НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/3824/23
Провадження № 1-кп/0182/993/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нікополь Дніпропетровської області кримінальне провадження з обвинувальним актом за № 0000639 від 06.06.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні нікого не має, депутатом та особою з інвалідністю не являється, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним

1. ОСОБА_3 01.06.2023 в період часу з 13.00 год. до 16.00 год. знаходився в гостях у свого знайомого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де разом з ним вживав спритні напої. Після того, як спиртні напої закінчились ОСОБА_6 надав ОСОБА_3 свою банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 з номером рахунку НОМЕР_2 та повідомивши йому пін-код від вищевказаною картки, попрохав піти до найближчого магазину придбати продукти харчування та спиртні напої та розрахуватись вказаною карткою. Повернувшись з магазину, ОСОБА_3 передав ОСОБА_6 придбані продукти харчування та спиртні напої і банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 з номером рахунку НОМЕР_2 , яку останній залишив на столі. В цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення вищевказаної банківської картки, яка є офіційним документом, з метою подальшого викрадення з неї грошових коштів.

-Реалізуючи свій злочинний умисел, 01.06.2023 близько 16.00 години ОСОБА_3 перебуваючи у квартирі

АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що

ОСОБА_6 відволікся, таємно з корисливих мотивів викрав банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 з номером рахунку НОМЕР_2 , що належала ОСОБА_6 , та залишив його квартиру. Наступного дня, а саме 02.06.2023 близько 08.00 год., усвідомлюючи чинність Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», ОСОБА_3 зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_7 та попрохав останнього зняти грошові кошти з банківської картки ОСОБА_6 , завіривши останнього, що банківську картку йому надали для користування. ОСОБА_7 , не будучи обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_3 , підійшов до банкомату, який розташований за адресою: м. Нікополь, Дніпропетровська область, Трубників, 35, та використовуючи банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 з розрахункового рахунку НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , зняв грошові кошти в сумі 20000 гривень, які передав ОСОБА_3 , який розпорядився ними на власний розсуд.

-Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.357 КК України - викраденняофіційних документів, вчинене з корисливих мотивів;за ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Позиції учасників судового провадження

-Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю за обставинами вказаними в обвинувальному акті (підтвердив дату, час, місце, обставини вчинення кримінального правопорушення) та показав, що 01.06.2023 він разом з потерпілим вживали алкогольні напої. Приблизно о 13-00 год. потерплий попросив його сходити за продуктами та алкоголем, при цьому дав свою банківську картку та сказав пін-код. Купивши продукти повернувся та все віддав, картку потерпілий поклав на стіл. Після цього вони продовжили розпивати алкогольні напої та близько 16-00 год. вирішили розійтись. В цей час обвинувачений, поки потерпілий не бачив, взяв зі столу банківську карту та покинув помешкання потерпілого. Зранку проснувшись, повністю не протверезівши, згадав про вкрадену банківську картку та зателефонував знайомому ОСОБА_7 , якого попросив зняти для нього гроші з карти. Про те, що карта вкрадена ОСОБА_7 не знав. Останній зняв 20000 грн, обвинувачений дав йому 1000 грн, а решту залишив собі, після цього розійшлись. Гроші не встиг повністю витратити та 17000 грн повернув потерпілому одразу та 3000 грн також повернув. У скоєному розкаявся, просив суд суворо не карати, просив вибачення, запевняв, що подібного не повториться.

-Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердив обставини зазначені у обвинувальному акті, зазначив, що все було так як вказано в обвинувальному акті. Зазначив, що він разом з ОСОБА_3 вживали алкогольні напої, пізніше сам дав свою банківську карту ОСОБА_3 та записав на папері пін-код для купівлі продуктів та алкоголю. ОСОБА_8 повернувся з магазину з покупками та продовжили вживати алкогольні напої до 16.00. Зранку наступного дня хотів піти до магазину, однак виявив, що картки немає, а в додатку «Приват 24» побачив, що зникли 20000 грн, про що пізніше повідомив поліцію. Претензій до обвинуваченого немає, оскільки шкода відшкодована, просив суд суворо не карати обвинуваченого, вони примирились.

Оцінка Суду

-У зв`язку з визнанням вини обвинуваченим, оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, у порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів, що характеризують обвинуваченого.

-При цьому судом було роз`яснено, що в цьому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку ці обставини, які не досліджувалися. У відповідності до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 не оспорює пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст.185 КК України.

-Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

-Також відповідно до п.6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

-Враховуючи покази обвинуваченого, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд знаходить, що в діях ОСОБА_3 вбачається склад інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

-Вина обвинуваченого у скоєному доведена в повному обсязі.

-Його дії правильно кваліфіковані за частиною першою статті 357 КК України, як викраденняофіційних документів, вчинене з корисливих мотивів; за частиною четвертою ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Призначення покарання

-При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст.65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

-Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є проступком(ч.1 ст.357 КК України) та тяжким злочином (ч.4 ст.185 КК України).

-Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до статті 66 КК суд визнає, щире каяття (п.1 ч.1 ст.66 КК України) та добровільне відшкодування завданих збитків (п.2 ч.1 ст.66 КК України).

-При цьому, судом враховується, що щире каяття ОСОБА_3 проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись, і відшкодував завдану його діями шкоду.

-Суд визнає обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 відповідно до п.13 ч.1 ст. 67 КК України, як вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

-Також суд враховує обставини справи; особу обвинуваченого ОСОБА_3 який раніше не судимий (а.п.60). Відомостей про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності під час судового розгляду прокурором не надано. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.п.67-67), не одружений, осіб які перебувають на утриманні не має, особою з інвалідністю не являється, має постійне місце проживання та має посередню характеристику (а.п.69).

-Враховуючи вищенаведене суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, покарання повинно бути призначено в межах, встановлених у санкціях частин статей, за якими кваліфіковано його дії: за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі; за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

-Оскільки ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені різними частинами статей Особливої частини КК України, за жодне з яких його не було засуджено необхідно застосувати до нього положення частини першої статті 70 КК України і призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень. При цьому, суд вважає за можливе керуватись принципом поглинання менш суворого покарання більш суворим із застосуванням положень п.п. б) п.1 ч.1 ст.72 КК України, а саме виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

-Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає.

-Разом з тим, зваживши на особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, думку потерпілого, який просив суд суворо не карати обвинуваченого, а також відповідно до ст.75 КК України, суд приймає рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки вважає, що його виправлення можливо без відбуття покарання у вигляді позбавлення волі. Суд також призначає певні обов`язки які передбачені ст.76 КК України і виконання яких буде необхідною складовою покарання для обвинуваченого.

Мотиви ухвалення інших рішень, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку

-Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

-Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

-Стосовно ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні запобіжний захід обрано не було. Підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.

-Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

-Процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 124, 370, 371, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити покарання:

-за частиною 1 статті 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

-за частиною 4 статті 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

2.На підставі ч.1 ст.70 ККУкраїни, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим з призначених покарань, за правилами п.п.б) п.1 ч.1 ст.72 КК України, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

3.Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, та поклавши на ОСОБА_3 , передбачені п.п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

4.Стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід не обирати.

5.Цивільний позов потерпілим не заявлено.

6.Процесуальні витрати по справі відсутні.

7.Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

8.Речові докази:

9. грошові кошти, кількістю 17 штук, номінали купюр по 1000 грн, в загальній сумі 17000 грн, визнані у якості речового доказу у даному кримінальному провадженні та повернуті потерпілому ОСОБА_6 , під схоронну розписку - залишити у його користуванні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Сторони кримінального провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_1