справа № 208/654/23
№ провадження 1-кп/208/164/24
УХВАЛА

05 лютого 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

у відкритому судовому засіданні по справі кримінального провадження № 0000883, розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується у скоєнні злочинів передбачених ст. 185 ч.4, 186 ч.4 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

який обвинувачується у скоєнні злочинів передбачених ст. 186 ч.4 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться зазначена справа. Обвинуваченому ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Відносно обвинуваченого ОСОБА_11 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час.

Судом оголошено всі письмові матеріали кримінального провадження, переглянуто наявні відеоматеріали.

По справі триває стадія допиту потерпілих та свідків. Сторона обвинувачення заявила, що потерпілий ОСОБА_12 на теперішній час хворіє, а щодо двох свідків просив ухвалити рішення про надання органу поліції доручення про встановлення їх місцезнаходження.

Прокурором заявлено клопотання про продовження відносно ОСОБА_10 заходу забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою, яке обґрунтовано тим, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні низки умисних тяжких злочинів, не має сталих соціальних зв`язків та може переховуватись від суду з огляду на міру покарання яка йому загрожує у разі визнання винним. Знаходячись на волі ОСОБА_10 може незаконно впливати на потерпілих та свідків по справі, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Адвокат ОСОБА_5 просив застосувати відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у виді домашнього арешту. Ризики застосування найбільш суворого запобіжного заходу на його думку не підтверджено. Обвинувачений підтримав думку адвоката.

Прокурором заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, яке обґрунтовано тим, що останній є раніше неодноразово судимим за вчинення умисних кримінальних правопорушень, обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів і може переховуватись від суду з огляду на міру покарання яка загрожує йому у разі визнання винним. Обрання саме такого запобіжного заходу з покладенням обов`язків згідно ст. 194 КПК України, дозволить запобігти зазначеному ризику, ризикам незаконного впливу на потерпілих та свідків по справі, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Адвокат Литвин та обвинувачений, кожен окремо, не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Суд розглянувши клопотання відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , вислухав учасників судового засідання, встановив наступне.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження.

ЄСПЛ в рішеннях у справах «Лабіта проти Італії» та інших, неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Самофал обґрунтовано, в достатній мірі для розгляду клопотання прокурора, обвинувачується у вчиненні трьох тяжких умисних злочинів, які мають високий ступінь суспільної небезпеки та за які, в разі визнання його винуватим, може бути безальтернативно засуджений до позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Тобто, у випадку вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження причетність особи до вчинення кримінального правопорушення не повинна мати категоричного висновку, а свідчити лише про її можливість.

Встановлено, що ОСОБА_10 є раніше не судимим.

Даних про міцні соціальні зв`язки, місце навчання, роботи чи іншого сталого заробітку обвинуваченого, суду не надавалось.

Враховуючи обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні трьох поспіль корисливих злочинах, на думку суду існує ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення, та підтверджено вказаний прокурором ризик переховування обвинуваченого від суду з огляду на міру покарання яка загрожує останньому у разі визнання винним.

Також, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявного ризику незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих та свідків.

При встановленні наявності цього ризику, враховується встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, згідно якої суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення іншими показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, і за таких обставин, ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом таких показань та дослідження їх судом.

Існуючий ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків та потерпілих суттєво збільшиться у разі звільнення ОСОБА_10 з під-варти.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу поза всяким сумнівом порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

Суд вважає про доведеність існування зазначених прокурором ризиків, і на думку суду, обраний запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкриміновано, саме такий його вид позбавляє можливості обвинуваченого перешкодити інтересам правосуддя.

Судом враховано, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо сторона обвинувачення доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд вважає необґрунтованими твердження сторони захисту про можливість забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_10 шляхом зміни запобіжного заходу на домашній арешт, та вони не можуть бути прийняті судом до уваги, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження та особи обвинуваченого, та як навіть наявність соціальних зв`язків, не є достатнім стримуючим фактором з урахуванням ризиків, описаних попередньо, які на цей час не зменшились.

Зважаючи, що ОСОБА_10 інкриміновані злочини пов`язані з застосуванням до потерпілого насильства, альтернативний запобіжний захід у виді застави відносно останнього судом не обирався.

Розглядаючи клопотання прокурора в частині продовження відносно ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту, суд встановив наступне.

Обвинувачений є раніше неодноразово судимим.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, і санкція ч. 4 ст. 186 КК України відповідає цьому критерію.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.

За результатами розгляду клопотання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження суд вправі постановити ухвалу про: 1) задоволення клопотання; 2) відмову у задоволенні клопотання.

Таким чином, суд за наслідком розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу може застосувати до обвинуваченого лише запобіжний захід, про який йдеться в поданому клопотанні, або ж відмовити в задоволенні клопотання чи застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.

Зважаючи на ризики зазначені прокурором, суд вважає за необхідне продовжити обраний відносно ОСОБА_11 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, на встановлений законодавством строк.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183-184, 350, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком до 02.04.2024 року, без визначення суми застави.

Строком до 02.04.2024 року, продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 22.00 до 06.00 години.

Відповідно до ст. 194 КПК України, строком дії запобіжного заходу, покласти на ОСОБА_6 обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою, утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками поза межами судових засідань.

В задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу на домашній арешт, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення та відповідному органу поліції за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_6 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1