Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/60/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ч.1 ст. 121 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № №0000028 від 12.01.2024 року за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.01.2024, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Інші учасники судового розгляду:

прокурор ОСОБА_8

захисник-адвокат - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.01.2024, застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування ухвали зазначено, що під час досудового розслідування кримінального провадження добуто факти та інформацію, які містять достатні дані, які свідчать про існування обґрунтованої підозри ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованого йому умисного злочину, передбаченого ч.1 ст.121КК України.

Прокурором в судовому засіданні доведено, що у справі існують, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України ризики, так як будучи на волі ОСОБА_7 має реальну можливість уникнути від слідства та суду та продовжити злочинну діяльність, впливати на свідків та потерпілих.

Вказане доводить наявність у справі ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи характер та ступінь небезпеки протиправних дій в яких підозрюється ОСОБА_7 та недостатність застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання встановлених ризиків, слідчий суддя прийшов до висновку за необхідне застосувати щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.01.2024, змінити підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що затримання ОСОБА_7 здійснено з порушенням вимог ст. 208 КПК України. Крім того, при затриманні фактично відбувався допит підозрюваного без участі захисника, під час якого ОСОБА_7 надавав показання, які викривають його, хоча перед цим відмовлявся від надання пояснень відповідно до ст. 63 Конституції України.

З матеріалів кримінального провадження (клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою) вбачається, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ч.1 ст.121 КК України грунтується лише на показаннях заінтересованої сторони: потерпілого та його родичів.

Посилається на те, що у разі недостатності доказів щодо кваліфікації дій за статтею 121 КК України та за наявності умислу особи, відповідальність настає за ст. 124 КК України - умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони, а це вже нетяжкий злочин і запобіжний захід у вигляді взяття під варту має застосовуватись з обмеженнями такого застосування, які викладені в ч.2 ст.183 КПК України.

У відношенні ОСОБА_7 на даний час відсутні ті ризики, на які посилається слідчий у своєму клопотанні.

ОСОБА_7 раніше не судимий, мас постійне місце проживання. Зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Негативна інформація за місцем проживання відсутня. Інформація про перебування на наркологічному чи психіатричному обліку відсутня.

Ризик, що передбачений п.1 ч.1ст.177 КПК України відсутній, оскільки згідно наданих слідчим до клопотання доказів, ОСОБА_7 затриманий гі порядку статті 208 КПК України саме в приміщенні ВП №1 (м. Світловодськ) ГУНП в Кіровоградській області, а це свідчить про той факт, що до затримання до нього не застосовувались заходи розшуку і доставленая до органу Національної поліції, а до відділення він прибув добровільно, за власною волею.

Ризик, що передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України відсутній, оскільки ОСОБА_7 добровільно повідомив слідчому (відомості вказані в протоколі затримання), де знаходиться ніж (знаряддя злочину). Без цієї інформації в органу досудового розслідування не було жодних шансів встановити його місцезнаходження, оскільки згідно із протоколом огляду місця події, яким вилучено ніж, його вилучено на відстані не менше двох кілометрів від місця бійки. При цьому, ніж є основним речовим доказом кримінального правопорушення. За обставин сприяння слідству в отриманні ключового доказу щодо себе у слідчого не може бути логічних і обгрунтованих доводів того, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків чи потерпілого. Це йому не потрібно, адже він сприяє розкриттю кримінального правопорушення.

Ризик, що передбачений п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України відсутній, оскільки в матеріалах клопотання немає жодних доказів того, що ОСОБА_10 схильний до вчинення злочинів чи скоював їх раніше, чи запланував скоєння нового злочину. А ризик продовження злочину, в якому він підозрюється, спростовується сприянням органу досудового розслідування у виявлені речового доказу на який я посилався в попередньому абзаці.

Водночас, у матеріалах провадження відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`якіший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.

Разом з тим, можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, може бути виключена не тільки обранням такого запобіжного заходу як тримання під вартою, але й домашнім арештом, яким буде обмежена його можливість без контролю правоохоронних органів пересуватися поза межами його місця проживання. У той час як тримання під вартою застосовується лише за неможливості досягти поставленої мети іншим чином.

Заслухавши доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляціну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, апеляційну скаргу строни захисту без задоволення, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обгрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з положень ст.183 КПК України, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчим суддею враховано, наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, раніше судимий, відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, офіційних заробітків, відсутність міцних соціальних зв`язків, а тому вищеперелічені обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_7 у разі застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або більш м`якого запобіжного заходу може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчиняти нові кримінальні правопорушення, впливати на свідків та потерпілого, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 та запобігання цим ризикам, колегія суддв погоджується з висновком слідчого судді щодо необхідності застосувати до останнього запобіжний захід у виді тримання під вартою, адже жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Відповідно до п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Установленою практикою Європейського суду з прав людини, визначено, що висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Слід зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України покладає на сторону обвинувачення, при зверненні до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу, обов`язок довести не лише існування заявлених ризиків, а і наявність обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що їх сукупність є достатньою вважати про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та існування заявлених ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Враховуючи обставини вчинення інкримінованого підозрюваному злочину, з урахуванням наявних ризиків, доводів сторони захисту недостатньо для зміни підозрюваному запобіжного заходу. Будь-яких підтверджуючих документів та доказів не можливості утримуватися підозрюваного під вартою, стороною захисту не представлено.

Доводи, якими прокурор обгрунтовує наявність підстав для застування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказують на обгрунтованість щодо застосування обраного запобіжного заходу на даній стадії досудового розгляду. Колегія судців погоджується з висновком слідчого судді, що на даний момент виключно такий запобіжний захід, як тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками та відповідає особі підозрюваного. Необхідно зазначити, що слідчим суддею дотримано положення п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, та не визначено розмір застави.

Доводи захисника про необгрунтованість оскаржуваної ухвали є безпідставними, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує вирішення питань про застосування запобіжних заходів.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу слідчого судді необхідно залишили без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, ч.2 ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.01.2024, якою стосовно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: підписи

Згідно з оригіналом

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2