Справа № 740/7713/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/50/24
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

25 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

захисника адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

прокурора ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові, одночасно в режимі відеоконференції з Ніжинським міськрайонним судом, апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 січня 2024 року про тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці та мешканці АДРЕСА_1 , громадянці України, не працюючій, не одруженій, в силу ст. 89 КК України не судимій, обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16 березня 2024 року, з визначенням розміру застави в сумі 242 240 гривень.

Задовольняючи подання, слідчий суддя вказав на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що з урахуванням тяжкості можливого покарання в співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою підозрюваної, дають підстави вважати, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання ОСОБА_8 покладених на неї процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою ОСОБА_8 обрати більш м`який вид запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту за місцем проживання, що з огляду на дані про особу підозрюваної, яка є особою молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, проживає з батьками, її батько має інвалідність першої групи, вона має двох малолітніх дітей, які хоча і не проживають з нею, але вона надає їм допомогу, на даний час вона намагається пройти курс лікування від наркозалежності, визнає свою провину в тому, що передала пакунки з наркотичною речовиною, але запевняє, що ця особа її провокувала своїми неодноразовими наполегливими пропозиціями, що гарантуватиме виконання нею на час досудового розслідування процесуальних обов`язків та зможе повною мірою запобігти ризику її переховування.

Вказує на те, що тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та наявність обґрунтованої підозри в скоєнні такого кримінального правопорушення, не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу, адже ОСОБА_8 має постійне місце проживання, родину і буде прибувати до слідчого за першим викликом.

У судовому засіданні прокурор та слідчий не надали доказів щодо наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків з урахуванням того, що небезпека переховування підозрюваного не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин, а ризик того, що підозрюваний може перешкодити належному проведенню судового розгляду не повинен прийматися абстрактно, а повинен бути підтверджений фактичними доказами.

Своє рішення про неможливість застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу слідчий суддя не обґрунтував.

Його підзахисна запевнила суд, що буде з`являтися за першим викликом до слідчого і прокурора, буде виконувати всі вимоги органів досудового розслідування. Мати підозрюваної не заперечувала, щоб її донька проживала в належній їй на праві власності квартирі на час дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Наголошує на тому, що в даному провадженні суд першої інстанції проігнорував практику Європейського суду з прав людини при розгляді аналогічних справ та прийняв рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 без належних на те підстав.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив обрати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, звернув увагу на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , та обставини його вчинення, особу підозрюваної, яка вживає психотропні речовини, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, 11 жовтня 2023 року СВ Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001413 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, з метою подальшого збуту, незаконно придбала особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено-PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пантан-1-он) та стала її зберігати за місцем свого постійного проживання в АДРЕСА_1 .

14 листопада 2023 року, близько 15 год. 18 хв., ОСОБА_8 в АДРЕСА_2 , умисно, з корисливого мотиву, за грошові кошти в сумі 1 000 грн. незаконно збула ОСОБА_9 (особа зі зміненими анкетними даними), який був залучений для проведення оперативної закупки, кристалоподібну речовину, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовинуPVP, масою 0,1635 г.

15 січня 2024 року, близько 11 год. 46 хв. ОСОБА_8 в АДРЕСА_3 , умисно, з корисливого мотиву, за грошові кошти в сумі 700 грн. повторно, незаконно збула ОСОБА_9 (особа зі зміненими анкетними даними), який був залучений для проведення оперативної закупки, кристалоподібну речовину, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину-PVP.

15 січня 2024 року в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, була затримана ОСОБА_8 та наступного дня їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення. На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення, як помилково вважає сторона захисту. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи та долучені копії матеріалів свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для застосування запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів кримінального та судового проваджень вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення, вчиненого з корисливих мотивів (з метою збуту), яке відноситься до категорії тяжких, за яке передбачено покарання до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, отже розуміючи невідворотність та тяжкість можливого покарання підозрювана може ухилитися від явки до слідчого та суду.

Наявність зареєстрованого місця проживання та двох малолітніх дітей, які проживають окремо від підозрюваної, не є підставою яка гарантує належне виконання ОСОБА_8 покладених на неї обов`язків, з огляду на те, що остання офіційно не працює, сама вживає психотропні речовини, при цьому на задоволення цих потреб потребує грошових коштів, що свідчить про реальність заявленого ризику про продовження злочинної діяльності, а також ризику перешкоджання проведенню досудового розслідування, оскільки на даному етапі досудового розслідування не всі обставини, які підлягають доведенню, встановлені, як і не встановлене коло осіб, які можуть бути причетні до незаконної діяльності щодо збуту наркотичних засобів.

Твердження захисника про те, що підозрювана має двох малолітніх дітей, яким допомагає, не приймаються до уваги, оскільки захисником не надано доказів того, яким чином ОСОБА_8 , яка не працює та не має джерела прибутку може допомагати своїм дітям, які проживають не з нею, хоча вона і не позбавлена батьківських прав. При цьому, підозрювана значні грошові кошти витрачає на придбання психотропних речовин, які сама вживає два рази на тиждень.

Вказівка захисника про те, що ОСОБА_8 намагається пройти курс лікування від наркоманії є необґрунтованою, адже в судовому засіданні суду першої інстанції підозрювана повідомила, що останній раз вживала психотропні речовини 15 лютого 2024 року, тобто в день, коли вона була затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення. Отже, висловлений намір пройти курс лікування розцінюється, як намагання уникнути обрання більш тяжкого запобіжного заходу, а не як дійсно намір вилікуватись від згубної залежності.

До того ж, ОСОБА_8 раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, хоча її судимість є погашеною, але збуваючи психотропну речовину іншій особі вона чітко розуміла наслідки своїх дій, тим більше, що епізод збуту був не єдиним, а тому не може розцінюватись, як випадковий.

На даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що встановлені обставини дійсно викликають підозру в тому, що ОСОБА_8 дотримуватиметься належної процесуальної поведінки та утворюють реальні ризики, про які вказали як слідчий у своєму клопотанні, так і прокурор у судовому засіданні, з чим погодився слідчий суддя та погоджується колегія суддів.

Отже, усі наведені захисником обставини були враховані слідчим суддею, але вони не спростовують тих встановлених обставин та даних про особу підозрюваної, які ставлять під сумнів виконання ОСОБА_8 всіх покладених на неї процесуальних обов`язків при обранні більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до пункту 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого умисного кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним обігом психотропних речовин, саме в цьому полягає суспільний інтерес, що виправдовує відповідний відступ.

Отже, як слідчим у поданні, так і слідчим суддею в ухвалі, правильно названі та враховані наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також вірно оцінені в сукупності усі обставини, на підставі яких був обраний запобіжний захід, особливо з врахуванням особи підозрюваного та його процесуальної поведінки, що узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини.

Тим більше, судом прийнято рішення про визначення суми застави, сплативши яку ОСОБА_8 буде звільнена з під варти, а визначена слідчим суддею сума буде здатна гарантувати виконання покладених на підозрювану процесуальних обов`язків та дотримання нею належної процесуальної поведінки.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 січня 2024 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13