлено порушення вимог положень ст. 266-1 КУпАП, а саме не застосування під час огляду на стан сп`яніння військовослужбовця ОСОБА_8 спеціальних технічних засобів відеозапису або не залучення присутності двох свідків, і зазначення навмисно цих відомостей в протоколі, що в подальшому призводить до закриття провадження; або долучення до протоколу про вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, ОСОБА_8 заяви останнього про щире розкаяння винного відповідно до ст.ст. 33, 34 КУпАП, з метою застосування мінімальної санкції у вигляді накладення штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За наслідком розгляду протоколу про вчинене військове адміністративне правопорушення, відповідно до постанови судді Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_10 від 25.01.2024 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 172-20 КупАП, останнього визнано винним та накладено стягнення у вигляді однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у розмірі 17 тис. грн., що є мінімальним розміром стягнення за санкцією зазначеної вище статті.

За вищевикладених обставин, майор ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду дій, з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Також, ОСОБА_5 , продовжуючи протиправну діяльність направлену на вимагання та одержання неправомірної вигоди для себе та підлеглого офіцера групи ІНФОРМАЦІЯ_3 (м. Скадовськ) капітана ОСОБА_9 , будучи військовою службовою особою, повторно, з метою вимагання та одержання від військовослужбовця військової частини НОМЕР_7 ОСОБА_11 неправомірної вигоди, залучивши за попередньою змовою підпорядкованого йому офіцера групи ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_4 ) капітана ОСОБА_9 , перебуваючи у місці тимчасового розташування групи ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_4 ), що розташовано за адресою: АДРЕСА_5 , вимагав та в подальшому в період з 12 год. 34 хв. по 12 год. 50 хв. 25.12.2023 одержав для себе та капітана ОСОБА_9 неправомірну вигоду у виді грошових коштів на загальну суму 6000 (шість тисяч) гривень за вчинення дій в інтересах ОСОБА_11 щодо складання протоколу про вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та додатків до нього, таким чином, щоб в подальшому в ході розгляду суддею Херсонського міського суду Херсонської області вказаного протоколу було виявлено порушення вимог положень ст. 266-1 КУпАП, а саме не застосування під час огляду на стан сп`яніння військовослужбовця ОСОБА_11 спеціальних технічних засобів відеозапису або не залучення присутності двох свідків, і зазначення навмисно цих відомостей в протоколі, що в подальшому призводить до закриття провадження; або долучення до протоколу про вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП ОСОБА_11 заяви останнього про щире розкаяння винного відповідно до ст.ст. 33, 34 КУпАП, з метою застосування мінімальної санкції у вигляді накладення штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За наслідком розгляду протоколу про вчинене військове адміністративне правопорушення, відповідно до постанови судді Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_12 від 09.01.2024 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 172-20 КупАП закрито.

За вищевикладених обставин, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду дій, з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

14.02.2024 року ОСОБА_5 затримано у порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

14.02.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, викладені та підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема: протоколом проведення НС(Р)Д - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 19.12.2023; протоколом проведення НС(Р)Д - аудіо, відеоконтроль особи від 22.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 14.02.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 14.02.2024.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Щодо ризиків, зазначених у клопотанні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Згідно ч. 3 ст. 368 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також прокурором у судовому засіданні доведено існування ризику, передбаченого пунктом 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_5 на свідків у даному кримінальному провадженні. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами ОСОБА_5 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Крім того, доведено існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яке було припинено підозрюваним не з власної волі, а співробітниками правоохоронних органів, що свідчить про можливість, у разі не застосування відповідних обмежень, продовження та повторення протиправної поведінки шляхом вчинення інших кримінальних правопорушень.

Метою запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, в разі визнання підозрюваного винуватим йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , який народився у 1982 році; на обліку у лікарів нарколога та психолога не перебуває, інвалідність не встановлювалась. Крім того, слідчим суддею враховуються: міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, а саме: ОСОБА_5 одружений, має трьох дітей, двоє з яких є неповнолітніми, перебувають на якого утриманні. ОСОБА_5 має постійне місце проживання та місце роботи, має вищу освіту, раніше не засуджувався, повідомлень про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не має.

Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового слідства з урахуванням дати затримання та дати повідомлення про підозру, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_5 на свободу.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_5 належної процесуальної поведінки.

Доводи, наведені стороною захисту, зазначених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 КПК України будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення. (ч. 3 ст. 182 КПК України).

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. (ч. 7 ст. 182 КПК України).

Розмір застави, з одного боку, повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обв`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

З урахуванням конкретних обставин даного кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного ОСОБА_5 , даних про його особу та встановлених під час розгляду клопотання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність виключних підстав для визначення застави у розмірі 170 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка достатньою мірою гарантує виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірною для нього, оскільки застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, враховуючи характер та специфіку інкримінованих діянь, багатоепізодінсть, тяжкість покарання, передбаченого за вчинення тяжкого злочину, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; здійснення дій, спрямованих на незаконне збагачення, в період воєнного стану; роль підозрюваного у вчиненні інкримінованих злочинів, що свідчить про його підвищену соціальну небезпеку.

У разі внесення застави згідно ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати обов`язки, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 309, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» строком до 13.04.2024 року включно.

Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний ОСОБА_5 повинен бути звільнений з-під варти, в розмірі 170 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 514 760 (п`ятсот чотирнадцять тисяч сімсот шістдесят) гривень.

У разі звільнення під заставу, зобов`язати ОСОБА_5 виконувати наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, а саме: міста Херсона Херсонської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утриматися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними за виключенням випадків спільної участі у проведенні слідчих дій у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити та попередити ОСОБА_5 , що з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

За невиконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, на підозрюваного може бути накладено грошове стягнення у розмірі: від 0,25 до 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого, прокурора; від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого судді, суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 20.02.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1