Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва в складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

та її захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

та її представника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду м.Києва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002919 від 02.10.2020 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, громадянки України, з вищою освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

встановив:

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_4 , 23.09.2020 року,

приблизно о 09 годин 00 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем "GREAT WALL PEGASUS», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась по проїжджій частині вулиці Осиповського зі сторони вулиці Вітряні гори в напрямку провулку О. Бестужего в м. Києві. Проїзна частина Осиповського має по одній смузі для руху в обох напрямках.

Рухаючись у вказаному напрямку, ОСОБА_4 поступово наближалась до зупинки громадського транспорту «Вітряні гори», де розпочала обгін маршрутного автобусу «МАЗ 10076», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався у попутному напрямку.

Водій ОСОБА_4 , не завершивши маневр обгону маршрутного автобусу «МАЗ 10076», державний номерний знак НОМЕР_2 розпочала виконувати маневр перестроювання праворуч, в результаті чого порушила Правила дорожнього руху України, а саме не виконав вимог пунктів:

-1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

-2.3(6): для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, правильно реагувати на її зміни, стежити за правильністю розміщення і кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі;

- 10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку ОСОБА_4 виразились в тому, що вона, керуючи технічно-справним автомобілем, рухаючись по вищевказаній проїзній частині, будучи неуважною до дорожньої обстановки, виконуючи маневр перестроювання праворуч, здійснила зіткнення з маршрутним автобусом «МАЗ 10076», державний номерний знак НОМЕР_2 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажирці маршрутного автобусу «МАЗ 10076», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи №042/1-1011-2020 від 16.10.2020, спричинені тілесні ушкодження у вигляді: «закрита травма грудної клітки та хребта у вигляді забою паренхіми правої легені в середній частці, лівої легені в базальних відділах, переломів 5-7 ребер справа, 11-12 ребер зліва, компресійного перелому тіла 12 грудного хребця».

Морфологічні властивості виявлених переломів дозволяють стверджувати, що як відновлення анатомічної цілісності вказаних кісток, так і відновлення функції грудної клітки та хребта буде спостерігатися у строк понад 21 добу, та саме з цього строку обчислювати тривалість розладу здоров`я як критерію визначення ступеню тяжкості. Тому вказана закрита травма грудної клітки та хребта за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Порушення вимог п.1.5, 2.3(6), 10.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідків.

Вказані дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 звернулись до суду із клопотанням про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Потерпіла ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_7 не заперечували щодо поданого стороною захисту клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України.

Розглянувши клопотання, заслухавши учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Приписами частини 3 статті 288 КПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 04 червня 2020 року (справа №127/26665/16-к; провадження №51-1066км20), положеннями ч. 4 ст. 286 КПК визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Зазначене кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, з дня вчинення кримінального правопорушення минуло три роки, перебіг давності не зупинявся та не переривався, що є підставою, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та ст. 49 КК України для звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, крім того, обвинувачена ОСОБА_4 не заперечує щодо закриття кримінального провадження з цих підстав.

ОСОБА_4 зрозуміле її право на таке звільнення, а також суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. При цьому обвинувачена зазначила, що вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнає, при цьому просила звільнити її від кримінальної відповідальності та кримінальне провадження закрити.

Крім того, відповідно до вимог ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Частина 5 вищевказаної статті КПК України передбачає, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

В силу вимог ст. 129 КПК України суд вирішує цивільний позов у кримінальному провадженні по суті лише у випадку ухвалення обвинувального вироку, постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи у разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення без розгляду цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченої ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

При цьому, залишення цивільного позову ОСОБА_6 в рамках вказаного кримінального провадження без розгляду, не позбавляє права позивача звернутися із вказаними позовними вимогами у порядку цивільного судочинства.

Речові докази вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Стосовно стягнення процесуальних витрат у кримінальному провадженні, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові ОП ККС ВС від 12.09.2022 (справа №203/241/17, провадження №51-4251кмо21), якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Враховуючи викладене, витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні слід віднести на рахунок держави.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст. 284-286,369-372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставіст. 49 КК Україниу зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, від кримінальної відповідальності на підставіст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002919 від 02.10.2020 року- закрити.

Речовий доказ :

- CD-диск з відеозаписом ДТП - залишити в матеріалах судової справи.

Витрати за проведення судово-медичної експертизи від 16.10.2020 року у сумі 1796,00 грн. та від 19.10.2020 року в сумі 1961,40 грн. - віднести на рахунок держави.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченої ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду із роз`ясненням права звернутися у порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення через Подільський районний суд м. Києва.

Ухвала набирає законної сили на наступний день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено і оголошено об 11 год. 25 хв. 17.11.2023 року.

СуддяОСОБА_1