У Х В А Л А

08.11.2023 Дніпровський районний суд м. Києва (далі - Суд) у складі судді ОСОБА_1 одноособово, за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в обранні/застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 грудня 2018 року за № 0013126, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив :

І. Історія провадження

Ухвалою суду від 23 липня 2020 року у справі призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта у межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР 12 грудня 2018 року за № 0013126.

Водночас, щонайменше з 20 жовтня 2022 року обвинувачений на розгляд провадження не прибуває, у зв`язку з чим згідно ухвали від 27 липня 2023 року застосувано заходи забезпечення кримінального провадження та надано Дніпровському УП ГУ НП в м. Києві доручення на проведення слідчих (розшукових) дій з метою встановлення місця знаходження останього.

Згідно рапорту ДОП Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві без дати ОСОБА_5 слідує, що

(1) під час здійснення виїзду за адресою: АДРЕСА_1 (зазначеною як місце проживання ОСОБА_4 ) встановлено, що він там не мешкає та не з`являється. Вказаний будинок є приміщенням хостелу, мешканці якого ОСОБА_4 не знають;

(2) перевіркою електронних підсистем встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , яка наразі є тимчасово окупованою та на території якої відбуваються активні бойові дії у зв`язку із військовою агресією з боку РФ;

(3) вжитими заходами, встановити місцезнаходження ОСОБА_4 наразі не надалось можливим.

ІІ. Короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікацію за законом України про кримінальну відповідальність

Згідно даних обвинувального акта від 29 жовтня 2019 року, складеного старшим слідчим СВ № 2 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 та затвердженого прокурором Київської міської прокуратури № 10 ОСОБА_7 , ОСОБА_4 обвинувачуються за ч. 2 ст. 307 КК, а саме за епізодами (1) незаконного придбання, зберігання та збуту психотропної речовини, за попередньою змовою групою осіб та (2) у вчинені цих же дій повторно.

ІІІ. Суть питання, що вирішується ухвалою

Прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у порядку ст. 350 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, заявив клопотання про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в обранні/застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, оскільки вважав дійсними обставини регламентовані ст. 188, 189 КПК, та подальшим оголошенням у розшук, згідно із ст. 335 КПК.

Клопотання прокурора вмотивовані в т.ч. тим, що до суду обвинувачений системно не прибуває, обов`язки регламентовані ст. 42 КПК не виконує.

Отже, дійсним є ризик переховування.

Відповідно, установленими є обставини регламентовані ст. 177, 188, 189, п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК.

ІV. Позиція сторін

Відповідно до ч. 3 ст. 190 КПК розгляд клопотання здійснюється, лише, за участю прокурора ОСОБА_3 , який клопотання підтримав з передумов вказаних в ньому.

V. Кримінальне процесуальне законодавство

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 188. Клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу

1. Прокурор […] має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання […] обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

2. Це клопотання може бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під […];

3. Прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у п. 1, 2 ч. 4 ст. 189 цього Кодексу обставини.

Стаття 189. Розгляд клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу

4. […] суд відмовляє у наданні дозволу на затримання […] обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) […] обвинувачений переховується від […] суду .

VI. Мотиви суду

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Порядок встановлений КПК України (процесуальний порядок, форма, процедура), як певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (див. постанову Верховного суду України від 16 березня 2017 року у справі № 671/463/15-к).

У даному випадку, на думку суду, враховуючи наведені обставини та норми кримінального процесуального законодавства, які регламентують порядок вирішення питання порушеного заявником, це клопотання подано у відповідності до положень ч. 2 ст. 188 КПК, у зв`язку з наявністю передумов вказаних у п. 1 цієї частини статті Кодексу.

Посилання на обставини, які дають підстави для:

(і) обґрунтованої підозри про вчинення кримінального правопорушення

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК), а відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30 серпня 1990 року (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

Обвинувальний акт стосовно обвинуваченого перебуває на розгляді в суді.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведеного достатньо для висновку, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотання, що підозра відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

(іі) висновку про існування ризиків, зазначених у клопотанні про застосування запобіжного заходу

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) Суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні.

З його (стандарту) урахуванням Суд погоджується з доводами клопотання про наявність ризику переховування.

Дійсність вказаного ризику судом оцінено у світлі факторів, пов`язаних з характером особи обвинуваченого, його моральністю, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, та того, що вони належним чином вмотивовані прокурором та підтверджуються наявними матеріалами , зокрема, цей ризик витікає з факту ігнорування судового розгляду тривалий час.

(ііі) висновку щодо існування обставин, зазначених у п. 1 ч. 4 ст. 189 КПК, для прийняття рішення про надання дозволу на затримання

Відповідаючи на питання того, чи дійсним є факт переховування Суд враховує те, що Верховний суд України у справі № 5-1кс15 в постанові від 19 березня 2015 року указав, що при з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, яка вчинила злочин, а саме це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку. Разом з тим на особу, яка вчинила злочин, законодавством не покладається обов`язок самовикриття, а тому, якщо вона до моменту виникнення вказаного обов`язку, в порядку реалізації конституційного права на свободу пересування, змінила місце свого проживання (навіть і з метою уникнення кримінальної відповідальності), про юридично значуще ухилення від слідства говорити не можна.

За таких умов та виходячи з того, що обвинувачений з дати отримання ним обвинувального акта знав про це провадження та свій статус у ньому, однак не виконав обов`язок, визначених ст. 42 КПК, щодо інформування суду про місце знаходження, або ж місце перебування, в ключі чого, на думку суду, в цій ситуації, ідеться про юридично значуще ухилення від суду, адже особа в установленому порядку визнана підозрюваним та обвинуваченим, була зобов`язана з`являтись за викликом, перебувати в межах досяжності.

Зазначена особа усвідомлювала, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед судом, однак вони ухиляються від виконання такого обов`язку.

Отже, зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою обвинуваченого, оскільки встановлено наявність обставин передбачених п. 1-2 ч. 1 ст. 194 КПК, а також є достатні підстави вважати, що він переховується від суду.

Відповідно, Суд дослідивши матеріали клопотання в поєднанні з матеріалами самого судового провадження, у порядку ст. 94 КПК, вважає, що це клопотання про надання дозволу на затримання підлягає задоволенню.

Питання визначене п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК на предмет потреби Суд аналізуватиме під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом

Позаяк, Суд констатував, що є достатні підстави вважати, що обвинувачений переховується від суду до моменту його прибуття розгляд провадження не можливий в силу положень ст. 318 КПК.

Водночас, ст. 335 КПК регламентує, що у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку.

Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Відповідно, Суд уважає за слушне оголосити обвинуваченого в розшук.

Організацію виконання розшуку слід доручити, з огляду на положення ст. 335 КПК, Шевченківському УП ГУ НП в м. Києві та прокурору Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 .

Судове провадження на час розшуку, відповідно до ст. 335 КПК, слід зупинити.

З цих підстав Суд, керуючись ст. 188-189, 315, 335, 350, 369-372, 376 КПК України, постановив:

клопотання прокурора - задовольнити.

Надати дозвіл на затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В силу ч. 2 ст. 190 КПК України, вказати адресу прокурора ОСОБА_3 - АДРЕСА_3, тел.: НОМЕР_1 , НОМЕР_2.

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу щодо обвинуваченого з моменту : 1) приводу до суду; 2) добровільного з`явлення до суду; 3) відкликання ухвали прокурором.

Оголосити у розшук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Організацію розшуку доручити Шевченківському УП ГУ НП в м. Києві та прокурору Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

Судове провадження - зупинити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

С у д д я ОСОБА_8