Провадження № 1-кп/761/2206/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000548 від 26.08.2022, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Приморське Новоазовського району Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :

До Шевченківського районного суду м. Києва 21 вересня 2022 року надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Ухвалою від 22 вересня 2022 року вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні оголосила письмове клопотання, в якому просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні у порядку спеціального судового провадження. Наголошувала, що обвинувачений постійно проживає на території тимчасово окупованої частини Донецької області, також до клопотання долучила документи на підтвердження того, що обвинуваченому відомо про кримінальне провадження щодо нього.

Захисник ОСОБА_5 не заперечував проти призначення судового розгляду у кримінальному провадженні, мотивувавши це тим, що він не мав змоги узгодити правову позицію із своїм підзахисним. Клопотань не заявляв.

Обвинувачений ОСОБА_2 в судове засідання на неодноразові виклики, здійснені у порядку, передбаченому ч.3 ст. 323 КПК України, не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомляв.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до рішення Верховного Суду від 20 березня 2023 року, дане кримінальне провадження відповідно до ст.ст. 32, 33, 615 КПК України підсудне Шевченківському районному суду м. Києва.

Обвинувальний акт складено у відповідності до положень КПК України, підстав для прийняття рішень, передбачених п.1-4 ч.3 ст. 314 КПК України судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, а тому суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Як встановлено в судовому засіданні, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000548 від 26.08.2022 за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, здійснювалось в порядку спеціального досудового розслідування

Водночас, згідно ч. 3 ст. 323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

При цьому, відповідно до положень ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень глави 24-1 КПК України у кримінальному провадженні щодо злочинів, окрім інших, передбачених і статтею 111-1 КК України.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що обвинувачений проживає у с. Приморське Новоазовського району Донецької області, та здійснював свою злочинну діяльність, яка інкримінується останньому, в місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області, при цьому, відповідно до актуального, станом на день проведення підготовчого судового засідання, Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами), вся територія Кальміуського району Донецької області є тимчасово окупованою з 07.04.2014 року, а територія Маріупольського району Донецької області у повному обсязі була тимчасово окупована 05.03.2022 року.

У справі SEJDOVIC v. Italy (№ 56581/00) ЄСПЛ вирішив, що у випадках, коли обвинувачена у вчиненні кримінального правопорушення особа не була особисто повідомлена, то лише з її статусу втікача (latitante), обґрунтованого презумпцією з недостатньою фактологічною основою, не можна зробити висновок про те, що така особа відмовилася від свого права з`явитися до суду або захищати себе (див. Colozza, цит. в цій справі, § 28). ЄСПЛ також мав нагоду зазначити, що перш ніж стверджувати про те, що обвинувачений імпліцитно, своєю поведінкою, відмовився від важливого права, передбаченого статтею 6 Конвенції, необхідно продемонструвати, що він міг би розумно передбачити наслідки своєї поведінки (див. Jones, цит. в цій справі) (пункт 87 рішення).

В контексті надання оцінки вказаному питанню, судом враховуються і правові позиції, наведені у рішеннях Європейського суду з прав людини.

Зокрема у рішенні ЄСПЛ у справі SOMOGYI v. Italy (N 67972/01), Високий Суд зазначив, що з урахуванням важливого місця права на справедливий суд у демократичному суспільстві (див., серед інших справ, Delcourt v. Belgium, рішення від 17 січня 1970 року, Series A no. 11, pp. 14 - 15, § 25 in fine) стаття 6 Конвенції покладає на кожен національний суд обов`язок перевіряти, чи мав обвинувачений можливість бути поінформованим / ознайомленим із провадженням щодо нього, коли, як і в цій справі це оскаржується з підстав, які відразу не видаються явно необґрунтованими.

Водночас, межі такого обов`язку, на думку суду необхідно визначати аналізуючи у сукупності положення як національного законодавства так і міжнародних стандартів прав людини, встановлених, зокрема, і ЄСПЛ.

У своїй практиці ЄСПЛ наголошує на тому, що інформування особи про порушене щодо неї обвинувачення є правовим актом такої важливості, що воно має здійснюватися згідно з вимогами матеріального та процесуального права, здатними гарантувати ефективне здійснення обвинуваченим своїх прав, про що, зокрема, свідчить підпункт (a) пункту 3 статті 6 Конвенції; розпливчастого та неофіційного повідомлення недостатньо (див. T. v. Italy, цит. в цій справі, p. 42, § 28) (пункт 75 рішення).

Як вбачається зі змісту клопотання прокурора про розгляд даного обвинувального акту в порядку спеціального судового розгляду та долучених до нього додатків, на стадії досудового розслідування таких вимог було дотримано органом досудового розслідування, що свідчить про обізнаність обвинуваченого із самим фактом здійснення щодо нього кримінального провадження та суті пред`явлених ОСОБА_2 звинувачень.

Встановлено, що стороною обвинувачення вживались вичерпні дії задля повідомлення ОСОБА_2 про зміст повідомлення про підозру, а також неодноразово викликався для проведення з ним процесуальних та слідчих (розшукових) дій на стадії досудового розслідування, зокрема і шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження після оголошення останнього в розшук. Більш того, слідчий намагався вжити всіх можливих заходів для повідомлення особі про здійснення щодо ОСОБА_2 кримінального провадження, зокрема і вчиняв спроби направити ОСОБА_2 процесуальні документи за допомогою месенджерів «Telegram» та «WhatsApp», разом з тим, зі змісту долучених матеріалів вбачається, що під час досудового розслідування було виявлено, що ОСОБА_2 такими застосунками не користується.

05.08.2022 року постановою старшого слідчого Третього слідчого відділу ТУ ДБР в м. Києві підозрюваний ОСОБА_2 був оголошений у розшук.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.08.2022 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно підозрюваного ОСОБА_2 .

Таким чином, суд вважає, що стороною обвинувачення здійснені всі можливі, передбачені законом, заходи щодо дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя, ОСОБА_2 поза розумним сумнівом, мав усі очікувані за таких обставин можливості дізнатись, що проти нього розпочато кримінальне провадження, та суть пред`явлених звинувачень.

Водночас, на етапі судового розгляду, судом зі свого боку також вживаються вичерпні заходи для повідомлення обвинуваченого про кожне судове засідання у рамках цього кримінального провадження, в межах повноважень, наданих суду чинним КПК України, зокрема повістки про виклик публікуються у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду. Крім того, додатково судом направляються повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_2 і до Офісу Генерального прокурора для публікації на відповідному сайті.

Відповідно до положень ст. 323 КПК України з моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

При цьому, судом враховується і послідовна правова позиція Верховного Суду викладена зокрема і в рішенні від 10 березня 2020 року у справі 242/3982/16-к, відповідно до якої у разі, якщо відповідні повістки публікувалися у засобах масової інформації загальнодержавного значення та на інтернет-порталі судової влади, обвинувачений вважається таким, що мав можливість отримувати інформацію щодо часу і місця судового розгляду кримінального провадження, а тому мав можливість взяти участь у судовому розгляді кримінального провадження як особисто, так і шляхом залучення захисника за власним вибором, якщо б мав таке бажання. Такий висновок Верховного Суду є усталеним, що вбачається і з подальших рішень Верховного Суду, зокрема у справі 759/7443/17 від 27.10.2021 та в справі №461/4987/16-к від 25.01.2021.

Отже судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 повідомлявся про підозру, а також викликався до слідчого, прокурора та до суду у встановлений законом спосіб, однак ні до слідчого, прокурора, ні до суду не з`являвся, жодних клопотань, заяв, скарг не подавав.

Шляхом системного тлумачення норм відповідного національного законодавства, зокрема положень чинного КПК України, зокрема положень ст. 323 КПК України, в сукупності із вищезазначеними стандартами ЕСПЛ, щодо інформування особи згідно з вимогами чинного, зокрема і процесуального права, суд, виконуючи свій обов`язок перевірити, чи мав обвинувачений можливість бути поінформованим / ознайомленим із провадженням щодо нього, вважає, що ОСОБА_2 обізнаний із суттю висунутих йому звинувачень, водночас він також належним чином повідомлений як про загальний факт здійснення щодо нього судового провадження в рамках даного кримінального провадження, так і про час та дату конкретних судових засідань, що відбуваються в рамках цього судового провадження.

Як визначено ч. 5 ст. 139 КПК України, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Враховуючи наявні в кримінальному провадженні дані, суд вважає, що ОСОБА_6 відомо про здійснення відносно нього кримінального провадження, він тривалий час переховується від слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перебуває на тимчасово окупованій території України, отже наявні підстави для здійснення щодо обвинуваченого ОСОБА_2 спеціального судового провадження (in absentia).

Судовий розгляд з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження необхідно проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

В судове засідання необхідно викликати наступних осіб: прокурора, захисника та обвинуваченого. Повідомити обвинуваченого про судовий розгляд кримінального провадження в порядку ст. 297-5, 323 КПК України.

Враховуючи, що захисником обвинуваченого не заявлено клопотання про здійснення кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів, суд, керуючись положеннями ч. 2 ст. 31 КПК України, дійшов висновку про необхідність здійснення кримінального провадження в суді першої інстанції суддею одноособово.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314-316, 323 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, на 10 годину 30 хвилин 23 листопада 2023 року, про що повідомити зацікавлених осіб.

Клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження - задовольнити.

Здійснювати спеціальне судове провадження стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Судовий розгляд здійснювати суддею одноособово.

Викликати для участі у судовому засіданні прокурора, захисника та обвинуваченого. Повідомити обвинуваченого про судовий розгляд кримінального провадження в порядку ст. 297-5, 323 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1