Справа № 522/7191/23
Провадження по справі № 1-кс/522/534/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

26 січня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бахмут, Донецької області, офіційно не працевлаштованої, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної в рамках кримінального провадження № 0000109 від 17.03.2023 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 161, ч. 2 ст. 436-2, ч.3 ст. 436-2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваної - ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000109 від 17.03.2023 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 161, ч. 2 ст. 436-2, ч.3 ст. 436-2 КК України.

Відповідно до клопотання слідчого встановлено, що ОСОБА_4 знаходячись за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, шляхом розповсюдження необмеженому колу осіб у Інтернет мережі, використовуючи акаунт з нік-неймом « ОСОБА_7 » на ім`я « ОСОБА_8 » (веб-адреса ІНФОРМАЦІЯ_2 у соцмережі «Telegram», за допомогою смартфону Samsung Galaxy M52 (imei НОМЕР_1 ) поширила наступні матеріали:

- 05 серпня 2022 року з наступним текстом: « ІНФОРМАЦІЯ_3 )».

Відповідно до висновку судової лінгвістичної експертизи Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України №385 від 23.11.2023, у вищезазначеному матеріалі міститься виправдовування збройної агресії РФ проти України.

Також встановлено, що у період з 06 вересня по 01 жовтня 2022 року, знаходячись за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 маючи умисел на повторне виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, шляхом розповсюдження необмеженому колу осіб у Інтернет мережі, використовуючи акаунт з нік-неймом « ОСОБА_7 » на ім`я « ОСОБА_8 » (веб-адреса ІНФОРМАЦІЯ_2 у соцмережі «Telegram», за допомогою смартфону Samsung Galaxy M52 (imei НОМЕР_1 ) поширила наступні матеріали:

- ІНФОРМАЦІЯ_4 з наступним текстом: «Так в Артемовске укросвиньи обстреливают город в котором находятся))»;

- 12 вересня 2022 року з наступним текстом: «Привіт брати українці. Мир нашому спільному дому!) Бандера і ОСОБА_9 та ОСОБА_10 п**ораси, смерть нацистам! Україна закінчує своє хибне існування. Ви повертаєтеся на батьківщину. В Росію мати! Основні сили бандерівської армії знищені в Маріуполі. Азов в землі, де їм і місце. Незабаром все скінчиться! Це наша спільна земля, ви допустили фашизм, ми прийшли це виправляти. Ви не залишили нам вибору.»;

- 15 вересня 2022 року з наступним текстом: «А мы и так живем в РОССИИ. Юго-восток это Россия)»;

- 25 вересня 2022 року з наступним текстом: «Бахмут может и окраина. А вот Артемовкс всегда Россия. И в общем весь юго-восток Россия))»;

- 30 вересня 2022 року з наступним текстом: «Одеса готова! Одеса ждет! Одесса это РОССИЯ!»;

- 30 вересня 2022 року з наступним текстом: «Как и Донецкая. В административных границах. Теперь все освободят от хохлозахватчиков, которые теперь!! Находятся на территории РФ)»;

- 01 жовтня 2022 року з наступним тектом: «На временно окупированных Украиной территориях Одессы и Николаева ночью было не спокойно».

Відповідно до висновку судової лінгвістичної експертизи Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України №385 від 23.11.2023, у вищезазначених матеріалах міститься виправдовування збройної агресії РФ проти України.

Крім того встановлено, що у період з 06 по 30 вересня 2022 року, знаходячись за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 маючи умисел на розпалювання національної ворожнечі, приниження національної честі та гідності, а також образу почуттів громадян у зв`язку з їх переконаннями стосовно відстоювання права України на незалежність, самовизначення і територіальну цілісність, шляхом розповсюдження необмеженому колу осіб у Інтернет мережі, використовуючи акаунт з нік-неймом « ОСОБА_7 » на ім`я « ОСОБА_8 » (веб-адреса ІНФОРМАЦІЯ_2 у соцмережі «Telegram», за допомогою смартфону Samsung Galaxy M52 (imei НОМЕР_1 ) поширила наступні матеріали:

- ІНФОРМАЦІЯ_4 з наступним текстом: «Так в Артемовске укросвиньи обстреливают город в котором находятся))»;

- 30 вересня 2022 року з наступним текстом: «Как и Донецкая. В административных границах. Теперь все освободят от хохлозахватчиков, которые теперь!! Находятся на территории РФ)»;

Відповідно до висновку судової лінгвістичної експертизи Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України №385 від 23.11.2023, у вищезазначених матеріалах міститься висловлювання, що мають ознаки розпалювання національної ворожнечі, висловлювання, що містять образу почуттів громадян у зв`язку з їх ідеологічними уподобаннями стосовно відстоювання права України на незалежність, самовизначення і територіальну цілісність, приниження національної честі та гідності.

24.01.2024 о «18» год. «50» хв. громадянку України ОСОБА_4 затримано в порядку ст.ст. 208 та 615 КПК України.

24.01.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 161, ч. ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

Пред`явлена підозрюваній ОСОБА_4 підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні та долученими до клопотання доказами (перелік відповідно до наявних матеріалів клопотання).

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 запобігання продовженню злочинної діяльності та можливого ухилення від досудового слідства виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування щодо підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У зв`язку з чим, слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиція учасників судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити в повному обсязі, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім цього просив визначити як альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрювана ОСОБА_4 та її захисник - адвокат ОСОБА_11 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого, оскільки пред`явлену підозру вважають необґрунтованою, ризики не доведеними, підозрювана раніше не судима, має постійне місце проживання, співпрацює зі слідством, а тому просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашного арешту.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Мотиви слідчого судді.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Погоджуючись з прокурором, слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Висновки органу досудового розслідування щодо причетності підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів, найтяжчий з яких відноситься до категорії тяжкого злочину, відповідальність за який передбачає позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна або без такої, підозрювана офіційно не працює, не заміжня, має постійне місце проживання, що свідчить про посередні соціальні зв`язки, проте досудове слідство знаходиться на початковому етапі, а тому є підстави вважати що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, вчинити інші злочини, або продовжити злочин, у якому підозрюється.

Пред`явлена підозрюваній ОСОБА_4 підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду від 13.09.2023 соцмережі «Telegram», а саме публікацій користувача « ОСОБА_8 » з ніком « ОСОБА_12 »; протоколом обшуку від 24.01.2024 за місцем проживання ОСОБА_4 , в результаті чого вилучено смартфони та ноутбук, які використовувались останньою за вищевикладених обставин; поясненнями підозрюваної ОСОБА_4 від 24.01.2024, згідно яких остання визнала свою вину в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях в повній мірі; висновком судової лінгвістичної експертизи ЗЕС ІСТЕ СБ України УСБУ в Одеській області № 385 від 23.11.2024.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні ряду злочинів, найтяжчий з яких відноситься до категорії тяжкого злочину, який відноситься до категорії кримінальних правопорушень проти миру, безпеки, людства та міжнарожного правопорядку, зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання її винною, їй загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що, згідно ст. 183 ч. 2 п. 5 КПК України, дозволяє обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що наразі продовжують існувати ризики, визначені ст. 177 КПК, і що необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Запобіжні заходи застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Їх дія носить превентивний (попереджувальний) характер реалізації особами дій, направлених на перешкоджання здійсненню правосуддя у справі.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім того, суд враховує, що вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення як обставина, яка впливає на вибір судом виду запобіжного заходу (пункт 1 частини 1 статті 178 КПК), має опосередкований вплив й на оцінку рівня ймовірності вчинення підозрюваним тих чи інших дій, які кваліфікуються як ризики за статтею 177 КПК. Чим меншою є вагомість зібраних доказів на підтвердження підозри та чим нижчим є рівень її обґрунтованості, тим меншою є вірогідність незаконного втручання особи підозрюваної ОСОБА_4 у хід досудового розслідування чи переховування від правосуддя, і навпаки.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Щодо ризику переховування від суду.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні ряду злочинів, найтяжчий з яких відноситься до категорії тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 436-2 КК України. Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при констатації наявності вказаного ризику. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваній у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є законодавчі приписи щодо неможливості застосування «пільгових» інститутів кримінального права у відповідній категорії справ, та наявність документів для виїзду закордон.

Отже, оцінюючи можливість підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, слідчий суддя вважає такі дії вірогідними в будь-який момент кримінального провадження. Співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Тому з метою нівелювання такого ризику переховування, застосування до підозрюваної запобіжного заходу в уигляді тримання під вартою, вбачається обґрунтованим.

Тому, слідчий суддя погоджується з прокурором, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування обвинуваченого від суду.

Наведені обставини в сукупності дають підстави дійти висновку про наявність ризику ймовірного переховування від органу досудового розслідування чи суду.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що:

-на цій стадії досудового розслідування не допитані всі особи, яким можуть бути відомі обставини розслідуваного злочину;

-в ході розгляду даного клопотання підозрюваній та її адвокату стали відомі матеріали кримінального провадження, зокрема, протоколи допиту свідків, з яких вони дізнались зміст їх показань та особисті дані, що уможливлює вплив на останніх.

Вказані обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу підозрюваною на учасників цього кримінального провадження.

Щодо наявності ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З пояснень прокурора в судовому засіданні було встановлено, що в ході проведення досудового розслідування було вилучено ряд документів та техніку, на яких містяться скріншоти переписок в різних Telegram - каналах, що свідчать про системність вчинення протиправних дій.

На думку слідчого судді, наведені обставини свідчать про тривалість вчинення злочину, можливість підозрюваною ОСОБА_4 продовження вчинення кримінального правопорушення, у якому вона підозрюється станом на теперішній час.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення слідчий суддя до уваги не бере, оскільки органом досудового розслідування були вилучені мобільні телефони та ноутбуки, які належать підозрюваній, а також інші речі та документи, які були необхідні для проведення досудового розслідування.

Щодо наявності інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

-вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваною кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.1 ст. 161, ч.2 ст. 436-2, ч.3 ст. 436-2 КК України, у разі визнання винуватою у вчиненні якого, їй може загрожувати покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років. При цьому, таке покарання може бути призначено без можливості застосування пільгових інститутів кримінального права;

- вік та стан здоров`я підозрюваної ОСОБА_4 , яка, згідно відомостей, встановлених в судовому засіданні, не хворіє на будь-які тяжкі захворювання хронічного характеру або набуті за життя, що унеможливлюють тримання особи під вартою;

- міцність соціальних зв`язків підозрюваної ОСОБА_4 , яка офіційно не працевлаштована, не одружена, раніше не судима.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.

Встановлені під час судового засідання обставини у свої сукупності та взаємозв`язку формують у суду переконання, що запобігти доведеним під час розгляду клопотання слідчого ризикам неможливо без застосування запобіжного заходу. Однак, суд в цьому випадку не може погодитися з прокурором, що наявність цих ризиків є безумовною підставою для ізоляції підозрюваного і взяття його під варту.

Частиною 1 ст. 176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м?якого (особисте зобов?язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Суд відмовляє у застосуванні чи продовженні строку дії запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч. 3 ст. 176 КПК України).

Проте, в цьому кримінальному провадженні на даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя не вбачає за можливе запобігти ризикам кримінального провадження із застосуванням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашній арешт, в тому числі цілодобовий, хоча і пов`язаний з ізоляцією підозрюваного від суспільства, однак зважаючи на встановлені на цьому етапі досудового розслідування ризики, може виявитися неефективним з таких же підстав.

Необхідно враховувати резонансність вказаної справи, виключну цинічність діяння, вчиненного в період збройної відсічі народу України військовій агресії рф, вчинення дій, що підривають авторитет ЗСУ, виправдовують збройну агресію рф.

Окрім цього, слідчий суддя враховує, що рамках вказанного кримінального провадження ще не проведені усі необхідні слідчі дії, а тому вірогідність наявності зазначених ризиків дуже висока.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги тяжкість кримінального правопорушення, встановлені у ході досудового розслідування ризики, які слідчий суддя визнав обґрунтованими, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною злочинів, передбачених ч.1 ст. 161, ч.2 ст. 436-2, ч.3 ст. 436-2 КК України, а також враховуючи недостатність застосування інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави є обґрунтованим.

Тож, наведені вище обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваної іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до приписів ч.1 ст.219 КПК України, досудове розслідування має бути завершене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

За результатом розгляду клопотання слідчого чи прокурора про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя застосовує запобіжний захід в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 161, ч.2 ст. 436-2, ч.3 ст. 436-2 КК України, 24.01.2024 року, то досудове розслідування має бути закінченим до 24.03.2023 року, а тому саме до цього строку слідчий суддя може обрати запобіжний захід.

Згідно ч.1 ст. 176 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Щодо визначення застави.

Відповідно до практики ЄСПЛ, якщо тримання під вартою триває тільки через побоювання, що обвинувачений буде переховуватись від правосуддя, проте його слід звільнити з-під варти, якщо він представить відповідні гарантії, що не переховуватиметься від суду, наприклад внесе заставу (правова позиція, викладена у п.46 рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції»).

Зважаючи на положення ч.3 ст.183 КПК України, а також практики ЄСПЛ, приймаючи до уваги дані про особу підозрюваного, вважаю за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваній розмір застави.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваної особи, інших даних про її особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною особою покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для неї (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрювану особу від намірів та спроб порушити покладені на неї обов`язки, а з іншого - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

При визначені розміру застави необхідно врахувати: обставини кримінального правопорушення; майновий стан підозрюваної; її сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

При визначенні розміру застави суд враховує дані про особу підозрюваної ОСОБА_4 сімейний стан та майновий стан, інші характеризуючі матеріали, надані захисником підозрюваної, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється, а також те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів, яке віднесено до категорії тяжких.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваної особи, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи підозрюваного, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки підозрюваного в суд достатнім стримуючим фактором для підозрюваного, щоб не здійснити втечу.

Зараз ОСОБА_4 офіційно не працевлаштована та поки не отримує жодних доходів.

Однак, в той же час, не можуть залишатися поза увагою обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого серед інших підозрюється ОСОБА_4 та сам факт вчинення таких злочинів в умовах воєнного стану, які направлені на виправдовування збройної агресії рф проти України.

Слідчий суддя підкреслює, що вказані дії можуть свідчити про виключний цинізм, що полягає у нехтуванні покладених Конституцією України на громадянина обов`язків, покладених на них під час війни, в найбільш чутливий для країни час.

У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку про доцільність визначити ОСОБА_4 , як альтернативу застосування щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заставу в максимальному розмірі для інкримінованої статті.

Згідно ЗУ «Про Державний Бюджет 2024 року» 1 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить - 3028 гривень, а тому саме з цього розрахунку буде визначена сума застави.

Тож за наведеного слід визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, оскільки такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків і таким, що не суперечить положенням ч.5 ст.182 КПК України та вимогам ст.ст.178, 182, 183 КПК України, позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання порушувати покладені на неї процесуальні обов`язки, та не є явно непомірним.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор», до 60 днів в межах строку досудового розслідування, тобто до 23.03.2024 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Підозрювана або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за підозрювану; провадження по справі 1-кс/522/507/24.

Підозрювана звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрювану обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду в розумні строки;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) утримуватися від спілкування зі свідкаим у вказаному кримінальному провадженні щодо обставин вчинення кримінального правопорушення;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд до України.

Роз`яснити підозрюваній наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваній, будучи належним чином повідомленою, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою становить 60 днів та обчислюється з моменту фактичного затримання підозрюваної, тобто з 24.01.2024 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 29.01.2024 року о 10:30 годині в залі суду №131.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

26.01.2024