Справа № 183/9548/23
№ 1-кп/183/1734/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000825 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Дніпропетровська (нині м. Дніпро), громадянина України, з середньою освітою, розлученого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в:

15 червня 2023 року приблизно о 17 годині 05 хвилин ОСОБА_4 йшов по автомобільній дорозі С041011 в сторону с. Хащеве Новомосковського району Дніпропетровської області, за координатами: 48.698294, 35.301097, та побачив автомобіль марки «ВАЗ 2107», синього кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 .

В цей час у ОСОБА_4 раптово виник прямий умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ 2107», синього кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій прямий умисел, 15 червня 2023 року приблизно о 17 годині 10 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на автомобільній дорозі С041011 в сторонус. Хащеве Новомосковського району Дніпропетровської області, за координатами: 48.698294, 35.301097, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, без будь-якого дозволу, не маючи права на користування вказаним транспортним засобом, з метою використання автомобіля у власних потребах, підійшов до автомобіля марки «ВАЗ 2107», синього кольору з реєстраційним номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , відчинив водійські двері автомобіля марки «ВАЗ 2107», які не були замкнені, сів за кермо, повернувши ключ, який знаходився в замку запалення, запустив двигун та поїхав на вказаному автомобілі з місця вчинення злочину, тим самим незаконно заволодів автомобілем «ВАЗ 2107», синього кольору з реєстраційним номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Своїми показаннями підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро кається, зробив для себе відповідні висновки.

В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_4 скоєно кримінальне правопорушення, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів щодо розміру процесуальних витрат, обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України.

Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, доходить однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у незаконному заволодінні транспортним засобом, доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 289 КК України.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є хоч і не тяжкими, проте злочином.

Разом із тим, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Крім того, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вину свою визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, під час проходження військової службу зарекомендував себе позитивно, нагороджений нагрудним знаком «За зразкову службу», а також те, що заподіяна шкода потерпілому відшкодована у повному обсязі.

Тому, з урахуванням особливостей вказаного кримінального правопорушення і обставин його вчинення, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, за наявності пом`якшуючої покарання обставини, та відсутності обставин, які обтяжують його, а також думки потерпілого, викладеної ним у своїй заяві, якийне наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання, суд доходить висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання без ізоляції його від суспільства, а саме у виді обмеження волі на рівні мінімальної межі санкції ч. 1 ст. 289 КК України, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді обмеження волі на вказаний вище строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта, які складають 3107,00 грн. (висновок судової дактилоскопічної експертизи № СЕ- 19/104-23/21752-Д від 28.06.2023 у розмірі 1195 гривень; висновок судової експертизи волокнистих матеріалів і виробів з них № СЕ-19/104-23/23140-ФХД від 20.07.2023 у розмірі 1912 гривень).

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на один рік шість місяців.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- автомобіль марки «ВАЗ 2107», синього кольору з реєстраційним номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити за належністю потерпілому;

- змиви з поверхні ручки відкривання дверей водія, з поверхні ручки перемикання передач автомобіля, з поверхні керма автомобіля, на яких клітин з ядрами не виявлено, які було упаковано у первинну упаковку, опечатану аркушем паперу прямокутної форми білого кольору з написом, після чого всі три паперові конверти зі змивами скріплено аркушем паперу прямокутної форми з рукописним написом «1467/1977»; хімічні волокна червоного, синього кольорів, волокна бавовни білого кольору, які частково придатні для подальшого порівняльного дослідження, мікрооб`єкти з ознаками волосся людини (тварини) білого кольору, які разом з первинною упаковкою переміщені та упаковані в 1 полімерний пакет з биркою, на якій є відповідно пояснювальний напис; слід пальця руки розмірами 19x23 мм., вилучений 15.06.2023 з поверхні дзеркала заднього виду автомобіля в ході огляду місця події, який придатний для ідентифікації особи, залишений великим пальцем правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_4 , які були упаковані у полімерний пакет з рукописним написом, та які зберігаються у камері зберігання речових доказів Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 3107гривень 00 копійок.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1