Провадження №1-кп/761/2792/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000243 від 14 березня 2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Луганськ, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України

У С Т А Н О В И В:

24 лютого 2022 року о 05 годині президент російської федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому збройними силами рф, які діяли за наказом керівництва рф і зс рф, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділами зс та інших військових формувань рф здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

Таким чином, починаючи з 05 години 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Так, з метою забезпечення діяльності представниками російської федерації на тимчасово окупованих територіях Луганської області з числа своїх громадян та місцевого населення Луганської області сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «лнр») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань, серед яких так зване «міністерство внутрішніх справ лнр»), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення. В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Луганської області опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань російської федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, російської федерації на території Луганської області так званої «лнр», а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, припинили свою діяльність на вказаних територіях і переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

Незважаючи на зобов`язання по неухильному додержанню Конституції та законів України, ОСОБА_5 , будучи громадянином України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідки, з мотивів непогодження з політикою представників української державної влади, підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, у т.ч. щодо подальшого розвитку України, виходячи з геополітичних інтересів російської федерації, які передбачають перебування України у сфері її впливу, будучи обізнаним про факт ведення вказаною державою агресивної війни проти України та проведення у зв`язку з цим з боку рф підривної діяльності проти України, з метою завдати шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній інформаційній безпеці України, став на шлях вчинення злочинів проти основ національної безпеки, що виразилося у добровільному зайнятті ним посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, за таких обставин.

Громадянин України ОСОБА_5 в повній мірі усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідки, а також здійснення відкритої російської агресії, що розпочалась приблизно о 5 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, усвідомлюючи російську агресію проти України, з мотивів непогодження з політикою представників української державної влади, підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, у т.ч. щодо подальшого розвитку України, виходячи з геополітичних інтересів рф, які передбачають перебування України у сфері її впливу, будучи обізнаним про факт ведення вказаною державою агресивної війни проти України та проведення у зв`язку з цим з боку рф підривної діяльності проти України, з метою завдати шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній інформаційній безпеці України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, діючи умисно, протиправно, достеменно знаючи про те, що окупаційні війська, так званої «луганської народної республіки», є незаконними і спільно з військовими підрозділами зс рф провадять свою діяльність на території України всупереч нормам чинного законодавства України та міжнародних договорів, в період часу з початку квітня 2022 року по лютий 2023 року, більш точний час встановити за об`єктивних причин не виявилось за можливе, перебуваючи на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, а саме на території Луганської області, більш точне місце встановити не виявилось за можливе, при невстановлених органом досудового слідства обставинах, під час воєнного стану, маючи злочинний умисел, спрямований на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, добровільно зайняв посаду так званого «старшого оперуповноваженого Артемівського районного відділу внутрішніх справ» в незаконному правоохоронному органі, так званому, «міністерстві внутрішніх справ лнр» створеному на тимчасово окупованій території Луганської області.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме добровільне зайняття посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території

Прокурор у судовому засіданні обставини, визначенні в обвинувальному акті підтримав у повному обсязі, в обґрунтування винуватості обвинуваченого зазначив, що подані письмові докази підтверджують протиправність злочинних дій ОСОБА_5 , а кваліфікація кримінального правопорушення є вірною для того, щоб довести винуватість ОСОБА_5 поза розумним сумнівом. Відтак, прокурор просив суд визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7ст. 111-1 КК України та призначити йому остаточне покарання у виді 15 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia) ОСОБА_5 , який показань суду не надавав, та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.

Відповідно до ухвали суду від 29 травня 2023 року постановлено здійснювати спеціальне судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7ст. 111-1 КК України.

Повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_5 у судові засідання, а також інформація про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , який в свою чергу повиний був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої обвинувачений над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

У той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Водночас, це кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в місті Києві.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 , обґрунтовуючи неможливість ухвалення обвинувального вироку, зазначив, що проведення спеціального судового розгляду за відсутності обвинуваченого порушує його гарантоване державою право на захист, оскільки на його думку він не повідомлений належним чином про час та місце розгляду кримінального провадження щодо нього. На думку захисника на даний момент відсутні законні підстави для визнання обвинуваченого винним.

На підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7ст. 111-1 КК України, стороною обвинувачення надано наступні докази, які досліджені судом:

Витяг з ЄРДР;

Доручення про здійснення досудового розслідування слідчою групою;

Постанова про створення слідчої групи;

Постанова про визначення групи прокурорів;

Постанова про виділення матеріалів досудового розслідування;

Список матеріалів щодо особи ОСОБА_6 , які у відповідності до постанови підлягають віділенню з кримінального провадження № 0000147 від 11.04.2022;

Лист до ГУ «1» ДЗНД СБ України;

Витяг з ЄРДР;

Доручення про здійснення досудового розслідування слідчою групою;

Постанова про створення слідчої групи;

Постанова про зміну створення слідчої групи;

Доручення про здійснення досудового розслідування слідчою групою;

Лист повідомлення ОГП;

Постанова про визначення групи прокурорів;

Повідомлення про виявлене кримінальне правопорушення;

Лист повідомлення ДЗНД СБ України;

Рапорт про виявлення кримінального правопорушення;

Доручення про здійснення досудового розслідування слідчою групою;

Лист повідомлення ОГП;

Постанова про визначення групи прокурорів;

Постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування;

Рапорт про виявлення кримінального правопорушення;

Витяг з ЄРДР;

Доручення про здійснення досудового розслідування слідчою групою;

Лист повідомлення ОГП;

Постанова про визначення групи прокурорів;

Постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування;

Рапорт про виявлення кримінального правопорушення;

Витяг з ЄРДР;

Доручення про здійснення досудового розслідування слідчою групою;

Лист повідомлення ОГП;

Постанова про визначення групи прокурорів;

Постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування;

Постанова про визначення підслідності;

Рапорт про виявлення кримінального правопорушення;

Лист повідомлення ОГП;

Постанова про визначення групи прокурорів;

Постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування;

Доручення слідчого;

Лист щодо виконання доручення;

Лист щодо виконання доручення;

Лист щодо виконання доручення;

Лист щодо виконання доручення;

Лист щодо виконанню доручення;

Протокол допиту свідка;

Протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками;

Протокол допиту свідка;

Протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками;

Протокол допиту свідка;

Протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками;

Постанова про призначення судової портретної експертизи;

Висновок експерта;

Протокол огляду джерел інформації;

Постанова про призначення судової портретної експертизи;

Висновок експерта;

Повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 07.03.2023;

Пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілого;

Постанова про залучення захисника за призначенням;

Доручення для надання безоплатної вторинної допомоги з додатками;

Протокол огляду від 07.03.2023;

Протокол огляду від 07.03.2023;

Повістки про виклик ОСОБА_6 ;

Рапорт про проведення виклику підозрюваного засобами електронного зв`язку;

Рапорт про неприбуття підозрюваного за викликом до органу досудового розслідування;

Постанова про оголошення в розшук підозрюваного;

Копія листа ДЗНД щодо виконання доручення;

Копія листа ДПС України;

Запит до ДМС України;

Характеризуючі документи ОСОБА_6 ;

Запит до ГСЦ МВС України;

Лист ГСЦ МВС України, щодо надання інформації;

Лист ДЗНД СБУ щодо надання інформації;

Клопотання про арешт майна ОСОБА_6 ;

Розписка адвоката ОСОБА_4 ;

Копія ухвали Шевченківського районного суду;

Лист до Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції;

Клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 ;

Розписка адвоката ОСОБА_4 ;

Копія ухвали Шевченківського районного суду;

Лист ГСУ СБУ до ГУ «І» ДЗНД СБ України;

Клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування;

Розписка адвоката ОСОБА_4 ;

Ухвала Шевченківського районного суду;

Протокол огляду від 28.03.2023;

Протокол огляду від 28.03.2023;

Протокол огляду від 28.03.2023;

Доручення прокурора від 29.03.2023;

Доручення прокурора від 30.03.2023;

Повідомлення про завершення досудового розслідування;

Повідомлення про завершення досудового розслідування;

Запит про надання доступу до матеріалів кп;

Відповідь на запит;

Запит про надання доступу до матеріалів кп;

Відповідь на запит;

Протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування;

Обвинувальний акт від 30.03.2023;

Реєстр матеріалів досудового розслідування № 000243;

Розписка про отримання копії обвинувального акта і копії реєстру матеріалів досудового розслідування;

Розписка про отримання копії обвинувального акта і копії реєстру матеріалів досудового розслідування.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі зазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Вони узгоджуються між собою.

У той же час, досліджені в суді докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

У суду відсутні підстави для сумніву у допустимості цих доказів, які зібрані в порядку, що передбачений КПК України.

Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України доведена повністю.

Статтею 17 Закону України від 23.03.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.) Європейський Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) Європейський Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Конвенцією Організації Об`єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності від 15 листопада 2000 року зобов`язано держави-учасниці криміналізувати участь в організованій злочинній групі. При цьому відповідно до пункту «а» ст. 2 цієї Конвенції організована злочинна група означає структурно оформлену групу в складі трьох або більше осіб, що існує протягом визначеного періоду часу і діє узгоджено з метою здійснення одного або декількох серйозних злочинів або злочинів, визнаних такими відповідно до цієї Конвенції, для того, щоб одержати, прямо або посередньо, фінансову або іншу матеріальну вигоду.

Суд також враховує правові позиції, викладені в рішенні ЄСПЛ у справі «Броуґан та інші проти Сполученого Королівства», відповідно до яких розслідування терористичних правопорушень, безсумнівно, ставить перед органами влади особливі проблеми. Забезпечення справедливої рівноваги між інтересами суспільства, яке страждає від тероризму, та інтересами конкретної людини є надзвичайно складним завданням. Беручи до уваги факт посилення тероризму в сучасному світі, визнана необхідність, яка випливає із самої суті системи Конвенції, забезпечення належної рівноваги між захистом інститутів демократії в інтересах суспільства і захистом прав окремої людини. У контексті статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, саме суд має визначити значимість таких обставин, а також з`ясувати, чи було забезпечено в цій справі рівновагу між застосовними положеннями цієї статті у світлі її конкретного формулювання та її загальним предметом і метою.

Всебічно вивчивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що всі письмові докази по справі, які надані суду прокурором, є вагомими для того, щоб визнати обвинуваченого ОСОБА_5 винуватим по пред`явленому звинуваченню, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані його дії, оскільки громадянин України ОСОБА_5 , вчинив колабораційну діяльність, тобто добровільно зайняв посаду в незаконних судових або правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, а також добровільна участь громадянина України в незаконних збройних чи воєнізованих формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, та/або в збройних формуваннях держави-агресора чи надання таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 111-1 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 111-1 КК України є особливо тяжким злочином, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеризується типово.

Пом`якшуючих покарання обставин судом не встановлено.

Обтяжуючими покарання обставинами відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 67 КК України за вчинення злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, дані, які характеризують ОСОБА_5 , суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 7 ст. 111-1 КК України, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Враховуючи, що за ч. 7. ст. 111-1 КК України ОСОБА_5 вчинив злочин проти основ національної безпеки України cуд вирішив застосувати конфіскацію всього майна, належного ОСОБА_5 на праві власності.

Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку, передбаченому положеннями ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у зв`язку із залученням експерта (висновок експерта № СЕ-19/111-23/7186-ФП від 13 лютого 2023 року, висновок експерта № СЕ-19/111-23/10356-ФП від 03 березня 2023 року) в сумі 6229,74 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади на строк 14 (чотирнадцять) років та з конфіскацією всього належного йому майна.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до набрання вироку законної сили залишити чинним.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня звернення вироку до виконання,тобто із дня фактичного взяття його під варту.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у зв`язку із залученням експерта в розмірі 6229 (шість тисяч двісті двадцять дев`ять) гривень 74 копійок.

Речові докази - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Суддя ОСОБА_1