№ провадження 1-кп/208/6/24
ВИРОК

Іменем України

15 лютого 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська Дніпропетровської обл., громадянина України, освіта середня-спеціальна, холостого, осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19.09.2017 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 187 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна;

- 13.04.2021 року Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ст. 391 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік; із застосуванням ст. 71 ч.1 КК України, остаточно 1 рік 2 місяці позбавлення волі; звільнений 13.06.2022 із Солонянської ВК Дніпропетровської області (№21) по відбуванню терміну покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд, -

встановив:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

04.08.2023 року у період часу з 08:20 год. по 09:10 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 перебував у приміщенні житлового будинку на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в якому мешкає ОСОБА_6 . Побачивши у кімнаті мобільний телефон «Honor» imei1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , у останнього виник умисел викрадення вказаного майна ОСОБА_6 з території вказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій протиправний умисел, 04.08.2023 року у період часу з 08:20 год. по 09:10 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), усвідомлюючи, що він діє в умовах воєнного стану введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року (з подальшими змінами), усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, ОСОБА_4 знаходячись у приміщенні кімнати вказаного житлового будинку, що розташований на вказаній території домоволодіння, таємно викрав з дивану, що там знаходився майно належне потерпілому ОСОБА_6 , а саме мобільний телефон «Honor» imei1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , вартістю 1530 гривень.

Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_4 , залишив місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном у подальшому розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 1530 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано обвинувачується (підозрюється) у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого в умовах воєнного стану, вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом на підставі угоди про визнання винуватості.

28.12.2023 року між прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні № 0001116 від 05.08.2023 року, з однієї сторони (далі Прокурор), та підозрюваний ОСОБА_4 в цьому кримінальному провадженні з іншої сторони (далі Підозрюваний), за присутності захисника Підозрюваного адвоката ОСОБА_5 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 3754 від 02.07.2018), який діє за дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, у кримінальному провадженні стосовно якої відповідно до положень КПК України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням від 20.12.2023 № 004-40013040 (далі Захисник), добровільно, за ініціативою Підозрюваного уклали цю угоду на яку на підставі ст.ст. 468-470, 472 КПК України потерпілий у кримінальному провадженні ОСОБА_6 у відповідності до п. 3 ч. 4 ст.469 КПК України надав прокурору письмову згоду, а саме добровільно, та угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, за ініціативою обвинуваченого, враховуючи наявність суспільного інтересу, який полягає у забезпеченні швидкого судового провадження, уклали угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Сторони дійшли згоди, що за вчинення зазначених вище кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, обвинуваченому необхідно призначити покарання: покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнити з випробуванням, застосувавши ст.76 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, вказавши, що час, місце та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, описаних в обвинувальному акті, викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. Заключивши відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені йому судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст.473 КПК України, - щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.394 та ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права заявлення клопотань, права надання суду своїх доказів, а також характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого він визнає себе винним, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені уст. 476 КПК України. Крім того, обвинувачений вказав, що вище зазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, та угода укладалася в тому числі з врахуванням згоди потерпілого ОСОБА_6 , просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Захисник ОСОБА_5 також вважала можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди між її підзахисним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та кримінальним кодексом України, при цьому обвинуваченим вищезазначена угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу та погроз.

Потерпілим ОСОБА_6 надана письмова згода на укладення угоди між прокурором та підозрюваним (обвинуваченим) про визнання винуватості, зі змісту якої зазначив, щодо погодження з визначеним покаранням за угодою, та не має майнових претензій до ОСОБА_4 , так як викрадене майно йому повернуто, позов не заявляв та не буде заявляти. До підготовчого провадження потерпілим ОСОБА_6 подана заява про проведення розгляду угоди, та проведення підготовчого провадження, та провадження в межах кримінальної справи за його відсутності, підтвердив раніше викладену позиції згідно до попередньої заяви.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 468,469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а його дії органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене в умовах воєнного стану, вчинене повторно.

В силу положення ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, відноситься до тяжкого, тому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосоване, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Сторони, підписуючи вказану Угоду, розуміють, що відповідно до положень ч. 2 ст. 473 КПК України наслідками укладання та затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Відповідно до ч. 3 ст. 424 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку:

1) засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі нероз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Підстави оскарження вироку, яким затверджена ця Угода, в апеляційному порядку, що визначені в ч. 4 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені ч. 3 ст. 424 КПК України, обвинуваченому роз`яснено.

Також наслідком укладання даної Угоди для обвинуваченого є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості від 28.12.2023 року між прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам ст.ст.469, 472 КПК України.

Підозрюваний під час досудового розслідування беззастережно визнав свою вину в інкримінованому йому діянні та зобов`язується:

а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні;

б) сприяти в забезпечені виконання завдання кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого судового розгляду обвинувального акту в суді.

Умови даної угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, узгоджена міра покарання визначена в межах, передбаченої санкції ч. 4 ст. 185 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, з врахуванням визнання ним своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення в межах пред`явленого обвинувачення, без оспорнення кваліфікації, та фактичних даних, з врахуванням як обтяжуючих обставин рецедив, так і пом`якшувальних обставин щире каяття, визнання винуватості за пред`явленим обвинуваченням. Що потерпілому повернуто викрадене майно, і майнової вимоги, до обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілим не заявлено, і згідно до заяви потерпілого ОСОБА_6 , заявлятися не буде. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

В рамках кримінального провадження щодо ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 3787 від 23.08.2023 олку (т. 2 а.с. 41), у розмірі 200 (двісті) гривень 00 копійок.

Питання щодо речових доказів по справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. 22.08.2023 року на майно - скасувати.

Позов потерпілим ОСОБА_6 не заявлявся, та згідно до його письмової заяви майнових претензій до ОСОБА_4 не має і заявляти позов не буде.

Керуючись ст.17, ч. 2 ст.373, ст.374, 474, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28.12.2023 року між прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні № 0001116 від 05.08.2023 року, з однієї сторони, та підозрюваним ОСОБА_4 в цьому кримінальному провадженні з іншої сторони, за присутності захисника Підозрюваного адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за скоєне кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 (два) роки, поклавши на нього, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язки.

На підставі п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи.

На підставі п.2 ч.3 ст.76 КК України, додатково покласти обов`язок: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 200 (двісті) гривень 00 копійок у відшкодування витрат на проведення експертного дослідження.

Речові докази:

т. 2 а.с. 28-29 - мобільний телефон «Honor» imei1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , переданий потерпілому ОСОБА_6 на збереження, - залишити у потерпілого;

т. 2 а.с. 32-33 договір (специфікація до договору фінансового кредиту, закладу) № 16.124652/0.63755 від 04.08.2023 року, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження (т. 2 а.с. 34), - залишити зберігатися в матеріалах кп;

т. 2 а.с. 85-86 відеозапис з камер спостереження з приміщення ПТ «Ломбард «Гарант» «Імперіал» ОСОБА_7 і компанія, на оптичному носії від 04.08.2023 року, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження (т. 2 а.с. 87), - залишити зберігатися в матеріалах кп.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_8 , від 22.08.2023 року у справі № 208/7704/23 провадження № 1-кс/208/1556/23 на мобільний телефон марки «HONOR» ІМЕІ 1. НОМЕР_1 ., ІМЕІ НОМЕР_3 , який було добровільно надано для огляду та в подальшому вилучено у гр. ОСОБА_9 з забороною відчуження та розпорядження, залишивши право користування гр . ОСОБА_6 до скасування арешту у встановленому законом порядку, - скасувати.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1