Справа № 201/576/24
Провадження № 1-кс/201/180/2024
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого Відділення поліції № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, раніше судимого 07 грудня 2022 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, звільненого на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000067 від 12.01.2024,

ВСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 подано до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. В обґрунтуванні скерованого клопотання зазначено, що в рамках кримінального провадження № 0000067 від 12.01.2024 ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за наступних обставин, зокрема 11 січня 2024 року у період часу з 19:30 до 20:00 години, тобто під час дії воєнного стану, у підозрюваного ОСОБА_4 , який перебував у санітарному вузлі четвертого поверху гуртожитку АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, у зв`язку з чим останній переконався, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, після чого викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме нівелір «Stark LL-12G-3D» в комплекті із зарядним пристроєм та двома акумуляторними батареями, сукупна вартість яких складає 5065,40 грн., після чого останній залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Таким чином слідчий за погодженням з прокурором, посилаючись на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого злочину, а також у зв`язку з наявністю ризиків, які дають достатні підстави вважати, що останній може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, просили застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, вважаючи, що запобігання вказаним ризикам шляхом застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, є неможливим, з огляду на тяжкість вчиненого злочину за ч. 4 ст. 185 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, вагомість наявних доказів, а також репутацію підозрюваного, який офіційно непрацевлаштований, неодружений, немає міцних соціальних зв`язків та раніше судимий, при цьому вчинив новий тотожний злочин протягом іспитового строку, наслідком чого є призначення покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та наполягав на застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вагомість наявних доказів в матеріалах кримінального провадження підтверджує підозру у вчиненні останнім тяжкого злочину, за яке передбачене покарання до восьми років позбавлення волі. Крім того прокурор просив враховувати репутацію ОСОБА_4 , який має незняту і непогашену судимість, вчинив злочин повторно протягом іспитового строку, а отже на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти кримінальні правопорушення проти власності, у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Підозрюваний під час судового розгляду просив відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обравши до нього більш м`який запобіжний захід, що буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вислухавши думки сторін судового процесу, а також дослідивши зазначене клопотання і долучені до нього матеріали кримінального провадження, суд доходить наступних висновків з таких підстав.

Так, частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, слідчий суддя виходить з того, що факти, які підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок (рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1994 по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», від 14.03.1984 по справі «Феррарі-Браво проти Італії», від 30.08.1998 по справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»). Тобто стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану. Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваного, виходячи з наявних матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про те, що підозра органу досудового розслідування про вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України не є очевидно необґрунтованою чи явно недопустимою з огляду на сукупність зібраних на даному етапі розслідування матеріалів кримінального провадження, а саме доказів у вигляді: протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; рапортів поліції про вжиті заходи щодо оформлення матеріалів за фактом цієї події; протоколу огляду місця події від 11 січня 2024 року; протоколу огляду речей, зокрема викраденого майна; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_6 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками вищевказаним свідку ОСОБА_8 , чим в сукупності підтверджується причетність ОСОБА_4 до інкримінованого злочину.

Отже, вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу, зокрема тримання під вартою у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Водночас про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить той факт, що злочинні дії, кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненні яких підозрюється останній, належать до категорії тяжких злочинів, максимальна межа санкції якого передбачає покарання у виді позбавленням волі до восьми років, у зв`язку із чим зазначена обставина вже сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду та є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування (рішення ЄСПЛ від 26.07.2001 по справі «Ілійков проти Болгарії»), а отже для запобігання спробам здійснити такі дії слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Також слідчий суддя вважає доведеним наявність таких ризиків з огляду на відповідну репутацію та наявність судимостей у ОСОБА_4 , який раніше притягався до кримінальної відповідальності за тотожні корисливі злочини, що були вчинені незадовго до вчинення нового злочину, підозра за яким висунута у цьому кримінальному провадженні, у зв`язку з чим без застосування відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, не перебуваючи під вартою, останній зможе знову посягати на охоронювані права і свободи людини і громадянина, власність, громадський порядок та громадську безпеку, довкілля, конституційний устрій України, захист яких є завданням кримінального провадження.

Тобто конкретні обставини, як то спосіб, мотив та мета, вчинення цього злочину дають підстави вважати, що підозрюваний задля уникнення кримінальної відповідальності може намагатись недобросовісно виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, оскільки останній повторно вчинив таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, що відповідно свідчить про стійкий намір останнього на вчинення цього злочину з корисливих мотивів, до чого також може спонукати майновий стан підозрюваного та відсутність у нього постійного місця роботи.

Роблячи висновок про наявність таких ризиків, суд звертає увагу, що ризики не є фактом, а лише ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено у судовому засіданні саме ймовірність того, що підозрюваний може їх вчинити і суд вважає, що така ймовірність обґрунтовано існує, а тому без застосування відповідного запобіжного заходу ОСОБА_4 зможе вжити заходів для перешкоджання досягнення дієвості та ефективності цього кримінального провадження.

При цьому доводи сторони обвинувачення щодо існування ризиків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даного клопотання, оскільки прокурором не надано жодних фактичних даних і не наведено переконливих фактів наявності таких обставин, що відповідно є лише абстрактним припущенням з боку обвинувачення.

Отже наведені вище обставини дають підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності таких ризиків, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів, зібраних на даному етапі кримінального провадження, вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 , щодо якого немає відомостей, які б перешкоджали застосуванню цього запобіжного заходу, репутацію підозрюваного, міцність його соціальний зв`язків в місці постійного проживання та реєстрації, відсутність у нього постійного місця роботи, майновий стан підозрюваного та наявність у нього судимостей. Вказані обставини є актуальним, проте не вирішальним при застосуванні запобіжного заходу, оскільки цим не спростовується існування встановлених вище ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України з метою недотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Перевіряючи обґрунтованість неможливості запобігання заявленим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, слід враховувати, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено максимальне покарання до восьми років позбавлення волі, водночас підозрюваний вже притягувався до кримінальної відповідальності за тотожні злочини та вчинив новий злочин повторно через невеликий проміжок часу, зокрема протягом іспитового строку за попереднім вироком, що є підставою для призначення покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України, при цьому підозрюваний не має постійного місця роботи, задовільного майнового стану та міцних соціальних зв`язків, тобто криміногенні фактори і умови вчинення цих злочинів дають підстави вважати, що підозрюваний може намагатись недобросовісно виконувати процесуальні обов`язки, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, і, не перебуваючи на волі, вжити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим застосування більш м`яких запобіжних заходів є недомірним для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Таким чином, на підставі наявних у цьому кримінальному провадженні даних, можна із певною вірогідністю стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, відповідно, не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства, а тому обставини, передбачені пунктом 3 частини 1 статті 194 КПК України слід вважати доведеними.

Водночас, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує його права та свободи, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його обрання, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості. Таким чином слід вважати, що відповідні потреби досудового розслідування виправдовують найбільш суворий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, погодженого прокурором.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слід визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, які будуть на нього покладені у разі внесення ним застави. У зв`язку з цим, а також враховуючи положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, зокрема, тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 60 560 грн, оскільки застава у меншому розмірі не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і саме такий розмір застави є необхідним і достатнім у даному випадку.

Підсумовуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку про наявність обставин, які дають підстави для обґрунтованої підозри про вчинення особою інкримінованого злочину, висновку про існування ризиків, зазначених у клопотанні, висновку щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання заявленим ризикам, тобто для прийняття рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183-187, 193-194, 196, 205, 197, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого, погоджене з прокурором задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4» строком на 60 (шістдесят) днів.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою є 14 березня 2024 року.

Встановити, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_4 або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок № UA0017442 в ГУДКСУ в м. Київ, одержувач платежу ТУ ДСАУ в Дніпропетровській області, , МФО 820172, застави у розмірі 60 560 грн (шістдесяти тисяч п`ятисот шістдесяти гривень), ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти, зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до суду або до слідчого чи прокурора, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження, а також покласти на останнього обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим, експертами, спеціалістами у цьому кримінальному провадженні, за виключенням випадків спільної участі останніх у проведенні слідчих чи процесуальних дій.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Повний текст ухвали буде проголошено учасникам судового провадження о 17 годині 30 хвилин 16 січня 2024 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1