н/п 1-кс/490/301/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/93/24
У Х В А Л А

09 січня 2024 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідувань злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000012 від 04.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшли матеріали кримінальної справи від слідчого, за погодженням з прокурором, про накладення арешту на автомобіль марки Geely сірого кольору д/н НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , вилучений в ході проведення обшуку 05.01.2024 в м. Одеса, вул. Добровольська, 81.

Слідчий в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її участі, клопотання підтримала та просила задовольнити.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п.1 ч.2, абз.2 ч 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.01.2024 близько 19:30 год. ОСОБА_5 , не проникаючи на територію домоволодіння ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , кинув невідомий предмет на територію господарського двору даного домоволодіння, котрий в подальшому вибухнув. В результаті вибуху було пошкоджено паркан будинку, вулики котрі належать ОСОБА_6 . Так, 05.01.2024 о 00 годині 38 хвилині, ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, де в ході обшуку автомобіля марки Geely сірого кольору д/н НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , виявлено та вилучено: предмет округлої форми зовні схожий на корпус гранати Ф-1 та предмет ззовні схожий на підривник УЗРГМ до ручних гранат, а також автомобіль, в якому здійснювалося зберігання боєприпасів.

За даним фактом 04.01.2024 слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Миколаївській розпочато кримінальне провадження № 0000012 за ознаками злочину передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Однак, матеріалами справи не підтверджено, що саме автомобіль марки Geely сірого кольору д/н НОМЕР_1 , на який просять накласти арешт, був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості необхідні для проведення досудового розслідування.

Так статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Так, у справах "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.), "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним.

Згідно зі ст.7,16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Крім того, ч.2 ст.64-2 КК України передбачено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Проте, в порушення вимог ч.2 ст.64-2 КК України, клопотання подано не прокурором, а слідчим.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З урахуванням вищенаведеного, зокрема те, що слідчим належним чином не доведено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту автомобіля, а тому у вказаному клопотанні слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 173 КПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідувань злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про накладення арешту на автомобіль марки Geely сірого кольору д/н НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , вилучений в ході проведення обшуку 05.01.2024 в м. Одеса, вул. Добровольська, 81, у кримінальному провадженні №0000012 від 04.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1