Провадження № 11-кп/824/4662/2023 Суддя-доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2023 року, якою застосовано відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 01.12.2023 включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження № 0003516 від 24.08.2018, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2023 року, застосовано відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 01.12.2023 включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою залишити обвинуваченому обраний раніше запобіжний захід у вигляді застави.

Також, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що апеляційну скаргу від 10 жовтня 2023 року, яка надійшла до суду першої інстанції 17 жовтня 2023 року захиснику було повернуто з тих підстав, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Обгрунтовуючи вимоги апеляціної скарги захисник зазначає, що суд не надав належної оцінки відсутності обгрунтування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також відсутності обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку вимог та доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Під час розгляду суд встановив, що ОСОБА_6 обвинувачується за ч. 3 ст.185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням в житло, що завдало значної шкоди потерпілому, та за ч. 3 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, яке завдало значної шкоди потерпілому.

При цьому, суд визнав доведеним існування ризиків, які є підставою для застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, систематично ігнорував судові виклики, не прибував до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у встановлений заздалегідь узгоджений час, тобто переховувався від суду, не має міцних соціальних зв`язків, не працевлаштований, обвинуваченому відоме місце проживання потерпілих та свідків, які до теперішнього часу судом не допитані. Обвинувачений є раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, на теперішній час в іншому суді також перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , у зв`язку з чим у суду є підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів оцінює доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо недоведеності існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як безпідставні та такі, що не підлягають задоволенню, оскільки судом першої інстанції вмотивовано встановлено, що ризики, на які вказує сторона обвинувачення є реальними.

На переконання колегії суддів, судом ретельно перевірено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого, обгрунтованість висунутого щодо ОСОБА_6 обвинувачення, встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, враховано дані про обвинуваченого в сукупності, та зроблено вмотивований висновок про те, що на даний час немає достатніх підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний із триманням під вартою.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2023 року, якою застосовано відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 01.12.2023 включно- без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: