ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2309/23 Справа № 229/3099/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

29.11.2023р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дружківського відділу Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_6 (далі-прокурор) на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 20.04.2023р. яким обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дружківка Донецької області, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає АДРЕСА_2

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,

за участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним вироком обвинуваченого визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок суду оскаржено прокурором у кримінальному провадженні, який не оскаржуючи фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності винуватості обвинуваченого, кваліфікації його дій не погодився із призначеним йому покаранням, вважаючи необґрунтованим висновок суду першої інстанції про можливість звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України;

- наголошує, що суд першої інстанції належним чином не врахував, що об`єктом злочину, передбаченого ст. 121 КК України, є життя та здоров`я особи, які захищені Конституцією України, та відповідно до ст. 3 є найвищою соціальною цінністю, невід`ємним правом, яке ніхто не може порушувати, тому злочини проти особи становлять найбільшу суспільну небезпеку та потребують призначення покарання, яке б забезпечувало виправлення особи та попередження аналогічних протиправних діянь;

- вважає, що суд не надав належної оцінки обставинам вчиненого кримінального правопорушення, а саме що обвинувачений ножем наніс удар потерпілому в грудну клітину зліва, та лише через неточність обвинуваченого, викликану станом алкогольного сп`яніння, не настала смерть потерпілого, злочин вчинено у присутності свідків, які робили обвинуваченому свої зауваження припинити конфлікт, підставою якого став малозначний привід, та вчинений обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння;

- наголошує, що щире каяття обвинуваченого є формальним, та не відповідає суті такої поведінки обвинуваченого, тому така обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, судом визнана безпідставно, крім того обвинувачений не працює, зловживає алкогольними напоями, а його формальна характеристика жодним чином не впливає на зниження суспільної небезпеки злочину, який він вчинив;

- вважає, що суд першої інстанції звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України належним чином не дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України, та застосування вимог ст. 75 КК України щодо обвинуваченого не забезпечить мету кримінального покарання, як виправлення засудженого так і запобігання вчиненню нових злочинів, та вказує на неправильне застосування кримінального закону, який не підлягає застосуванню в даному кримінальному провадженні;

- прохає оскаржуваний вирок скасувати в частині призначеного обвинуваченому покарання, ухвалити в цій частині новий вирок, яким обвинуваченому за ч. 1 ст. 121 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Заслухавши доповідь судді доповідача, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та прохав її задовольнити, позицію обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, прохали вирок суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора за таких підстав.

Про дату, час та місце судового розгляду потерпілий повідомлений належним чином, у судове засідання не прибув, про причини своєї неявки не повідомив, його відсутність не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Оскаржуваним вироком обвинувачений визнаний винуватим у тому, що він 24.11.2022р., знаходився за місцем свого мешкання за в АДРЕСА_2 , де займався своїми хатніми справами разом із своїм знайомим ОСОБА_10 24.11.2022р., приблизно об 11:00год., обвинувачений запросив до себе додому свою знайому ОСОБА_11 , яка прийшла разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , де всі разом сіли у приміщенні кухні та почали вживати спиртні напої, спілкуватися на різні теми, тим самим проводити своє дозвілля. Перебуваючи у приміщенні кухні зазначеного вище домоволодіння, 24.11.2022р., приблизно о 23:00год., між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_13 відбулась сварка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, а саме в ході розмови потерпілий почав вихвалятися, що він відбував покарання за вчинення злочину в місцях позбавлення волі. Вихваляння потерпілого обурили обвинуваченого та у нього виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості потерпілому.

Того ж дня, в той же час, обвинувачений, реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись на кухні за кухонним столом, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості раніше йому незнайомому потерпілому, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без будь-яких вагань з метою умисного протиправного спричинення тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості іншій людині, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті виниклих неприязних відносин, схопив кухонний ніж, який знаходився на столі, та, тримаючи у правій руці, наніс потерпілому три удари ножем, два з яких в область черевної порожнини та один удар в область ребер зліва.

В результаті протиправних дій обвинуваченого потерпілому була спричинена одна непроникаюча колото-різана рана грудної клітини зліва, яка утворилася внаслідок дії колюче-ріжучого предмету та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, та дві проникаючі колото-різані рани, які утворилися внаслідок дії колюче-ріжучого предмету та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вирок оскаржений прокурором в частині призначення покарання, фактичні обставини справи, кваліфікація вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, доведеність його винуватості в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому вирок відповідно до вимог ст. 404 КПК України переглядається в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, не одружений, дітей на утриманні не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до вчинення кримінального правопорушення працював охоронцем на Дружківському машзаводі в м Дружківка Донецької області. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнав його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, та при цьому врахував, що обвинувачений вчинив злочин вперше, щиро покаявся, позицію потерпілого, який до обвинуваченого будь-яких претензій не має, та дійшов до переконання, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде досягнуто при призначенні покарання у виді позбавлення волі в мінімальній межі санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

Крім того, суд першої інстанції вважав, що обвинувачений не є особою, небезпечною для суспільства, тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України в умовах звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України є помилковими за таких підстав.

Так, згідно з ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Цих вимог закону суд першої інстанції не дотримався і, звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, не навів переконливих доводів на підтвердження прийнятого рішення про можливість його виправлення без відбування покарання.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що обвинуваченим вчинено умисний тяжкий злочин проти життя особи, яке є невід`ємним правом людини відповідно до ст. 3 та ст. 27 Конституції України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме сукупність всіх обставин, а саме нанесення обвинуваченим, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, потерпілому три удари ножем в життєвоважливі частини тіла грудну клітину ліворуч, тобто місце розташування серця, та дві проникаючі колото-різані рани, в область черевної порожнини, незначний привід для таких дій обурення кримінальним минулим потерпілого, і за умови дотримання прийнятих у суспільстві правил поведінки не могла слугувати причиною для конфлікту, а тим більше заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на кількість нанесених ударів ножем обвинуваченим потерпілому, а саме три удари, тобто у будь-який спосіб спричинити потерпілому більшу кількість тілесних ушкоджень, враховуючи локалізацію нанесених тілесних ушкоджень грудна клітина та черевна порожнина.

Суд апеляційної інстанції досліджуючи відомості про особу обвинуваченого встановив, що обвинувачений за місцем проживання характеризується задовільно, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, не одружений, дітей на утриманні не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до вчинення кримінального правопорушення працював охоронцем на Дружківському машзаводі в м. Дружківка Донецької області, та вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України вимог ст.ст. 50, 65 КК України належним чином не будуть дотримані, а тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність законних підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Відповідно до ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Тому відповідно до вимог ст.ст.413, 420 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тобто застосування закону, який не підлягає застосуванню, що, потягло за собою неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, є підставою для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання і ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції.

При ухваленні вироку в цій частині суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України враховує, що обвинувачений вчинив умисний тяжкий злочин, обставини його вчинення та суспільно небезпечні наслідки, дані про особу обвинуваченого, які наведені вище, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, яке належить відбувати реально.

Саме таке покарання, яке полягає в ізоляції та поміщенні до кримінально-виконавчої установи закритого типу, буде відповідати вимогам ст.65 КК України за своїм видом та буде справедливим, необхідним для досягнення його мети, тобто необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Щодо незгоди прокурора із врахуванням такої обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття, то суд апеляційної інстанції зазначає, що прокурором не порушено питання щодо виключення такої обставини з вироку, тому суд апеляційної інстанції таке питання не розглядає.

Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції належним чином не врахував, що об`єктом злочину, передбаченого ст. 121 КК України, є життя та здоров`я особи, які захищені Конституцією України, та відповідно до ст. 3 є найвищою соціальною цінністю, невід`ємним правом, яке ніхто не може порушувати, тому злочини проти особи становлять найбільшу суспільну небезпеку та потребують призначення покарання, яке б забезпечувало виправлення особи та попередження аналогічних протиправних діянь, що суд не надав належної оцінки обставинам вчиненого кримінального правопорушення, а саме що обвинувачений ножем наніс удар потерпілому в грудну клітину зліва, та лише через неточність обвинуваченого, викликану станом алкогольного сп`яніння, не настала смерть потерпілого, злочин вчинено у присутності свідків, які робили обвинуваченому свої зауваження припинити конфлікт, підставою якого став малозначний привід, та вчинений обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання та ухвалення в цій частині нового вироку.

Обвинувачений під час досудового розслідування перебував під вартою під час обрання щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення за період з 25.11.2022р. (з дати затримання) по 20.04.2023р. в строк відбування покарання у виді позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Дружківського відділу Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_6 на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 20.04.2023р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, на підставі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації задовольнити.

Вирок Дружківського міського суду Донецької області від 20.04.2023р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, на підставі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким обвинуваченого ОСОБА_7 вважати засудженим за ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Строк відбування покарання обвинуваченим рахувати з дня приведення вироку до виконання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення за період з 25.11.2022р. по 20.04.2023р. в строк відбування покарання у виді позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили після його проголошення, та може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня отримання ним копії судового рішення.

Судді