Справа № 146/363/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2023 р. смт. Томашпіль Вінницької області

Томашпільський районний суд Вінницької області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілої, адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000016 від 15 березня 2023 року на підставі обвинувального акта по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Новогригорівка, Генічеського району, Херсонської області, українки, громадянки України, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, освіта середня, потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС, депутатом та учасником АТО не являється, жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

14 березня 2023 року біля 15 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , під час раптово виниклої словесної суперечки з ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень нанесла один удар дерев`яною палицею по ліктю лівої руки останньої, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді синця лівого ліктьового суглоба, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вчинене ОСОБА_4 суспільно небезпечне винне діяння суд кваліфікує за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому їй обвинуваченні визнала повністю, щиро розкаялася у скоєному, зобов`язується в подальшому не вчиняти подібного, і вважає, як і інші учасники судового процесу за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись її допитом, допитом потерпілої ОСОБА_5 та свідка.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню, визначити допитом обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , свідка, а також оглядом характеризуючих даних щодо особи обвинуваченої, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

По суті пред`явленого обвинувачення обвинувачена ОСОБА_4 суду пояснила наступне. В березні 2023 року точної дати не пам`ятає, приблизно після обіду вона прийшла додому і свекруха повідомила їй, що потерпіла ОСОБА_5 казала їй, що мати обвинуваченої крала картоплю в якоїсь жінки. Прийнявши це як образу в адресу матері обвинувачена відразу пішла додому до потерпілої для з`ясування відносин з приводу наклепу на її матір. Зайшовши на подвір`я де був чоловік потерпілої, вона попросила викликати її надвір. Коли потерпіла вийшла надвір, ОСОБА_4 відразу запитала навіщо остання таке казала про її матір і чи бачила вона даний факт. Коли потерпіла відповіла, що бачила це все сама, тоді обвинувачена палицею, яку взяла біля воріт, нанесла один удар по руці потерпілої після чого чоловік ОСОБА_5 відвів її в сторону, а в обвинуваченої забрав палицю та вивів її за ворота свого домогосподарства. Більше ніяких тілесних ушкоджень вона потерпілій не наносила і пішла додому.

Цивільний позов не визнає, оскільки вважає, що ніяких збитків потерпілій не спричинено, оскільки хвороби на які потерпіла посилається, в останньої досить давно та не спричинені ударом палкою.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позицій.

Потерпіла ОСОБА_5 підтвердила суду обставини вчинення кримінального правопорушення викладені в обвинувальному акті, пояснила, що у березні 2023 року на її подвір`я зайшла обвинувачена, взяла біля хвіртки дерев`яну палицю в руку і сказала, що буде рахувати їй всі кісточки та запитала, чи бачила вона як мати обвинуваченої крала в когось картоплю і навіщо вона здійснює наклеп.

Коли потерпіла відповіла, що бачила на власні очі як її мати разом із співмешканцем та обвинуваченою йшли з мішками від домогосподарства жительки с.Липівка, яка розповіла про крадіжку картоплі з її будинку, обвинувачена нанесла їй один удар по руці в область ліктя. Далі з будинку вийшов чоловік ОСОБА_5 , який вихопив з рук обвинуваченої палицю та викинув під виноград, а саму ОСОБА_4 вивів за ворота.

Щодо міри покарання потерпіла та представник потерпілої просили обрати покарання у виді штрафу.

Щодо цивільного позову пояснила, що моральне страждання виразилося в тому, що від удару палицею в неї тривалий час боліла рука, а від болі руки боліли інші частини тіла і їй довелося довгий час лікуватися, а саме робила сама собі уколи та приймала інші ліки.

Свідок ОСОБА_7 , в судовому засіданні повідомив, що в той день, лежав в своєму будинку на дивані і дивився телевізор, коли почув якийсь крик. Він відразу вийшов на вулицю і побачив біля воріт ОСОБА_4 . Побачивши в неї в руках палицю, він відібрав та викинув її, а ОСОБА_4 вивів за ворота. Після чого ОСОБА_4 знову забралася на подвір`я та вхопила знов ту палицю, однак він зміг забрати її і вивів обвинувачену за ворота.

Дружину приблизно два тижні після того боліла рука і вона не могла нею фізично робити. Про що була розмова між дружиною та обвинуваченою він не чув.

Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою, є належними та допустимими, заслухавши пояснення обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 та свідка, суд приходить до висновку, що інкриміноване обвинуваченій ОСОБА_4 кримінальне правопорушення мало місце за встановлених обставин, остання винна у його вчиненні та підлягає покаранню в межах санкції відповідної статті.

Мотиви призначення покарання.

Згідно ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З врахуванням роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

За загальним правилом, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. (ч.2 ст. 4 КК України).

Відповідно до ст.8 ч.1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Пом`якшуючими обставинами, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченої та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обтяжуючих обставин, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченій, у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченої, яка на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, старостинський округ щодо обвинуваченої компрометуючих матеріалів не має, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, думку потерпілої, яка просила призначити покарання у виді штрафу та приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе при призначенні їй покарання у виді штрафу.

При вирішенні судом заявленого потерпілою цивільного позову до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди в сумі 95000 гривень та судових витрат, суд виходить з наступного.

У відповідності до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 cт. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Потерпіла ОСОБА_5 просить стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на її користь 95000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Також позивачем вказано, що розмір гонорару адвоката становить 60000 гривень.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Суд вважає доведеним наявність моральної шкоди завданої потерпілій, оскільки вона зазнала моральних страждань, однак розмір моральної шкоди, яку просить стягнути потерпіла з обвинуваченої є завищеним.

Так, судом встановлено наявність причинного зв`язку між спричиненням ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, що мало місце 14.03.2023 та ушкодженнями легкої тяжкості ОСОБА_5 , які заподіяли цілком природні моральні страждання, що негативно вплинули на її фізичний та психічний стан, вимагали додаткових зусиль для організації життя потерпілої.

При цьому, суд приходить до висновку, що незважаючи на те, що моральна шкода заподіяна потерпілій має місце, але її розмір повинен бути істотно зменшений, з урахуванням ступеня вини та поведінки обвинуваченої, яка завдала потерпілій легкі тілесні ушкодження.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, вік потерпілої, ступінь моральних страждань та переживань ОСОБА_5 , яких вона зазнала у зв`язку зі завданням їй тілесних ушкоджень, лікуванням внаслідок протиправних дій з боку ОСОБА_4 , а саме те, що потерпіла була позбавлена можливості вести звичайний спосіб життя, втратила душевну рівновагу і спокій, у потерпілої наступили вимушені зміни у її життєвих стосунках і, що необхідний час та зусилля на відновлення попереднього стану, а тому, виходячи із вимог розумності, справедливості та співмірності, суд приходить до висновку, що заявлена позивачем сума на відшкодування моральної шкоди у розмірі 95 000,00 грн. є необґрунтованою та розмір моральної шкоди, яка підлягає до відшкодування обвинуваченою ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 слід визначити в сумі 7000,00 грн., що буде достатнім для компенсації завданої потерпілій моральної шкоди.

У зв`язку з вищевикладеним суд приходить до висновку про часткове задоволення цивільного позову про стягнення моральної шкоди.

При вирішенні цивільного позову судом враховано правову позицію Верховного Суду викладену в постанові по справі № 344/10730/15-ц від 14.02.2018 р., відповідно до якої право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована, суд не вправі відмовити в такому позові з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

В п. 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). З п. 22 вказаної постанови вбачається, що у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Також, у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Враховуючи вищевказане, дослідивши надані представником потерпілої докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, беручи до уваги заперечення обвинуваченої, з урахуванням фактичних обставин справи та наданих доказів, враховуючи складність справи, значення її для сторін, виходячи з принципу співрозмірності, а також доведеного обсягу та характеру виконаних адвокатом робіт, час, витрачений адвокатом на виконання робіт, та обсяг наданих адвокатом послуг, а саме щодо підготування позовної заяви та долучених до неї доказів, представництва потерпілої, з урахуванням вимог розумності та справедливості, критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також зважаючи на часткове задоволення позову, суд приходить до висновку, що з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 підлягають стягненню 10000 грн. судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно квитанції про сплату № 35633 від 03.05.2023 ОСОБА_5 сплачено 1073,60 грн. судового збору за подання позову.

Водночас відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду від 16.08.2021 у справі № 644/7193/17 цивільні позивачі у кримінальних провадженнях звільняються від сплати судового збору за подання позовів про відшкодування будь-якої шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення, незалежно від об`єкта посягань, що також узгоджується з практикою Верховного Суду (див. судові рішення у справах № 619/1425/15-к, № 462/5779/15-к, № 713/1275/16-к, № 750/12591/18, № 740/5507/14). У зв`язку з цим судовий збір, сплачений потерпілою, підлягає поверненню їй.

Таким чином, судовий збір сплачений ОСОБА_5 необхідно повернути.

Інші витрати у кримінальному провадженні та речові докази відсутні.

Підстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 7000 грн. (сім тисяч гривень) моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. (десять тисяч гривень).

Повернути ОСОБА_5 судовий збір сплачений за квитанцією № 35633 від 03.05.2023 у сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок)

В умовах дії воєнного стану відповідно до ч.15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Згідно ст.ст. 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1