1Справа № 335/9275/23 1-кп/335/832/2023
ВИРОК
01 грудня 2023 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, який має вищу освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.209 Кримінального кодексу України, -
Після чого, ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд.
Своїми злочинними діями, ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 46 284 грн. 30 коп.
Дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Крім того, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про злочинне походження грошових коштів, одержаних ним 07 серпня 2023 року злочинним шляхом, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а саме таємного викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, легалізував їх за наступних обставин.
Так, 07.08.2023 о 15 год. 22 хв., ОСОБА_4 , маючи у своєму розпорядженні грошові кошти в сумі 46 284 грн. 30 коп., здобуті злочинним шляхом, діючи зі злочинним умислом, направленим на їх легалізацію, тобто використання всупереч Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», перебуваючи в приміщенні магазину «Дім посуду», за адресою: м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.196, шляхом здійснення покупки придбав термос марки «Lessner City Gray» в кількості 1 штука, вартістю 405 грн. 00 коп.
Після чого, продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел на легалізацію грошових коштів, одержаних ним внаслідок злочинним шляхом, о 16 год. 59 хв. 07.08.2023, знаходячись у приміщенні магазину «Цитрус», розташованого за адресою: м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.147, усвідомлюючи і розуміючи протиправний характер своїх дій, шляхом здійснення покупки придбав у власність мобільний телефон марки «ОРРО А57s», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 7 001 грн. 00 коп.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив фінансові операції з грошовими коштами у розмірі 7 406 гривень 00 копійок, отриманими ним злочинним шляхом, а саме внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тим самим легалізував доходи, одержані в наслідок скоєння кримінального правопорушення.
Дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.209 КК України, як розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, вчинене особою, яка знала, що таке майно повністю одержано злочинним шляхом.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованими кримінальними правопорушеннями, визнав себе винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях в повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, надавши наступні пояснення.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.
Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, разом з тим подав до суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності у якій зазначив про те, що цивільний позов подавати наміру не має.
Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних про особу обвинуваченого, процесуальних документів, необхідних для ухвалення вироку.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих при вищевикладених обставинах кримінальних правопорушеннях доведена повністю та кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану та за ч.1 ст.209 КК України як розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, вчинене особою, яка знала, що таке майно повністю одержано злочинним шляхом.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які у відповідності до вимог ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.
Також, суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, не одружений, дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне розкриття злочину та повернення викраденого майна. Такі висновки суду ґрунтуються на тому, що обвинувачений дає критичну оцінку своїм діям, послідовно визнає винуватість у скоєнні кримінальних правопорушень та своїми діями сприяв розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
Відповідно до положень ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого кримінального правопорушення як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.
З урахуванням фактичних обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого та його негативного ставлення до скоєного, за наявності обставин, які пом`якшують покарання, та враховуючи відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статей, а саме: за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 209 КК України у виді 3 років позбавлення волі без позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, з конфіскацією майна.
Суд не застосовує додаткове покарання у виді позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, оскільки злочин передбачений ч. 1 ст. 209 КК України ОСОБА_4 вчинив будучі безробітним та будь-яких організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських посад не займав.
Остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити за правилами ч.1 ст.70 КК України, за принципом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Враховуючи положення ч.2 ст.50 КК України, в тій частині, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, суд доходить до висновку про відсутність необхідності направлення обвинуваченого до місць позбавлення волі, та про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, шляхом застосування ст. ст. 75, 76 КК України, оскільки такий вид покарання, на думку суду, є справедливим та співмірним, а також достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Оскільки суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, керуючись ст.77 КК України, суд не призначає ОСОБА_4 передбачене ч.1 ст.209 КК України додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався і підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376, КПК України суд,-
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.209 КК України, та призначити йому покарання:
-за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі;
-за ч.1 ст.209 КК України у виді 3 років позбавлення волі без позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та без конфіскації майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та без конфіскації майна.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи ;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
мобільний телефон марки «Oppo F57s», в корпусі чорного кольору з коробкою до нього, який передано на зберігання до камери схову речових доказів Відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області повернути потерпілому ОСОБА_6 ;
термос фірми «Lessner», в корпусі сріблястого кольору з коробкою до нього, який упаковано в спеціальний пакет PSP4004507, який передано на зберігання до камери схову речових доказів Відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області повернути потерпілому ОСОБА_6 ;
сумку чоловічу синього кольору фірми «Paul&shark», окуляри сонцезахисні фірми «Dolce&Gabbana», чорного кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_7 , банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , розкладний ніж, срібного кольору, грошові кошти в сумі 21 000,00 гривень, наступними купюрами 17 200,00 гривень - купюрами по 200,00 грн в кількості 86 штук, 2 000,00 гривень - купюрами по 1 000 гривень в кількості 2 штук, 1 000,00 гривень - купюрами по 500,00 гривень в кількості 2 штук, 600,00 гривень - купюрами по 100,00 гривень в кількості 6 штук, 100,00 гривень - купюрами по 50,00 гривень в кількості 2 штук, 100,00 гривень - купюрами по 20,00 гривень в кількості 5 штук передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити останньому за належністю;
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині вирок може бути оскаржений протягом 30-ти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1