Провадження 1кп-932/165/23
Справа 932/3268/23
УХВАЛА

Іменем України

18 грудня 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000664, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 3 квітня 2023 року надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України. Щодо обвинуваченого обраний запобіжний захід у вигляді застави.

3 квітня 2023 року по кримінальному провадженню винесена ухвала про призначення підготовчого судового засідання.

Прокурор вважав можливим призначити судовий розгляд кримінального провадження. Заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору з тих підстав, що зазначені недоліки обвинувального акту можуть бути виправлені прокурором під час судового розгляду справи.

Захисник адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з тих підстав, що в обвинувальному акті некоректно викладено формулювання обвинувачення, оскільки фактично викладено обвинувачення з умислом на здійснення шахрайських дій, що є порушенням права на захист та перешкоджає призначенню справи до судового розгляду.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника та також заявив клопотання про повернення обвинувального акту з тих підстав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України: відсутнє конкретне формулювання обвинувачення; відсутній виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; він не містить повних анкетних даних викривача та розмір запропонованої винагороди. Обвинувачення кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функції держави. За змістом фактичних обставин, встановлених досудовим розслідуванням у адвоката виник злочинний умисел на отримання для себе неправомірної вигоди за начебто вплив на прийняття рішення суддею. Однак далі зазначено, що останній будучи обізнаним про зміст постанови суду, а також усвідомлюючи ту обставину, що в реальності ним не здійснювалося будь-якого впливу на головуючого суддю у справі, а судове рішення ухвалено виключно на законних підставах. Таким чином, обвинувальний акт містить не конкретне обвинувачення, а саме неправомірна вигода передбачалась за вплив на прийняття рішення судді або за начебто вплив на прийняття такого рішення, оскільки в обвинувальному акті зазначено, що не здійснювалося будь-якого впливу на головуючого суддю у справі. Т.б. прокурор висуває обвинувачення у вчиненні протиправного діяння ( одержання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення судді) одночасно стверджуючи, не тільки, що таке діяння мною не здійснювалося, а і не було умислу здійснювати вплив, що позбавляє його будь-якої можливості належним чином захищатися у суді. Норми КПК України покладають на суд обов`язок роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення у разі прийняття обвинувального акту до розгляду, однак вищевикладене неконкретне формулювання обвинувачення унеможливлює зазначене. Тож, не вдаючись до оцінки правильності кваліфікації дій на цій стадії процесу він стверджує, що указане, в своїй сукупності, свідчить, що даний обвинувальний акт містить не коректну фабулу обвинувачення, яка виступає фактичною моделлю вчиненого злочину та її юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення). Суд в силу ст.22 та 337 КПК України не вправі за результатами судового розгляду змінити обвинувачення на таке, що істотно відрізняється від пред`явленого, а також не вправі за власною ініціативою в будь-який спосіб поставити питання про таку зміну, оскільки це є порушенням права на захист. Разом з тим прокурор відповідно до положень ст.338 КПК України може змінити обвинувачення у разі встановлення під час судового розгляду саме нових фактичних обставин кримінального правопорушення і така зміна неприпустима в разі допущених при обвинуваченні особи суперечностей чи неповноти, а тим більше описок.

Вислухавши думку учасників процесу щодо заявленого стороною захисту клопотання, вирішуючи питання можливості призначення справи до розгляду, суд вважає за необхідне клопотання захисту задовольнити і повернути обвинувальний акт прокурору виходячи з наступного.

Згідно діючого законодавства обвинувальний акт та додатки до нього повинні відповідати вимогам КПК України.

Відповідно до ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); розмір пропонованої винагороди викривачу. Крім того, в ньому повинні бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті ) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення з викладом даних про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, а саме часу, місця та інших обставин його вчинення.

Згідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, його роль у вчиненні злочину; вид та розмір матеріальної шкоди спричиненої вчиненням кримінального правопорушення. Зазначені данні повинні бути викладені в формулюванні обвинувачення з іншими кваліфікуючими ознаками вчиненого кримінального правопорушення, оскільки формулювання обвинувачення це юридичний висновок, заснований на фактичних обставинах справи, зміст якого складають правові ознаки злочину, викладені мовою диспозиції застосовуваної норми КК України, тому що саме формулювання обвинувачення визначає конкретний обсяг і межі судового розгляду і надає можливість обвинуваченому у повній мірі реалізувати своє право на захист, оскільки дозволяє точно визначити обсяг і межі свого захисту в рамках конкретного кримінального провадження.

У відповідності до вимог ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Як вбачається з направленого до суду обвинувального акту, прокурором викладена наступна правова кваліфікація кримінального правопорушення, в якому звинувачується ОСОБА_5 умисні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, а саме: одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Одночасно в обвинувальному акті не викладено конкретизованого формулювання обвинувачення, оскільки обвинувальний акт містить незрозуміле та некоректне посилання на те, що у ОСОБА_5 , який усвідомлюючи об`єктивну ситуацію, яка склалася відносно ОСОБА_6 і положення чинного законодавства України, відповідно до якого до неї не може бути застосовано стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки вона не є водієм у розумінні вищевказаних ПДР України, виник злочинний умисел на отримання для себе неправомірної вигоди за начебто вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави і реалізуючи свій злочинний умисел, останній, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись при цьому юридичною необізнаністю клієнтки і довірою до себе як адвоката, повідомив їй, що у разі надання йому 2000 доларів США, він зможе їх передати як неправомірну вигоду судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, на розгляді якого перебуває ця справа за вирішення питання щодо уникнення позбавлення права на керування транспортними засобами. Також в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 одержавши від ОСОБА_6 частину неправомірної вигоди в сумі 1000 доларів США, будучи обізнаним про зміст постанови суду від 11.01.2023, а також усвідомлюючи ту обставину, що в реальності ним не здійснювалось будь-якого впливу на головуючого суддю у справі, а судове рішення ухвалено виключно на законних підставах, бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, під час зустрічі повідомив, що в результаті начебто його дійсного впливу суд виніс рішення без позбавлення права керування транспортними засобами та зменшив загальний розмір неправомірної вигоди до 1500 доларів США та повідомив про необхідність передачі йому частини неправомірної вигоди і в подальшому отримав від ОСОБА_6 останню частину неправомірної вигоди в сумі 500 доларів США за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави суддею Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровська при прийнятті рішення у справі відносно ОСОБА_6 .

Таким чином обвинувальний акт містить протиріччя в формулюванні обвинувачення щодо направленості умислу обвинуваченого та вчинених ним дій та в обвинувальному акті відсутнє пред`явлене конкретизоване обвинувачення, а пред`явлене обвинувачення містить припущення, що порушує право на захист обвинуваченого.

Як вбачається з вимог ст.374 КПК України суд у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою зазначає формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнано судом недоведеним; а в разі визнання особи винуватою формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

В рішенні від 25.07.2000 року у справі «Маттоціа проти Італії» та в рішенні від 09.10.2008 у справі «Абрамян проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має право бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, т.б. про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту»; «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення». Таким чином надання у кримінальній справі повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду в тлумаченні ст.6 Конвенції.

У відповідності до ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна людина, обвинувачена у вчиненні кримінального злочину, має як найменш таке право: бути негайно і детально поінформованою зрозумілою для неї мовою про характер і причину обвинувачення проти неї.

Вказані недоліки обвинувального акту, його не конкретність та наявність в ньому протиріч, порушують право обвинуваченого, передбачене ст.42 КПК України, знати у вчиненні якого кримінального правопорушення він обвинувачується, що унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист, чим істотно порушується право на захист обвинуваченого.

У відповідності до кримінально-процесуального законодавства України судовий розгляд справи проводиться у межах висунутого особі обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті, і законом передбачена можливість прокурора змінити обвинувачення в суді під час судового розгляду справи по суті, але тільки у разі встановлення нових фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Крім того, в обвинувальному акті не викладені у відповідності до ст.291 КПК України повні анкетні данні викривача та не зазначений розмір пропонованої винагороди викривачу.

У відповідності до ст.ст.409, 412 КПК України безумовною підставою для скасування будь-якого рішення суду першої інстанції обвинувального чи виправдувального вироків є порушення права на захист обвинуваченого, яке полягає в тому числі у відсутності конкретизованого формулювання обвинувачення у вироку суду. Тому, виходячи з того, що суд повинен забезпечити реалізацію права на захист обвинуваченому як під час судового розгляду справи так і під час підготовчого судового засідання суд приходить до висновку про повернення обвинувального акту з додатками з наведених підстав прокурору.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає необхідним клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна та зміну запобіжного заходу залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 314, 372, 376 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ

Клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту - задовольнити.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000664, відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України - повернути прокурору Дніпропетровської обласної прокуратури у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська ОСОБА_1 .