Справа № 489/6254/23
Провадження № 1-кп/489/954/23
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

18 жовтня 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва матеріали кримінального провадження №0000297 від 17.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

До початку підготовчого судового засідання від прокурора надійшло клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, яке обґрунтоване тим, що на даний час продовжують існувати передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики переховування обвинуваченого від суду, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення інших кримінальних правопорушень, які існували при застосуванні запобіжного заходу та його продовженні.

Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти клопотання прокурора.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, суд дійшов таких висновків.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 30.06.2023 відносно ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строк дії якого ухвалою від 23.08.2023 був продовжений до 21.10.2023 включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд бере до уваги ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відносяться до особливо тяжких злочинів, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується, його особу, необхідність уникнення визначених ст. 177 КПК України ризиків.

Відповідно до п. 36 Рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.05.2010 (остаточне 20.08.2010), «суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».

У п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Сам факт подання до суду обвинувального акту та те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні відповідного кримінального правопорушення є свідченням його обґрунтованості. При цьому на даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченого в інкримінованому діянні, оскільки вказане питання буде вирішуватися судом в нарадчій кімнаті при ухваленні остаточного рішення у справі.

Суд вважає, що на даний час продовжують існувати передбачені ст. 177 КПК України ризики переховування обвинуваченого від суду, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення інших кримінальних правопорушень, які існували при застосуванні та продовженні обвинуваченому вказаного запобіжного заходу, що підтверджується тим, що останній обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, має достатню обізнаність, щоб розуміти тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання винуватим у його вчиненні, неодружений та не має на утримання неповнолітніх чи непрацездатних осіб, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків. Крім того, частина території України на даний час знаходиться під тимчасовою окупацією збройних сил рф та ОСОБА_3 , який згідно з обвинувальним актом має проросійські погляди та обвинувачується у поширенні країні-агресору інформації про розташування ЗСУ, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню, використовуючи своє спілкування з особами, на прохання яких збирав та поширював відомості про розташування ЗСУ відповідно до змісту обвинувального акту.

Суд враховує, що нових ризиків прокурор не навів, проте з часу застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не могли виникнути нові ризики, а вже існуючі ризики є суттєвими та такими, що не дають достатніх підстав обрати суду на даному етапі судового провадження інший, більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою.

Будь-яких достатніх даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу, внаслідок чого існували б підстави для відмови прокурору в продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про необхідність продовження щодо обвинуваченого строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись статтями 176-178,182,183,193-194, 196-197, 309, 315, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів - до 16.12.2023 включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення та на неї може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня оголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1