1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/9246/23 1-кс/335/2670/2023
04 жовтня 2023 року м. Запоріжжя
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, не працевлаштованого, не одруженого, такого, що дітей на утриманні не має, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 186 та ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187 КК України,
04.10.2023 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів.
Зокрема, досудовим розслідуванням встановлені обставини, що дають підстави підозрювати, що ОСОБА_4 , будучи членом стійкої злочинної групи, організованої ОСОБА_8 , взяв участь у вчиненні незакінченого замаху на вчинення грабежу, а також у приготуванні до вчинення розбою, за таких обставин.
Мешканець м. Запоріжжя ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення шляхом вчинення розбійних нападів та відкритого заволодіння майном окремих осіб, враховуючи складність та підвищений ризик одноособового вчинення злочинів, не пізніше початку лютого 2023 року, знаходячись у місті Запоріжжі організував стійку злочинну групу, до складу якої залучив своїх знайомих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , яка під його керівництвом вчинила ряд особливо тяжких злочинів на території м. Запоріжжя.
Так, ОСОБА_8 , не пізніше початку лютого 2023 року організував злочинну групу, до складу якої в різний період часу увійшли особи, які прагнули збагатитись шляхом вчинення корисливих та насильницьких злочинів, відрізнялись особливою зухвалістю, неухильно виконували їх накази, здатні вчинити будь-який злочин.
Для реалізації свого злочинного наміру щодо організації злочинної групи, ОСОБА_8 залучив для вчинення злочинів в складі стійкого об`єднання, шляхом вчинення розбійних нападів та відкритого заволодіння майном окремих осіб у невстановлений слідством час ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 .
При цьому, ОСОБА_8 отримав згоду усіх вказаних осіб увійти до складу створеної ним організованої групи та разом з ним та під його керівництвом вчиняти розбійні напади, які розділяли злочинні погляди ОСОБА_8 про швидке і незаконне збагачення за рахунок спільного вчинення корисливих злочинів.
Всі члени організованої групи були об`єднані єдиним планом, з розподілом функцій її учасників, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам.
У створеній організованій групі ОСОБА_8 відвів собі роль керівника, до функцій якого входило: організація її злочинної діяльності, чіткий розподіл ролей між її членами, визначення загальних правил поведінки, конспірації, дисципліни, планування злочинів та ретельна підготовка до їх вчинення, підшукування об`єктів нападу, створення матеріальної бази з метою підтримання її життєдіяльності, у т.ч. забезпечення автотранспортом, спецодягом, засобами маскування, засобами зв`язку, засобами стеження, а також розподіл грошових коштів та цінностей, отриманих злочинним шляхом в обумовлених долях між усіма членами організованої групи.
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , будучи активними учасниками злочинної групи, відповідно до розподілу ролей, також активно підшукували об`єкти вчинення злочинних посягань, планували приймати безпосередню участь у злочинах, а в подальшому займатися реалізацією майна, здобутого злочинним шляхом, виконували конкретні дії, спрямовані на досягнення спільної злочинної мети.
З метою забезпечення діяльності організованої групи, діючи на виконання загального злочинного наміру, ОСОБА_8 та інші співучасники, діючи умисно, протягом всього часу діяльності групи, при невстановлених слідством обставинах, заздалегідь (більш точний час у ході досудового слідства не встановлено), але не пізніше початку лютого 2023 року придбали невстановлені спеціальні засоби, в тому числі GPS трекери, пристрої для створення перешкод інтернет зв`язку, тощо.
Діючи відповідно до єдиного плану, з метою пошуку об`єктів злочинних посягань, члени організованої групи збирали інформацію про громадян, екіпірувалися знаряддям вчинення злочинів: раціями та одноразовими телефонами для підтримки зв`язку і координації їх спільних дій, масками і рукавичками для маскування і приховування слідів злочинів, автотранспортом та іншими необхідними засобами.
З метою забезпечення оперативного виїзду для вчинення запланованих злочинів та уникнення затримання правоохоронними органами на місці події, а також з метою перевезення здобутого злочинним шляхом майна, учасники організованої злочинної групи використовували наступні автомобілі:
- «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 ;
- «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ;
- «Renault Laguna», реєстраційний номер KCH UF 84;
- «Honda CR-V», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ;
- «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 ;
- «ВАЗ 1118 Kalina», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 ;
- «Audi ТТ», державний реєстраційний номер НОМЕР_6 .
Ретельно готуючись до кожного злочину ОСОБА_8 , а також решта учасників організованої злочинної групи, з метою вивчення місцевості, шляхів підходу до планованих об`єктів нападів і відходу після їх здійснення, збору інформації про потерпілих на яких необхідно здійснити напад, попередньо виїжджали до місця майбутнього злочину та вивчали місцевість, слідкували за об`єктами нападу, а при необхідності до автомобілів майбутніх потерпілих під`єднували засіб поза візуального контролю у вигляді GPS трекера.
Отримана інформація узагальнювалась учасниками організованої групи, після чого розроблявся детальний план нападу з розподілом ролей і функцій, які доводилися до відома кожного співучасника злочину.
Члени організованої ОСОБА_12 злочинної групи протягом всієї злочинної діяльності інформували один одного про підготовлювані злочини, під час здійснення яких діяли з розподілом ролей за заздалегідь розробленим і схваленим усіма планом, при цьому всі співучасники усвідомлювали, що дії кожного з них є невід`ємною частиною всього обсягу дій при здійсненні злочинів.
Після спільного вчинення злочинів, здобуті злочинним шляхом кошти і цінності, члени організованої групи розподіляли між собою в заздалегідь обумовлених долях.
Таким чином ОСОБА_8 , діючи умисно, із корисливих мотивів, маючі на меті особисте збагачення та збагачення усіх учасників, не пізніше початку лютого 2023 року знаходячись у місті Запоріжжі організував стійку організовану злочинну групу, до складу якої приблизно у той же період увійшли ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , спільно з якими приймали участь у злочинах, спрямованих на незаконне заволодіння чужим майном на території м. Запоріжжя.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення, приблизно на початку лютого 2023 року ОСОБА_8 , як особа, яка раніше вчинила бандитизм, плануючи вчинення обумовлених злочинів та підшукуючи об`єкти нападу, маючи відомості про те, що ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , може зберігати великі суми грошових коштів і цінності, маючи умисел на розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, у складі організованої ним злочинної групи, повідомив іншим співучасникам свій план щодо нападу на ОСОБА_13 за місцем мешкання останнього.
Плануючи даний злочин, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 допускали, що хто-небудь з осіб, у тому числі ОСОБА_13 , у момент вчинення злочину, може заздалегідь виявити факт злочинного посягання і чинити опір або викликати допомогу.
З метою убезпечити себе від активних захисних дій потерпілого та інших осіб, а також для залякування і заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 та інші співучасники заздалегідь приготували засоби нападу, а саме невстановлену вогнепальну зброю та засоби зв`язування, також підшукали одяг темного кольору, маски-балаклави та рукавиці з метою маскування та можливості уникнути покарання за вчинений злочин, радіостанції та одноразові мобільні телефони для підтримання зв`язку між співучасниками нападу, невстановлений тип GPS трекера, за допомогою якого здійснювався контроль переміщення автомобіля потерпілого, невстановлений пристрій для приглушення інтернет зв`язку, з метою унеможливити викликати допомогу потерпілому через тривожну кнопку.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_13 , напротязі часу приблизно з кінця лютого по початок березня 2023 року, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, у складі організованої ним групи, разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , з метою незаконного збагачення, вчиняли активні дії з підготовки до вчинення розбійного нападу, неодноразово слідкували за переміщенням ОСОБА_13 шляхом візуального та поза візуального спостереження за допомогою GPS трекера з метою вирахування маршруту його руху з роботи додому, його графіку, певних звичок, тощо.
У вказаний період часу учасники організованої групи неодноразово безпосередньо планували вчинення розбійного нападу на ОСОБА_13 за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , підшукали засоби та знаряддя, підшукали співучасників та фактично створили умови для вчинення злочину, однак припинили свої активні дії з причин, що не залежали від їх волі, а саме отримали інформацію про те, що за їх діяльністю можуть стежити працівники правоохоронних органів, у зв`язку з чим існує реальний ризик їх викриття та затримання.
Отже ОСОБА_4 підозрюється в тому, що вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187 КК України, а саме готування до нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила бандитизм, поєднаний з проникненням у житло, організованою групою, в умовах воєнного стану.
Продовжуючи активні дії, спрямовані на досягнення злочинного результату, та не отримавши матеріальної вигоди від попереднього запланованого злочину, ОСОБА_8 , плануючи вчинення обумовлених раніше злочинів та підшукуючи об`єкти нападу, маючи відомості про те, що ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який переміщується на автомобілях «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_7 та «Lexus ES 250», державний реєстраційний номер НОМЕР_8 , може перевозити великі суми грошових коштів і цінностей, маючи умисел на заволодіння вказаним майном, діючи повторно, з корисливих мотивів, у складі організованої ним злочинної групи, повідомив іншим співучасникам свій план.
Плануючи даний злочин, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 допускали, що хто-небудь з осіб у момент вчинення злочину, може заздалегідь виявити факт злочинного посягання і чинити опір або викликати допомогу.
З метою убезпечити себе від активних захисних дій будь яких осіб ОСОБА_8 та інші співучасники заздалегідь приготували необхідні засоби, а саме підшукали невстановлений газовий балончик, одяг темного кольору, маски-балаклави та рукавиці з метою маскування та можливості уникнути покарання за вчинений злочин, одноразові мобільні телефони для підтримання зв`язку між співучасниками нападу, невстановлений тип GPS трекера, за допомогою якого здійснювався контроль переміщення автомобіля потерпілого «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , ломик (монтировку) для розбиття скла у автомобілях.
Узгодивши між собою план злочинних дій, співучасники розподілили між собою ролі та у подальшому діяли спільно та узгоджено між собою для досягнення загальної злочинної мети.
Перед безпосереднім вчинення злочину, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_15 , напротязі двох днів ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 вчиняли активні дії з підготовки до вчинення злочину, неодноразово слідкували за переміщенням ОСОБА_15 шляхом візуального та поза візуального спостереження за допомогою GPS трекера з метою вирахування маршруту його руху з роботи додому, його графіку, певних звичок, тощо.
Так, 02.03.2023 ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , на автомобілі «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , проводили візуальне спостереження за ОСОБА_15 , та у той же день прикріпили на його автомобіль «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , невстановлений GPS трекер задля можливості поза візуального спостереження за об`єктом.
Крім того, у другій половині того ж дня візуальне спостереження за ОСОБА_15 також здійснювали ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на автомобілі «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
При спостереженні за ОСОБА_15 співучасники організованої групи, діючи умисно, з метою конспірації, постійно змінювали номерні знаки на своїх автомобілях.
У той же день приблизно о 03:35 годині ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення усіх співучасників, перелізли через паркан автостоянки в результаті чого незаконно проникли на зазначену територію, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 .
Перебуваючи на території автостоянки та продовжуючи свій злочинний намір, співучасники організованої ОСОБА_8 злочинної групи, розбили скло у пасажирських дверях автомобілів «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_7 та «Lexus ES 250», державний реєстраційний номер НОМЕР_8 , тим самим отримали можливість для незаконного проникнення до них.
У цей же час їх помітив сторож вказаної автостоянки ОСОБА_16 , до якого співучасники застосували невстановлений газовий балончик, з метою унеможливлення їх викриття та затримання.
Після цього ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покинули територію стоянки та покинули місце події не заволодівши при цьому будь якими матеріальними цінностями.
Отже, ОСОБА_4 підозрюється в тому, що вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 186 КК України, а саме незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинений повторно, поєднаний з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану, організованою групою.
Клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під варту обґрунтовується наявністю ризиків, зазначених у п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, пославшись на факти та доводи, викладені у ньому.
Підозрюваний ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував. Пояснив, що не причетний до зазначених у клопотанні злочинів, а ризики, на які посилається прокурор, нічим не підтверджені. Під обшуку у нього не було знайдено нічого, що вказувало б на його причетність до протиправної діяльності. При цьому, якби він дійсно мав намір переховуватись від органів досудового розслідування та суду, у нього неодноразово була така можливість, але він цього не робив. Зокрема, він дійсно є обвинуваченим в іншому кримінальному провадженні, яке перебуває на розгляді у Комунарському районному суді м. Запоріжжя, але він добросовісно виконує свої процесуальні обов`язки навіть за відсутності жодного запобіжного заходу. Відтак, ОСОБА_4 вважає повідомлену йому підозру необґрунтованою та надуманою, а також що вона є наслідком зведення з ним рахунків з боку окремих працівників правоохоронних органів, але не назвав таких.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 , підтримав думку свого підзахисного. Крім іншого, захисник зауважив, що додані до клопотання документи свідчать про необґрунтованість підозри ОСОБА_4 . Зокрема, захисник послався на те, що матеріали щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій, якими здебільшого обґрунтовується підозра та клопотання про обрання запобіжного заходу, були проведені в межах інших кримінальних проваджень, а також що стороною обвинуваченого не надано доказів законності проведення таких негласних дій. Крім того, до протоколів огляду звукозаписів зняття інформації з каналів зв`язку, які фактично становлять стенограму прослуханих розмов, не надано відповідних аудіофайлів, у зв`язку з чим неможливо пересвідчитись у тому, що зміст наданих протоколів відповідає дійсності. Але навіть при цьому надані документи, на думку захисника, не свідчать про причетність ОСОБА_4 до протиправної діяльності. Тому захисник просив відмовити у задоволенні клопотання саме через очевидну необґрунтованість підозри. Разом з цим адвокат ОСОБА_5 зауважив, що підозрюваний ОСОБА_4 є учасником бойових дій, отримав поранення, через яке був звільнений з військової служби, проживає разом з батьком, який має статус особи з інвалідністю і потребує стороннього догляду.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
На думку сторони обвинувачення, пред`явлена ОСОБА_4 підозра підтверджується, зокрема, доданими до клопотання доказами:
- протоколом за результатами проведення оперативно-розшукового заходу візуальне спостереження за особою від 06.06.2023;
- протоколом за результатами проведення оперативно-розшукового заходу візуальне спостереження за особою від 22.06.2023;
- протоколом огляду місця події від 09.05.2023, ділянки місцевості розташованої біля входу до «Критого ринку» у м. Запоріжжя;
- протоколом огляду місця події від 11.05.2023, ділянки місцевості розташованої навпроти будинку 66 по вул. Гоголя у м. Запоріжжя;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 04.03.2023;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 04.03.2023;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 11.05.2023;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 11.05.2023;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 11.05.2023;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_21
- іншими матеріалами досудового розслідування.
Зміст вказаних доказів у сукупності дійсно вказують на те, що ОСОБА_4 є учасником групи осіб, лідером якої є ОСОБА_8 , які принаймні у лютому березні 2023 систематично зустрічались та обговорювали плани розбійного нападу, у тому числі із застосуванням наявної в їх розпорядженні вогнепальної зброї та транспортних засобів, результати стеження за потенційним потерпілим, у тому числі із застосуванням невстановленого спеціального технічного пристрою, шляхи та способи проникнення до житла потерпілого та шляхи зникнення з місця потенційного злочину. Однак в подальшому вказані особи припинили свої активні дії з причин, що не залежали від їх волі, а саме отримали інформацію про те, що за їх діяльністю можуть стежити працівники правоохоронних органів, у зв`язку з чим існує реальний ризик їх викриття та затримання.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку, що підозра, про яку повідомлено ОСОБА_4 , не є явно необґрунтованою.
У зв`язку з цим слідчий суддя відхиляє відповідні доводи захисника як такі, що спростовуються матеріалами досудового розслідування.
Щодо наявності ризиків.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що на теперішній час існують такі заявлені органом досудового розслідування судом ризики, що визначені у ст. 177 КПК України:
- ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду;
- ризик знищення, переховування або спотворення речей або документів, що мають істотне значення для даного кримінального провадження;
- ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих;
- ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином;
- ризик вчинення нового кримінального правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створитимуть загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Зокрема доказами на обґрунтування ризику можуть бути, зокрема:
- документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку;
- інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи;
- перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином підтверджене документально;
- необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю;
- вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується, - документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що вказані у клопотанні ризики у сукупності можуть бути підставою для застосування до підозрюваного такого виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Щодо ризику впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні.
Оцінюючи можливість впливу на свідків та потерпілих, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідків та потерплих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від потерпілого та дослідження їх судом.
Разом із цим, маючи можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження в частині, що стосуються клопотання про обрання запобіжного заходу, а отже і з протоколами допиту свідків, підозрюваний знатиме як їх персональні данні, так і зміст наданих ним свідчень на стадії досудового розслідування.
Крім того, не виключено, що ще не всі свідки допитані, а також що ОСОБА_4 може бути знайомий із свідками, які ще не допитані, і вплинути на їх показання.
Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків та потерпілих з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що доведеним наявність вказаного ризику.
Щодо ризику знищення, приховування або спотворення речей або документів, що мають істотне значення для даного кримінального провадження.
Як свідчать надані слідчому судді матеріали розсекречених негласних слідчих (розшукових) дій, ОСОБА_4 , як і інші учасники групи ОСОБА_8 , при плануванні та готуванні до вчинення посягань на чуже майно, дотримувались заходів конспірації та обережності, що вказує на їх високу підготовленість до такого роду діянь, а також надає підстави припускати, що у разі невжиття запобіжного заходу ОСОБА_4 може вдатися до приховування та знищення речей або документів, що можуть мати доказове значення для даного кримінального провадження.
Щодо ризику вчинення нових кримінальних правопорушень.
Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 , хоча й раніше не судимий, але є обвинуваченим в межах іншого кримінального провадження, яке перебуває на судовому розгляді в іншому суді. Даний факт сторонами не заперечувався. І хоча ОСОБА_4 та його захисник наполягали на безпідставності того обвинувачення, наявність такого кримінального провадження не може бути проігнорована при оцінці особи ОСОБА_4 .
Крім того, надані стороною обвинувачення матеріали вказують на те, що ОСОБА_4 , як й інші учасники групи ОСОБА_8 , мають навички злочинної діяльності, виявлять стійку зневагу до життя, здоров`я та майна інших осіб, а утримуватись від вчинення відповідних діянь його спонукає ризики викриття та подальшого затримання.
За таких обставин ризик вчинення ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень не є явно таким, що не існує.
Щодо ризику переховування від досудового розслідування та суду.
Діяння, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , є, відповідно, готуванням та незакінченим замахом на вчинення особливо тяжких корисливих злочинів із застосуванням насильства. Ця обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Clooth v. Belgium (Клоот проти Бельгії), § 40).
Водночас слідчий суддя констатує, що після вчинення діянь, у яких підозрюється в межах даного кримінального провадження, і навіть після отримання відомостей про ймовірне стеження за ним з боку правоохоронних органів, ОСОБА_4 не покинув місце постійного проживання і не вжив заходів щодо переховування. Крім того, слідчий суддя враховує, що сторонами цього кримінального провадження не заперечується, що ОСОБА_4 , будучи обвинуваченим в межах іншого кримінального провадження також у вчиненні особливо тяжкого злочину, і не будучи підданим жодному запобіжному заходу, від участі у судовому розгляді того кримінального провадження не ухиляється.
Відтак, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність наявності вказаного ризику.
Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання або домашній арешт, свідчить той факт, що вказані заходи не здатні забезпечити ізоляцію підозрюваного в тій мірі, яка була б достатньою для запобігання вказаних вище ризикам, оскільки ОСОБА_4 , будучи викритим і затриманим, у разі невжиття заходів щодо його тимчасової ізоляції, буде реально заінтересованим, принаймні, у приховуванні слідів своїх діянь та впливі на свідків та потерпілих.
Неможливість обрання до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки обґрунтовується таким.
Відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу, і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
Однак в даному випадку слідчому судді не було надано жодних відомостей про осіб, які виявили бажання поручитись за підозрюваного, які б для слідчого судді та будь-якого поміркованого стороннього спостерігача були б достатніми для висновку, що ці особи здатні забезпечити правомірну поведінку підозрюваного. Самий факт перебування цих осіб у родинних та близьких стосунках із підозрюваного не може бути єдиною підставою для такого висновку.
Про неможливість обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді застави, що передбачено п.3 ч.1 ст. 176 КПК України свідчить те, що на час звернення з клопотанням до слідчого судді, відповідних клопотань від заставодавців не надходило.
Доводи підозрюваного та його захисника, в тому числі щодо наявності у підозрюваного статусу учасника бойових дій, а також щодо наявності на його утриманні батька похилого віку, слідчий суддя відхиляє, оскільки вони не спростовують наведених вище висновків.
Крім того, беручи до уваги характер та ступінь суспільно небезпечності інкримінованих ОСОБА_4 діянь, наявність достовірних даних про те, що група осіб, учасником якої він є, готувалась до вчинення розбійного нападу, в тому числі із застосуванням зброї, тобто до насильницького злочину, слідчий суддя вважає за можливе і доцільне не визначати розмір застави як умови звільнення підозрюваного з-під варти на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 задовольнити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, з триманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор».
Строк тримання під вартою обчислювати з 07 год. 22 хв. 03.10.2023 по 07 год. 22 хв. 01.12.2023.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання повного тексту ухвали.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали оголошений о 11 год. 40 хв. 09.10.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1