Провадження №11-кп/801/1156/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

та його захисника ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2023 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиний реєстр досудових розслідувань 09.12.2021 за №0001291 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, та ОСОБА_10 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 263 КК України,

якою відмовлено в частині задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу, задоволено клопотання прокурора, продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, до 27.11.2023 року включно, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.189 КК України.

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вінницьким міським судом Вінницької області здійснюється судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, та ОСОБА_10 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 263 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заявив клопотання про продовження строку застосованих до обвинувачених запобіжних заходів у виді тримання під вартою. Вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачені можуть ухилятися від суду, впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вважає, що дані ризики не зменшилися.

Зокрема, ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не був працевлаштований та не мав стабільного джерела доходів, може ухилятися від суду, впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не мав постійного місця роботи та джерела доходів, може ухилятися від суду, впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

ОСОБА_10 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочинів, не мав постійного місця роботи та джерела доходів, може ухилятися від суду, впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Запобіжні заходи до обвинувачених застосовані вірно, підстав для їх зміни немає, а тому прокурор просить продовжити строк застосованих до обвинувачених запобіжних заходів у виді тримання під вартою. Вважає, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених та запобігти вказаним ризикам. В задоволенні клопотань захисників просив відмовити.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник - адвокат ОСОБА_11 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведені.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_11 , позицію якого підтримав обвинувачений, просив змінити застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби. Обвинувачений має міцні та стійкі соціальні зв`язки, оскільки має дітей та онуків, також має постійне місце проживання, що унеможливлює переховування від суду. Наміру впливати на потерпілого та свідків, ухилятися від суду обвинувачений немає, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на даний час не існує. Крім того, обвинувачений має незадовільний стан здоров`я. Потерпілий у своїй заяві зазначив, що претензій до обвинувачених немає. Тяжкість кваліфікації злочину не може бути підставою для продовження даного запобіжного заходу, вважає обвинувачення не обгрунтованим, а кваліфікацію дій обвинуваченого не вірною.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник - адвокат ОСОБА_12 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведені.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_12 , позицію якого підтримав обвинувачений, просив змінити застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання, на його утриманні двоє малолітніх дітей, яких він має утримувати, наміру впливати на потерпілого та свідків, ухилятися від суду обвинувачений немає. Ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на даний час не існує. Також просили врахувати стан здоров`я обвинуваченого, який хворіє на важке захворювання. Тяжкість кваліфікації злочину не може бути підставою для продовження даного запобіжного заходу. Крім того, обвинувачення не є обгрунтованим, кваліфікація дій обвинуваченого є не вірною та не доводиться дослідженими під час судового розгляду доказами. Крім того, потерпілий у своїй заяві зазначив, що обвинувачений ОСОБА_10 щодо нього будь-яких насильницьких дій не вчиняв та просив змінити запобіжний захід відносно нього на інший, який не пов`язаний з триманням під вартою. Також у нього наявна інформація, що потерпілий виїхав за межі України а також написав заяву до правоохоронних органів про вчинення на нього тиску.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведені.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 заявили клопотання про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на даний час відпали. Тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для продовження даного запобіжного заходу. Обвинувачений не має наміру переховуватися від суду, має постійне місце проживання, одружений, на його утриманні двоє малолітніх дітей, яких потрібно утримувати, а отже він має міцні соціальні зв`язки. Крім того, наміру впливати на потерпілого та свідків обвинувачений немає, немає можливості знищити або спотворити докази. За місцем проживання характеризується позитивно, до затримання утримував свою родину та повинен утримувати родину в даний час, оскільки його дружина не працює, здійснює догляд за малолітніми дітьми.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.09.2023 року клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку застосованих до обвинувачених запобіжних заходів у виді тримання під вартою - задоволено.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_11 про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту - відмовлено.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_12 про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту - відмовлено.

В задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту - відмовлено.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_9 , - залишено без зміни, продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк 60 днів, починаючи з 29.09.2023 року по 27.11.2023 року включно.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_10 , - залишено без зміни, продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на строк 60 днів, починаючи з 29.09.2023 року по 27.11.2023 року включно.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишено без зміни, продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, починаючи з 29.09.2023 року по 27.11.2023 року включно.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання прокурора відносно ОСОБА_7 суд першої інстанції з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, виходив з того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 Кримінального кодексу України, раніше судимий, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований. Проте, вказані соціальні зв`язки обвинуваченого суд вважав за не можливе визнати стійкими. Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений не має наміру переховуватися від суду, оскільки має постійне місце проживання, має дітей, самі по собі не можуть служити підставою для зміни запобіжного заходу, а мають враховуватися в сукупності з іншими обставинами, встановленими під час розгляду клопотання. В разі його переховування, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою останнього. Що стосується ризику незаконно впливати на потерпілого та свідків, суд, оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на потерпілого та свідків, врахував, що свідки на даний час судом не допитані, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до дослідження показань свідків безпосередньо судом під час судового розгляду. Суд не виключає ймовірності того, що не будучи обмеженим у спілкуванні із потерпілим та свідками, обвинувачені можуть здійснювати на них незаконний вплив. Що стосується ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, суд, враховуючи, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, не мав постійного джерела доходу, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, тривалість дій згідно обвинувального акта, тому вважає такий ризик також доведеним.

Враховуючи вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», суд враховував також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочинів, особу обвинуваченого у їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі.

Також судом було прийнято до уваги і стадію даного судового провадження, в межах якого обвинувачені та свідки на даний час судом не допитані, відтак докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися. В разі переховування обвинувачених, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29.09.2023 та ухвалити нове судове рішення щодо пом`якшення йому міри запобіжного заходу у зв`язку з тяжкими сімейними обставинами.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржуване судове рішення є незаконним та таким, що прийняте з істотним порушенням прав та його законних інтересів, суд безпідставно не розглянув його клопотання від 11.09.2023 про зміну запобіжного заходу, Звернув увагу суду на те, що у зв`язку з неможливістю його дружини належно доглядати за двома дітьми ІНФОРМАЦІЯ_4 , йому слід змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу подану обвинуваченим та просили її задовольнити посилаючись на викладенні в ній доводи.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 , просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін як законну, обґрунтовану та вмотивовану.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги. Згідно з вимогами ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, з виділених матеріалів судового провадження №127/13850/22 вбачається, що на розгляді у Вінницькому міському суді Вінницької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, та ОСОБА_10 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.04.2022 відносно ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який у подальшому неодноразово продовжувався.

При розгляді апеляційної скарги, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити вищезазначені дії.

Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29.09.2023 року в частині відмови ОСОБА_7 в задоволенні клопотання про зміну застосованого запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт та в частині продовження строку тримання під вартою останньому апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання обвинуваченого та клопотання прокурора дотримані в повному обсязі.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України віднесено до тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк відп`яти до десяти років.

Статтями 19, 68 Конституції України визначено, що громадяни зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст.3, 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, проте, при вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції правильно виходив не з принципу його автоматичного продовження, а з необхідності уникнення ризиків, визначених положенням статті 177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При цьому Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

У даному випадку на переконання колегії суддів, суспільний інтерес полягає у охороні права власності, а саме права будь-якого власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а також безпеці життя та здоров`я, особистої недоторканності, честі та гідності особи.

Також колегія суддів враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме те, що показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції, що на момент розгляду вказаного клопотання, з урахуванням стадії судового розгляду існує ризик впливу на свідків до моменту безпосереднього отримання судом їхніх показань та їх дослідження судом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи сторони захисту та самого обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не має наміру переховуватися від суду або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки має постійне місце проживання, має двох малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, самі по собі не можуть служити підставою для зміни запобіжного заходу.

Зазначені обставини не зменшують існування ризиків, передбачених, ч.1 ст.177 КПК України. До того ж, встановлені обставини існували і на час вчинення останнім протиправних дій, а тому, на переконання колегії суддів, вони не утворюють жодних моральних запобіжних чинників при обранні ОСОБА_7 моделі поведінки, а відтак не здатні перешкодити вчинити йому дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. При цьому, наявність судимості у ОСОБА_7 не спонукало його до переоцінки та самоаналізу своєї поведінки.

Наведені в апеляційній скарзі дані про особу ОСОБА_7 та його сімейний стан, зокрема неналежне матеріальне становище дружини, відсутність у неї можливості належного догляду за дітьми та їх утримання, самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута шляхом застосування до обвинуваченого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту.

Апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції, що наявні соціальні зв`язки ОСОБА_7 не можливо визнати стійкими.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення, а також його резолютивної частини вбачається, що суд відмовив в задоволенні клопотань як обвинуваченого ОСОБА_7 , так і його захисника - адвоката ОСОБА_8 про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту. А тому в ході апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 щодо порушення судом його права на захист.

При цьому колегія суддів звертає увагу й на те, що строк перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою не виходить за межі визначенні КПК України.

Обставини, які були підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 знайшли своє підтвердження під час розгляду клопотання судом першої інстанції та не були спростовані стороною захисту в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що вказаний запобіжний захід не має карального характеру, а його метою є саме забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого для того щоб суд зміг виконати завдання, передбачені ст.2 КПК України.

Також колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочину в якому він обвинувачуються, додатково свідчить про правильність висновків суду першої інстанції, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченими правоохоронними органами, в разі застосування до них більш м`яких запобіжних заходів, є ускладненим.

Водночас колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції щодо вживання всіх заходів для недопущення затягування розгляду вказаного кримінального провадження, розглянути справу у розумні строки та постановити відповідне законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних процесуальних порушень у цьому провадженні апеляційним судом не виявлено.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2023 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 ч.3 ст.189 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4