Справа № 346/6084/23
Провадження № 11-кп/4808/98/24
Категорія ст. 81 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 20 листопада 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

ОСОБА_7 неодноразово судимий, востаннє засуджений вироком Івано-Франківського міського суду від 10.08.2021 за ст. 185 ч. 2, ст. 296 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць (а.с.13-17).

Суд мотивував ухвалу тим, що ОСОБА_7 перебуває в установах ув`язнення з 18.01.2021 року, кінець строку 16.02.2025 року. Під час тримання в ДУ «УВП-12» допускав порушення режиму утримання, за що мав 2 дисциплінарні стягнення, які погашено. З 13.11.2021 по 16.11.2022 року відбував покарання в ДУ «Личаківська ВК №30 », де допускав порушення режиму утримання, за що мав два дисциплінарні стягнення, які погашено. З 16.11.2022 року відбуває покарання в ДУ «Коломийська ВК №41», де не допускав порушень режиму. Застосовано одне заохочення. Не працевлаштований. На заходи виховного впливу не завжди робить належні висновки. Уникає робіт по благоустрою установи. До представників адміністрації колонії не завжди ввічливий. Приймає участь у реалізації програми «Підготовка до звільнення». Санітарно-гігієнічних норм дотримується. У взаємовідносинах із засудженими не конфліктний. Запальний, скритний. В індивідуальних бесідах не відвертий. Виконавчі листи не надходили. Зв?язок з родичами не підтримує. Перебуває на профілактичних обліках, як особа схильна до самоушкодження і до захоплення заручників. 10.06.2022 року засіданням комісії відмовлено у застосуванні статті 101 КВК України. 16.02.2023 року засіданням комісії відмовлено у застосуванні статті 82 КК України (а.с. 10).

Згідно довідки до нього 7.05.2021р. за нанесення самоушкодження застосовано попередження; 28.10.2021р. за нетактовну поведінку щодо представників адміністрації - догана; 13.01.2022 р. за куріння в строю - сувора догана; 15.02.2022р. за порушення розпорядку дня - сувора догана, які на даний час погашено. 4.07.2023 р. застосовано заохочення у виді подяки за сумлінну поведінку та активну участь у благоустрою місць позбавлення волі (а.с.11). Встановлено, що йому комісією установи відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України (а.с. 9).

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою. Стверджує, що за час відбування покарання йому було оголошено одне заохочення, жодних стягнень не має. Просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою застосувати умовно-дострокове звільнення щодо нього.

В апеляційній інтанції:

-засуджений ОСОБА_7 підтримав апеляційні доводи, просить задовольнити апеляційну скаргу;

-прокурор визнав апеляцію засудженого ОСОБА_7 необґрунтованою, просить її відхилити.

З`ясувавши обставини провадження, обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим. Оскаржена ухвала суду цим вимогам закону відповідає, не встановлено правових підстав для її зміни чи скасування.

Висновок суду про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі є обґрунтованим й вмотивованим. Цей висновок суду ґрунтується на положеннях ст. 81 КК України.

Всі апеляційні доводи апелянта наведені в апеляційній скарзі не спростовують такого висновку суду.

Відповідно до положень ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засудженої особи є правом, а не обов`язком суду.

Законними підставами для такого звільнення є дані про те, що засуджена особа сумлінною поведінкою й ставленням до праці довела своє виправлення.

Вказані підстави судом не встановлені, тому відмова суду в умовно-достроковому звільненні від покарання ОСОБА_7 є законним й обґрунтованим.

Суд обґрунтовано визнав, що відбуття ж певної частини покарання, наявність одного заохочення за дотримання засудженим правил поведінки та активну участь у благоустрою місць позбалення волі саме по собі не може бути визнано достатніми підставами для застосування заохочувальної норми, визначеної ст. 81 КК України, оскільки дотримання правил поведінки є обов`язком засудженого, мірою його необхідної поведінки, і ці обставини не доводять виправлення засудженого. Під час розгляду подання не наведено конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого досягнув тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і його подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Посилання апелянта на те, що він має одне заохоченнята не має дисциплінарних стягнень, не дають правових підстав для висновку про те, що він довів своє виправлення, оскільки ці дані й обставини не ґрунтуються до положеннях ст. 81 ККУ, згідно якої суд може звільнити від покарання засуджену особу, яка сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

Таким чином, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , тому залишає ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 20.11.2023 рокущодо нього- без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4