Справа № 203/7661/23
Провадження № 1-кп/0203/486/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2024 Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю :

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000225 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Великий Фонтан Котовського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, із вищою освітою, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом, на посаді начальника служби пально-мастильних матеріалів тилу логістики військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «капітан», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України.

ВСТАНОВИВ:

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 15.07.2022 № 282 (по особовому складу) капітана ОСОБА_4 прийнятого на службу за контрактом, призначено на посаду начальника служби пального і мастильних матеріалів тилу військової частини НОМЕР_3 .

Являючись військовослужбовцем Збройних сил України, ОСОБА_4 був обізнаний з діючим законодавством щодо заборони носіння вогнепальної зброї, вибухових пристроїв, вибухових речовин та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Так, відповідно до положень додатку № 1 затвердженого п. 1 постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п. 1-4, 9, 15 Положення по дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, п.п. 2.8, 8.1, 8.2, 8.9 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), вибухові речовини й засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України. Право носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача, чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів здійснюється на підставі передбачених законом дозволів.

Так, ОСОБА_4 , будучи на посаді на посаді начальника служби пального і мастильних матеріалів тилу військової частини НОМЕР_3 , побачив: автомат Калашникова № НОМЕР_4 (1979 р.в.), який є бойовою нарізною вогнепальною зброєю та придатний до стрільби; магазин до автомата Калашникова споряджений ЗО патронами, які є бойовими припасами та придатні до стрільби; 1 осколкову наступальну ручну гранату типу М67, в конструкційному поєднанні з запалом типу М213, яка відноситься до категорії бойових припасів та придатна для здійснення вибуху; 2 споряджені корпуси ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1, які відносяться до категорії вибухових речовин та придатні для здійснення вибуху; 2 уніфіковані запали ручних гранат модернізовані типу УЗРГМ-2, які відносяться до категорії вибухових пристроїв та придатні для здійснення вибуху, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та носіння знайдених ним вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв.

Надалі ОСОБА_4 , реалізуючи свій прямий умисел, направлений на незаконне придбання вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що вищевказані предмети являються вогнепальною зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами та вибуховими пристроями, а також розуміючи, що не має передбаченого законом дозволу на поводження з вищевказаними предметами, взяв автомат Калашникова № НОМЕР_4 (1979 р.в.), який є бойовою нарізною вогнепальною зброєю та придатний до стрільби; магазин до автомата Калашникова споряджений ЗО патронами, які є бойовими припасами та придатні до стрільби; 1 осколкову наступальну ручну гранату типу М67, в конструкційному поєднанні з запалом типу М213, яка відноситься до категорії бойових припасів та придатна для здійснення вибуху; 2 споряджені корпуси ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1, які відносяться до категорії вибухових речовин та придатні для здійснення вибуху; 2 уніфіковані запали ручних гранат модернізовані типу УЗРГМ-2, які відносяться до категорії вибухових пристроїв та придатні для здійснення вибуху, після чого поклав їх до своїх сумок, таким чином здійснивши придбання вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, та носив їх при собі без передбаченого законом дозволу.

19 жовтня 2023 року, прибувши на залізничний вокзал станції «Дніпро-Головний», розташований за адресою: м. Дніпро, пл. Вокзальна, 11, де при проходженні через систему догляду багажу «Rapiscan» в належних ОСОБА_4 сумках, які останній носив при собі, було виявлено автомат Калашникова № НОМЕР_4 (1979 р.в.), який є бойовою нарізною вогнепальною зброєю та придатний до стрільби; магазин до автомата Калашникова споряджений ЗО патронами, які є бойовими припасами та придатні до стрільби; 1 осколкову наступальну ручну гранату типу М67, в конструкційному поєднанні з запалом типу М213, яка відноситься до категорії бойових припасів та придатна для здійснення вибуху; 2 споряджені корпуси ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1, які відносяться до категорії вибухових речовин та придатні для здійснення вибуху; 2 уніфіковані запали ручних гранат модернізовані типу УЗРГМ-2, які відносяться до категорії вибухових пристроїв та придатні для здійснення вибуху.

Своїми діями ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у носінні та придбанні вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав в повному обсязі і обставини викладені в обвинувальному акті підтвердив.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладені докази, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними, несуперечливими, а викладені в них відомості такими, що вірно відображають фактичні обставини даної справи, у зв`язку із чим приходить до однозначного висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину.

Підводячи підсумок викладеному суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєні злочину, який кваліфікується за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у носінні та придбанні вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст.65-67КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.66КК України обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: суспільну небезпечність та ступень тяжкості вчинених ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання та реєстрації, його відношення до скоєного, а також ту обставину, що обвинувачений раніше не судимий, працевлаштований, перебуває на військовій службі, позитивно характеризується за місцем проживання.

Приймаючи до уваги вищевказані обставини, тяжкість скоєного кримінального правопорушення, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання із застосування положень ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, виходячи із принципів індивідуалізації і співмірності покарання, наявності пом`якшуючих обставин, суд вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1ст. 263 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України, призначивши більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, а саме у вигляді у виді одного року службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням в дохід держави 10 % із суми грошового забезпечення, що є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.

Питання, щодо речових доказів по даному кримінальному провадженню вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 58 КК України замість призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк один рік ОСОБА_4 призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 1 (один) рік із відрахуванням у дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми забезпечення засудженого.

Стягнути з ОСОБА_4 - витрати на проведення судової експертизи №СЕ-19/104-23/37535-ВТХ від 31.10.2023 - 956 грн, №СЕ-19/104-23/37528-БЛ від 25.10.2023 - 956 грн.; №СЕ-19/104-23/37519-БЛ від 25.10.2023 - 1195 грн.; №СЕ-19/104-23/37526-БЛ від 25.10.2023 - 956 грн.;

Речові докази: три предмета, схожі на одну гранату Ф-1 та дві гранати М-67 з запалами до них - знищити

На вирок можуть подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою

Суддя ОСОБА_1