№ провадження 1-кс/495/2362/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 30.10.2023 року надійшло клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001278 від 29.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Виклад обставин, зазначених у клопотанні.

29.10.2023 року приблизно о 05:40 годині, невстановлений водій на невстановленому автомобілі рухаючись по вулиці Портовій в м.Білгород-Дністровський, Одеської області, біля будинку №20 здійснив наїзд на пішохідному переході на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка переходила проїзну частину зліва на право за напрямком руху автомобіля, в результаті ДТП остання була доставлена до Білгород-Дністровської міської лікарні з т/у у вигляді: ЗЧМТ, політравми голови, стан важкий. Водій автомобіля покинув місце пригоди ДТП у невідомому напрямку до (ЄО 15225).

29 жовтня 2023 року в ході проведення невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено транспортний засіб: а саме - автомобіль марки "Mitsubishi L400" р.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 від 09.06.2010 року, 1999 року випуску, котрий належить ОСОБА_5 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 ОІА НОМЕР_3 від 14.03.2003, який в результаті зіткнення залишили на собі сліди правопорушення і є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене з метою фіксації та проведення з транспортним засобом авто-технічних експертиз технічного стану транспортних засобів та транспортно-трасологічної експертизи зіткнення. транспортний засіб евакуйовано на територію Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вулиця Тимирязєва, 21, для подальшого зберігання у незмінному стані.

Також в ході проведення огляду місця ДТП були вилучені документи: свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 від 09.06.2010 року, 1999 року випуску, належить ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 ОІА НОМЕР_3 від 14.03.2003, упаковано до паперового конверту №1 із зазначенням вмісту ,залишені в матеріалах справи.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав, що вказують на необхідність накладення арешту на зазначений автомобіль як речового доказу, слідчий просив накласти арешт на транспортний засіб з позбавленням права на відчуження та користування ним до проведення необхідних судових авто технічних експертиз.

Позиції сторін.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про накладення арешту на майно розглядається за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Власник майна та прокурор у судове засідання не з`явились, повідомлялись.

Мотивація суду.

З матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування здійснюється у кримінальному провадженні №0001278 від 29.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ст.ст.7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", "Кушоглу проти Болгарії"). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Європейський Суд наголошує, що перша та найбільш важлива вимога ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів (справа "Бакланов проти Російської Федерації" постанова від 09.06.2005 року, справа"Фрізен проти Російської Федерації" постанова від 24.03.2005 року). Верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

В рамках досудового розслідування 29 жовтня 2023 року в ході проведення невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено транспортний засіб: а саме - автомобіль марки "Mitsubishi L400", р.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 від 09.06.2010 року, 1999 року випуску, належить ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 , який в результаті зіткнення залишили на собі сліди правопорушення і є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Автомобіль марки "Mitsubishi L400", р.н. НОМЕР_1 згідно наданого до матеріалів клопотання акту було оглянуто 29.10.2023 о 20 год. 30 хв. та тимчасово затримано.

Як зазначено слідчим, в ході проведення огляду місця ДТП були вилучено свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 від 09.06.2010 року, 1999 року випуску, котре належить ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 ОІА НОМЕР_3 від 14.03.2003,яке упаковано до паперового конверту №1 із зазначенням вмісту.

Постановою слідчого від 30.10.2023 автомобіль марки "Mitsubishi L400" р.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 від 09.06.2010 року, 1999 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 від 09.06.2010 року, 1999 року випуску, на підставі положень ст.ст. 40-1, 98, 100, 110 КПК України визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Слідчим, що здійснює досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0001278 призначено проведення автотранспортної тарсологічної експертизи з дослідження технічного стану транспортного засобу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

- чи є на автомобілі марки "Mitsubishi L400" р.н. НОМЕР_1 пошкодження, характерні для наїзду на пішохода?

Аналізуючи наведені вище обставини, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора про наявність достатніх підстав вважати, що вилучений транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України та обґрунтовано на даній стадії кримінального провадження визнаний речовим доказом.

З огляду на вид речових доказів, у зв`язку із обставинами провадження, слідчий суддів вважає наявними ризики, передбачені абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України у вигляді приховування, псування, відчуження майна. Незастосування арешту майна щодо транспортного засобу може в подальшому перешкодити виконанню органом досудового розслідування завдань, визначених уст.2 КПК України, шляхом проведення слідчих і процесуальних дій. Ініційований стороною захід забезпечення кримінального провадження щодо автівки є виправданим і необхідним.

Враховуючи викладене вище, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність накладення арешту на транспортний засіб з позбавленням права на його відчуження та користування до моменту завершення проведення слідчих дій, що не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

Дослідивши надані до клопотання матеріали слідчий суддя зазначає, що на даній стадії досудового розслідування виникла необхідність в арешті зазначеного авто з метою забезпечення доказової бази, та для створення збереженості тих об`єктів, які на думку органу слідства мають статус речового доказу, збереження таких речових доказів необхідне з самого початку встановлення їх наявності, для запобігання змінам, знищенню та відчуженню.

Питання про зберігання речових доказів по кримінальному провадженню, вирішується з урахуванням положень Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження затвердженого постановою КМУ №1104 від 19.11.2012 року «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України».

Відповідно до п. 20 цього Порядку, зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Частиною 2 ст.171 КПК України передбачено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень ст.170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;2) перелік і види майна, що належить арештувати;3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною 11 ст.170 КПК України зазначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Таких обставин слідчим в частині авто не наведено.

Разом з тим, зважаючи на те що, досудове розслідування здійснюється за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому смерть або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, вважається недоведеним мету накладення арешту на документи: свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 від 09.06.2010 року, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 від 09.06.2010 року.

Дослідивши клопотання та надані матеріали, слідчий суддя зазначає, що накладення арешту на авто у вигляді заборони відчуження та користування до проведення експертних досліджень виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи володільця майна потребам досудового розслідування. З урахуванням мотивів клопотання про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на авто з метою збереження речового доказу, на підставі чого клопотання підлягає задоволенню в частині накладення арешту на авто, однак у задоволенні клопотання щодо накладення арешту на документи не вбачається наявність обґрунтованих підстав, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання в цій частині слідчий суддя вваж є необхідним відмовити.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001278 від 29.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт у вигляді заборони відчуження та користування до проведення необхідних судових авто технічних експертиз на автомобіль марки "Mitsubishi L400" р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 .

У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1