Справа № 953/6950/23
н/п 1-кс/953/9152/23
"23" листопада 2023 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що в ході досудового розслідування отримано інформацію щодо групи осіб у складі громадян України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які в умовах дії воєнного стану, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань із корисливих мотивів, здійснюють організацію незаконного переправлення осіб призовного віку через державний кордон України.
При цьому, для організації переправки осіб через державний кордон України вказана група осіб використовує окремі благодійні організації від імені яких подає до відповідних державних установ недостовірні відомості стосовно окремих громадян України, як таких, що займаються волонтерською діяльністю та які мають необхідність у виїзді за межі України з метою пошуку та доставки гуманітарних вантажів.
В подальшому, на основі вказаних недостовірних відомостей службовими особами Харківської обласної військової адміністрації формуються відповідні списки на підставі чого окремі особи безпідставно перетинають державний кордон України.
Зокрема, злочинна діяльність вказаної групи осіб за вищевказаних обставин полягала у наступному.
ОСОБА_5 діючи спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розробили злочинну схему, відповідно до якої ОСОБА_5 та ОСОБА_6 здійснюють підшукування осіб чоловічої статі призовного віку від 18 до 60 років, які мають намір ухилитись від виконання військового обов`язку та яким обмежено виїзд за кордон, після чого ОСОБА_7 від імені окремих благодійних організацій здійснює виготовлення листів, які містять відомості щодо вказаних підшуканих осіб, як таких, що займаються волонтерською діяльністю та які мають необхідність у виїзді за межі України з метою пошуку та доставки гуманітарних вантажів.
В подальшому, ОСОБА_7 будучи службовою особою Харківської обласної військової адміністрації (далі ХОВА), за результатом виготовлення вказаних листів із недостовірними відомостями, організовує їх надходження до зазначеної обласної адміністрації, після чого за невстановлених обставин забезпечує внесення недостовірних відомостей про вказаних осіб до відповідних наказів начальника ХОВА про узгодження виїзду за межі України, а також до листа начальника ХОВА до голови ДПСУ щодо забезпечення безперешкодного перетину кордону особами, які мають необхідність у виїзді за межі України з метою пошуку та доставки гуманітарних вантажів.
За результатом отримання вказаних документів ОСОБА_7 через ОСОБА_5 забезпечує їх отримання ОСОБА_6 , який, в свою чергу, надає копії даних документів вищевказаним підшуканим особам та надає їм вказівки щодо своєї поведінки на території пункту пропуску в ході проведення опитування співробітниками ДПСУ під час проходження прикордонного контролю для подальшого безпідставного перетинання державного кордону України на основі отриманих документів з метою ухилення від виконання військового обов`язку.
21.11.2023 даний принтер було визнано речовим доказом в рамках даного провадження.
З матеріалів провадження вбачається, що даний принтер використовувався при виготовленні листів від окремих благодійних організацій щодо організації незаконної переправки осіб через державний кордон України з метою перешкоджання законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань.
Вказаний принтер використовувався при здійсненні протиправної діяльності за вищевказаних обставин, що є критерієм відповідності ст. 98 КПК України, у зв`язку з чим можливо отримати докази причетності ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 до вчинення вищевказаного злочину.
Таким чином, на підставі вищезазначеного можна дійти висновку, що вказані предмети відповідають критеріям, зазначеним у ч. 3 ст. 170 КПК України.
Зважаючи на викладене, на час досудового розслідування та судового провадження на вказаний принтер необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.
Сторона обвинувачення зазначає, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, предметів, які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
В судове засідання прокурор не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання.
В судове засідання власник майна не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду надійшла заява директора Департаменту науки і освіти Харківської обласної державної (військової) адміністрації ОСОБА_9 , в якій вона зазначає, що не заперечує з приводу накладення арешту на дане майно. Розгляд клопотання просить здійснити без виклику представників ХОВА (а.с. 53).
Неприбуття в судове засідання власника майна, прокурора, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Таким чином, в разі звернення процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про проведення обшуку, норми діючого кримінального процесуального законодавства, прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з таким клопотанням саме в рамках конкретного провадження, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у зв`язку із розслідуванням якого подається клопотання та відомості щодо вчинення саме цього кримінального правопорушення.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.
Визначити місце зберігання арештованого майна слідчий відділ УСБУ в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1