Провадження № 1-і/337/12/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000103 від 21.02.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого останній раз 27.08.2015р. Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 20.08.2018р. по відбуттю строку покарання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Токмацького районного суду Запорізької області перебувало кримінальне провадження, внесене 21.02.2020р. до ЄРДР за № 0000103 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Розпорядженням Голови Верховного Суду №49/0/9-22 від 14.09.2022р. (із змінами) територіальну підсудність справ Токмацького районного суду Запорізької області визначено за Хортицьким районним судом міста Запоріжжя.

В межах даного кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2023р. було змінено на домашній арешт з забороною йому залишати місце свого проживання: АДРЕСА_1 , з 19 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня та з покладанням на нього відповідних обов`язків строком до 19 серпня 2023 року включно.

В подальшому, ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15.08.2023р. обвинуваченому ОСОБА_5 до 14.10.2023р. включно продовжено дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною залишати місце свого проживання: АДРЕСА_1 , з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня та з покладанням на нього обов`язків: 1) з`являтися до суду за першим викликом і у призначений час; 2) утриматися від спілкування з потерпілим та свідками по даному кримінальному провадженню; 3) не відлучатися за межі Запорізької області (з території, що є підконтрольною Україні) без дозволу суду, прокурора.

04.10.2023р. прокурор Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 звернувся до Хортицького районного суду міста Запоріжжя з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 на строк 60 днів, посилаючись на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України. До спливу строку дії запобіжного заходу кримінальне провадження не може бути розглянуто, але ризики, які були підставою для застосування та продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , передбачені п. 1, п. 5 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення не зникли, не зменшилися та продовжують існувати. Жодний з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у клопотанні, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечив проти клопотання прокурора, посилаючись на те, що кримінальне провадження відносно нього не розглядається тривалий час, хоча вже допитані усі свідки та надані усі докази, які доводять його непричетність до інкримінованого злочину. Підстав для продовження запобіжного заходу немає.

Захисник ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання прокурора та пояснив, що підстав для продовження обвинуваченому домашнього арешту немає, оскільки матеріали кримінального провадження відносно останнього не відновлені, у даній справі запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, як захід забезпечення кримінального провадження, не є дієвим. Перебування обвинуваченого під домашнім арештом порушує його права. Достатнім запобіжним заходом, що обумовить його належну процесуальну поведінку, є особисте зобов`язання. У зв`язку з цим заявив клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Прокурор наполягав на задоволенні клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши додані до клопотання матеріали, суд приходить до такого.

Так, відповідно до ст.176, 177, 183, ч.1 ст.194 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім того, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч.1-3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Суд встановив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, яке є особливо тяжким злочином проти власності із застосуванням насильства, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна.

Виходячи з практики ЄСПЛ, сама по собі тяжкість злочину та суворість можливого покарання не можуть бути безумовною підставою для застосування до особи запобіжного заходу, однак є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування або повторного вчинення злочинів.

Суд враховує, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 перебуває на стадії судового розгляду, тому на цій стадії провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В даному випадку суд вважає, що клопотання прокурора містить достатньо даних для висновку про причетність обвинуваченого ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, яке йому інкримінується.

Крім того суд враховує, що ризиком є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами «поза розумним сумнівом».

Оцінивши обставини справи, суд вважає, що ризики, передбачені п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, які були підставою для застосування та продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а в подальшому для застосування та продовження домашнього арешту, не відпали та є актуальними.

При цьому, на думку суду, зазначені вище ризики підсилюються запровадженим на території України воєнним станом, зокрема, ризик переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень тільки збільшується.

Крім тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим, суд бере до уваги те, що ОСОБА_5 раніше був неодноразово судимий, у тому числі за вчинення аналогічних злочинів, відбував покарання реально, але знову обвинувачується у вчиненні умисного корисливого злочину із застосуванням насильства, не одружений, неповнолітніх дітей та інших утриманців не має.

Також суд бере до уваги, що обвинувачений працевлаштувався експедитором до благодійної організації «Фонд Світло Милосердя», має зареєстроване місце проживання, соціальні зв`язки.

Отже суд, з урахуванням обставин, викладених в клопотанні прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, відповідно до положень ст.ст. 177-178 КПК України, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, характер та обставини злочину, в якому він обвинувачується, приходить до висновку про наявність підстав для продовження строку дії раніше обраного та продовженого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, і неможливість обрання обвинуваченому інших запобіжних заходів, в тому числі особистого зобов`язання, як на цьому наполягає сторона захисту.

На переконання суду застосування до обвинуваченого запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки та застави не зможе запобігти ризикам, наявним у справі.

Доводи сторони захисту про можливість застосування до обвинуваченого особистого зобов`язання суд вважає необґрунтованими, оскільки, як вже зазначалось, такий запобіжний захід не забезпечить в повному обсязі виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, враховуючи його особистість, а також дію на території України воєнного стану.

Також суд враховує, що тривалість судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 викликана об`єктивними чинниками, такими як складність кримінального провадження, дією воєнного стану в Україні, що уповільнює розгляд кримінального провадження, оскільки матеріали кримінального провадження перебували на розгляді Токмацького районного суду Запорізької області, а м.Токмак наразі є тимчасово окупованою територією.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним клопотання прокурора задовольнити та продовжити обвинуваченому застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на два місяці з забороною залишати місце свого проживання у період з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня, та з покладанням обов`язків: 1) з`являтися до суду за першим викликом і у призначений час; 2) утриматися від спілкування з потерпілим та свідками по даному кримінальному провадженню; 3) не відлучатися за межі Запорізької області (з території, що є підконтрольною Україні) без дозволу суду, прокурора.

Таким чином, клопотання прокурора слід задовольнити повністю, а у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відмовити.

Керуючись ст.2,7,176-178, 181, 183,194, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною йому залишати місце свого проживання: АДРЕСА_1 , з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня, строком на два місяці, тобто до 10 грудня 2023 року включно, з покладанням на нього обов`язків: 1) з`являтися до суду за першим викликом і у призначений час; 2) утриматися від спілкування з потерпілим та свідками по даному кримінальному провадженню; 3) не відлучатися за межі Запорізької області (з території, що є підконтрольною Україні) без дозволу суду, прокурора.

У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання відмовити.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що працівники органів Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань. В разі невиконання покладених обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Виконання ухвали доручити ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 12 жовтня 2023 року о 08.30 год.

Суддя ОСОБА_1