Провадження №1-кп/303/881/23
Ухвала

про призначення до судового розгляду

25 січня 2024 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючої ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачеві кримінальне провадженні стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Миколаївської області, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, в порядку статті 89 КК України раніше не судимої,

- обвинуваченої за частиною 4 статті 187 КК України,-

з участю сторін та учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

04 грудня 2023 року до суду надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 187 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001142 від 07 жовтня 2023 року.

У судовому засіданні прокурор звернулася з клопотанням про продовження дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Клопотання сторони обвинувачення мотивоване тим, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення передбачене частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України.

07 жовтня 2023 року о 18 годині 40 хвилин в порядку статті 208 КПК України слідчим СВ Мукачівського районного управління поліції ОСОБА_7 затримано ОСОБА_3

01 грудня 2023 року обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні затверджено прокурором та 04 грудня 2023 року скеровано за підсудністю до Мукачівського міськрайонного суду.

У вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка Миколаївської області, мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, в порядку статті 89 КК України раніше не судима.

Відповідно до статті 176 КПК України до підозрюваних осіб можна застосувати один з таких видів запобіжних заходів з метою сприяння не ухиленню підозрюваного від слідства та суду, та не вчиненню ним інших кримінальних правопорушень, а саме: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення та можливість призначення міри покарання у вигляді позбавлення волі, обрати стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не представляється можливим.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки передбачає собою перебування обвинуваченого під виховним впливом людей, близьких по роботі, місцю проживання або пов`язаних між ними родинними зв`язками. В ході досудового розслідування встановити осіб з оточення ОСОБА_3 , які викликають довіру немає, тому стосовно неї не представляється можливим обрати запобіжний захід у вигляді поруки.

ОСОБА_3 вчинила особливо тяжкий злочин в умовах воєнного стану, обрання їй запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, дає їй змогу в подальшому уникнути кримінальному переслідуванню, переховуватися від суду, тому до неї слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор покликається на те, що вказані обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, а саме, ОСОБА_3 може переховуватися від суду, зокрема це підтверджується тим, що остання вчинила особливо тяжкий злочин в умовах воєнного стану, за який передбачена кримінальне відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, розуміючи які наслідки це створює для неї остання може уникнути від притягнення її до відповідальності.

Перебуваючи на волі, ОСОБА_3 може незаконного вливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, щодо зміни їхніх показів під час судового розгляду. Зокрема перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню судового розгляду, вчиняти погрози, умовляння до потерпілої та свідків даного кримінального провадження, оскільки знаючи які склалися для неї обставини та до чого вони можуть призвести, з метою уникнення покарання може відшукати потерпілу та свідків даної події, чинити на них психологічний вплив з метою примусити їх до зміни або відмови від показів, а також схиляти потерпілу та свідків до дачі неправдивих показань про вчинення останньою кримінального правопорушення.

Може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як остання раніше вчиняла кримінальні правопорушення та знову наважилась на вчинення тяжкого злочину в умовах воєнного стану, аналогічно може вчинити повторно кримінальне правопорушення.

05 грудня 2023 року на підставі ухвали Мукачівського міськрайонного суду стосовно ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02 лютого 2024 року. Водночас, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується.

Таким чином, прокурор просила задоволити клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 строком на 60 діб, без визначення застави

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора.

Обвинувачена та її захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просили обрати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши наданий суду обвинувальний акт, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини 1 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Розгляд клопотання про обрання, зміну, чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого, є процесуальною дією, яку суд фактично здійснює до постановлення процесуального рішення за результатами розгляду. Моментом зміни, скасування, припинення запобіжного заходу на даній стадії провадження може вважатись час після винесення відповідного судового рішення у виді ухвали згідно частини 2 статті 369 КПК України.

Суд заслухавши сторони кримінального провадження, зазначає, що при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд ураховує вимоги статі 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 187 КК України, яке відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено кримінальну відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.

Згідно вимог статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вимогами статті 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні або продовженні дії запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що хоча суворість можливого вироку є елементом, який має бути прийнятим до уваги при оцінці ризику переховування від правосуддя або вчинення злочину повторно, необхідність продовження строку тримання під вартою не може оцінюватися з виключної абстрактної точки зору та лише з точки зору тяжкості злочину (рішення у справі «Мамедов проти Росії»).

Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «W. проти Швейцарії»).

При застосуванні запобіжного заходу стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 під час досудового розслідування слідчий суддя встановив, у тому числі наявність ризиків передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, на які покликається прокурор в обґрунтуванні клопотання про обрання запобіжного заходу, а саме ризиків можливості обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.

Наданими суду доказами підтверджується що кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_3 є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років, що дає підстави вважати що обвинувачений може переховуватися від суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Слід зазначити, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, суд враховує суворість можливого призначеного покарання, тільки при оцінці ризику переховування від правосуддя або вчинення злочину повторно. Необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може оцінюватися виключно з точки зору тяжкості злочину. Тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства.

Таким чином, суд приходить до переконання що на даний час ризики, які служили підставою для застосування щодо обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, своєї актуальності не втратили та виправдовують подальше застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слід зазначити, що при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою (або його продовженні) Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З урахуванням наведеного вище клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст. ст. 331, 371,372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора щодо продовження дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 задоволити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Миколаївської області, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, до 24 березня 2024 року.

Судовий розгляд кримінального провадження відкласти на 07 лютого 2024 року о 10 годині 00 хвилин.

Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуюча ОСОБА_8