ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001054, №0000102 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Павлоград Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

10 червня 2008 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до обмеження волі на строк 4 роки. Звільнений 12 травня 2012 року за відбуттям покарання;

06 грудня 2012 року Акімовським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць. Звільнений 29 березня 2016 року за відбуттям строку покарання;

21 червня 2017 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до обмеження волі на 5 років. Звільнений 19 травня 2021 року за відбуттям строку покарання;

03 грудня 2021 року вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2022 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України та призначено йому покарання: за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання призначеного за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2021 року, до покарання призначеного за новим вироком, призначено остаточне покарання ОСОБА_8 у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна. Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з дня затримання, а саме з 29 січня 2022 року. Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою. Вирішено питання щодо накладених арештів, речових доказів та щодо розподілу судових витрат.

Як встановлено судом, ОСОБА_8 , в період часу з 10 грудня 2021 року по 10:00 годину 14 грудня 2021 року, знаходився біля території домоволодіння АДРЕСА_1 , де у нього виник злочинний умисел направлений на таємне повторне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись в тому, що його дії є таємними, та їх ніхто не бачить, в період часу з 10.12.2021 року по 10.00 год. 14 грудня 2021 року через не зачинену хвіртку проник на територію домоволодіння АДРЕСА_1 . Далі через не зачинені вхідні двері проник до веранди вказаного будинку, звідки таємно, повторно викрав електропилу марки «Grunhelm GES18-35B», яка належить ОСОБА_9 , вартістю 1136,61 грн.

Після чого, продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , переконавшись в тому, що його дії є таємними, та їх ніхто не бачить, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_1 , шляхом підбору ключа проник до гаражу, де з автомобіля марки «Славута» державний номерний знак НОМЕР_1 , таємно, повторно викрав автомобільний компресор марки «Ураган «КА-У12040» та металеві ключі у кількості 20 штук, які належать ОСОБА_9 , вартістю 153,44 грн.

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 з викраденим майном з місця події зник, завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1290,05 грн.

Крім того, 28 січня 2022 року приблизно о 14:30 ОСОБА_8 знаходився на селищі «СОСНІВКА» в м. Павлоград, Дніпропетровської області. Проходячи повз будинок АДРЕСА_2 , згадав, що за вказаною адресою проживає його знайомий ОСОБА_10 , який отримує пенсію та працює, тобто має стабільний дохід, а отже має грошові кошти. У зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, відсутністю грошових коштів та постійного місця роботи у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, що перебувають у володінні ОСОБА_10 з метою їх заволодіння, із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я, поєднаний із проникненням у житло.

Після чого ОСОБА_8 28 січня 2022 року о 15 год. 05 хв. достовірно знаючи, що у ОСОБА_10 зберігається певна сума грошових коштів та достовірно розуміючи, що буд. АДРЕСА_2 є жилим приміщенням і до нього не мають вільний доступ сторонні особи, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом незаконного збагачення за рахунок чужого майна, з метою особистої наживи, маючи корисливий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, зайшов на територію вищевказаного домоволодіння та підійшов до будинку. Надалі ОСОБА_8 , перебуваючи біля вхідних дверей до будинку, які на той момент не були замкнені, відчинив їх та зайшов у середину будинку, а саме коридору, тим самим здійснив проникнення до житла. Перебуваючи в середині будинку, а саме біля спальної кімнати, ОСОБА_8 побачив потерпілу ОСОБА_11 , яка є цивільною дружиною ОСОБА_10 та яка також проживає в указаному будинку. В послідуючому ОСОБА_8 задля реалізації злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_11 та почав вимагати у неї грошові кошти при цьому, розуміючи свою фізичну перевагу над потерпілою, з метою присікання опору зі сторони останньої, штовхнув ОСОБА_11 , внаслідок чого вона не втрималась на ногах та впала на підлогу. В свою чергу ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, з метою залякування потерпілої та отримання від неї грошових коштів, наніс ОСОБА_11 не менше семи ударів кулаками рук в область обличчя та не менше п`яти ударів кулаком правої руки в область грудної клітини. Надалі останній схопив обома руками за шию ОСОБА_11 та почав здавлювати її, тим самим перекриваючи дихання та продовжував вимагати грошові кошти. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, гематом обличчя та шиї, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. На вимагання ОСОБА_8 потерпіла погодилась та передала йому гроші в сумі 200 грн., які ОСОБА_8 забрав собі та продовжив вимагати передати йому ще грошових коштів. ОСОБА_11 , побоюючись за своє життя, почала прямувати до сумки, в якій перебували грошові кошти, в цей час ОСОБА_8 , розуміючи, що в сумці перебуває майно, яке представляє матеріальну цінність, відштовхнув потерпілу в сторону. Скориставшись моментом, в той час, коли ОСОБА_8 відволікся, ОСОБА_11 , схопивши курточку у коридорі будинку, накинула її на себе та вибігла із будинку. Помітивши це, ОСОБА_8 побіг за останньою, але вибігши з території вказаного домоволодіння, не став гнатися за потерпілою, а повернувся до будинку. Зайшовши до приміщення зальної кімнати житлового будинку ОСОБА_8 , розуміючи те, що контроль з боку потерпілої відсутній, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, викрав сумку, яка для потерпілої ОСОБА_11 матеріальної цінності не представляє, в якій перебували грошові кошти в сумі 2400 грн.

В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 2600 грн.

З викраденим майном ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана із проникненням у житло, інше приміщення, та за ч. 3 ст. 187 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (розбій), вчинене із застосуванням фізичного насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднане з проникненням у житло.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Захисник обвинуваченого в своїй апеляційній скарзі просить вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2022 року відносно ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України змінити та перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 186 КК України, призначивши йому покарання в межах санкції даної норми закону у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання призначеного за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2021 року, до покарання призначеного за новим вироком, призначено остаточне покарання ОСОБА_8 у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог захисник обвинуваченого посилається на те, що ОСОБА_8 не вчиняв нападу на потерпілу ОСОБА_11 , а гроші в розмірі 200 грн., викрав відкрито, що підтверджується показами самої потерпілої.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник обвинуваченого та обвинувачений апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги захисника заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги захисника обвинуваченого, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що правові підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 186 КК України відсутні, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України. Оскільки вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2022 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України оскаржується стороною захисту лише стосовно правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 187 КК України, то злочинні суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення в межах цих апеляційних вимог. В іншій частині судове рішення не оскаржується, а тому не є предметом перегляду.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд першої інстанції із дотриманням закладених у зазначеній нормі закону завдань, провів стосовно ОСОБА_8 повний та неупереджений судовий розгляд, вимог кримінального процесуального законодавства України дотримався в повному обсязі.

Так, суд першої інстанції на підтвердження доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України посилався на досліджені в ході судового провадження письмові докази, зокрема на: рапорти помічника чергового ЧЧ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 28 січня 2022 року; протокол прийняття заяви ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення або іншу подію від 28 січня 2022 року; протокол огляду домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 від 28 січня 2022 року; довідку КНП «ПЛІЛ» ПМР №926 від 28 січня 2022 року, згідно якої за результатами обстеження у ОСОБА_11 , було виявлено ЗЧМТ, СГМ, забої, гематоми м`яких тканин шиї, перелом V ребра зліва; протокол проведення слідчого експерименту від 17 лютого 2022 року, за участі потерпілої ОСОБА_11 ; протокол пред`явлення особи для впізнання від 29 січня 2022 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_12 , впізнала ОСОБА_8 , як особу, яка 28 січня 2022 року нанесла їй тілесні ушкодження та заволоділа її майном.

А також на висновки судових експертиз №40 від 16 лютого 2022 року та №54-Д від 22 лютого 2022 року, якими встановлено кількість, локалізації, характер та ступінь тяжкості отриманих потерпілою тілесних ушкодження.

Окрім того, судом в ході судового провадження було допитано потерпілу ОСОБА_11 , яка пояснила, що 28 січня 2022 року вона повернувшись з роботи вирішила відпочити та заснула, однак згодом почула, що хтось ходить по будинку, як виявилось це був обвинувачений ОСОБА_8 , який почав вимагати у неї гроші у сумі 300 гривень, які начебто йому був винен ОСОБА_10 . В подальшому обвинувачений почав застосовувати до неї фізичну силу та вона віддала йому 200 гривень. Потім вона попрямувала до сумки в якій також перебували грошові кошти. Скориставшись моментом коли ОСОБА_8 , відволікся, вона вибігла із будинку та попрямувала за допомогою. На час розгляду справи судом вона претензій до обвинуваченого не має та не матиме в майбутньому, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Дослідивши безпосередньо під час судового провадження вищевказані докази та покази потерпілої ОСОБА_11 , суд першої інстанції дійшов висновку про їх належність і допустимість, та оцінивши їх за своїми внутрішніми переконаннями дійшов висновків про те, що ОСОБА_8 дійсно 28 січня 2022 року проник до буд. АДРЕСА_2 , де з метою отримання грошових коштів, які в подальшому склали загальну суму в розмірі 2600 грн., штовхнув потерпілу ОСОБА_11 , потім наніс їй не менше 7 ударів кулаками рук в область обличчя та не менше 5 ударів кулаком правої руки в область грудної клітини, надалі схопив обома руками за шию та почав здавлювати її, тобто, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (розбій), вчиненого із застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднане з проникненням у житло.

Водночас, в своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого не погоджується із такими висновками суду першої інстанції та вважає, що дії ОСОБА_8 за епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_11 підлягають правовій кваліфікації за ч. 3 ст. 186 КК України, оскільки обвинувачений не бив потерпілу, жодних насильницьких дій до неї не застосовував, а грошові кошти в розмірі 200 грн. викрав відкрито, що підтверджується показами самої потерпілої.

Однак, колегія суддів не погоджується із такими доводами сторони захисту, вважає їх безпідставними, необґрунтованими, спрямованими на уникнення від кримінальної відповідальності за більш тяжкий вчинений злочин та такими, що повністю спростовуються дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами, встановленими обставинами та отриманими показами потерпілої ОСОБА_11 .

Так, із дослідженого судом першої інстанції протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення вбачається, що ОСОБА_11 повідомила співробітникам поліції, що 28 січня 2022 року невідомий чоловік проник до її будинку, почав вимагати від неї грошових коштів, при цьому бив її, погрожував зґвалтуванням, після чого скориставшись тим, що він поліз до її сумки, втекла з місця події.

Надалі, в ході проведення досудового розслідування із потерпілою для встановлення обставин вчинення злочину 17 лютого 2022 року було проведено слідчий експеримент, протокол якого також досліджено судом першої інстанції, в ході якого ОСОБА_11 розповіла та показала співробітникам поліції про події, які мали місце 28 січня 2022 року за адресою її мешкання у квартирі АДРЕСА_3 , зокрема, як обвинувачений вимагав в неї грошові кошти та як застосовував відносно неї фізичне насильство.

Під час судового провадження, судом першої інстанції було допитано потерпілу ОСОБА_11 , яка надала суду першої інстанції аналогічні покази тим, що були надані нею в ході звернення до співробітників поліції із заявою про вчинене кримінальне правопорушення та в ході проведення слідчого експерименту, зокрема, потерпіла підтвердила під час допиту судом першої інстанції факт застосування обвинуваченим щодо неї фізичного насильства з метою отримання грошових коштів.

В свою чергу, факт отримання потерпілою тілесних ушкоджень, їх кількість, характер та локалізація повністю підтвердились в ході судового провадження дослідженими судом першої інстанції довідкою КНП «ПЛІЛ» ПМР №926 від 28 січня 2022 року, згідно якої за результатами обстеження у ОСОБА_11 , було виявлено ЗЧМТ, СГМ, забої, гематоми м`яких тканин шиї, перелом V ребра зліва, а також висновками експертів Павлоградського районного відділення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» №40 від 16 лютого 2022 року та №54-Д від 22 лютого 2022 року, згідно яких у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, гематом обличчя та шиї.

Таким чином, з огляду на викладене, доводи сторони захисту про те, що обвинувачений не застосував відносно потерпілої фізичне насильство, а відтак, і відсутні підстави для кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 187 КК України не знайшли свого обґрунтованого підтвердження в ході апеляційного перегляду оскаржуваного вироку, факт нанесення ОСОБА_8 потерпілій ударів кулаками рук в область обличчя та грудної клітини доведений як наявною в матеріалах справи та дослідженою судом першої інстанції медичною документацією, так і показами самої потерпілої, яка від початку проведення досудового розслідування та в ході судового провадження надавала аналогічні, послідовні та узгоджені між собою покази щодо застосування ОСОБА_8 відносно неї фізичного насильства з метою отримання грошових коштів.

Тож, враховуючи, що при ухваленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального та кримінального процесуального закону України, суд першої інстанції всебічно перевірив обставини кримінального провадження та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 за епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, вмотивувавши своє рішення всебічно дослідженими, оціненими у своїй сукупності з точки зору належності, допустимості й достовірності письмовими доказами та показами потерпілої, колегія суддів вважає, що правові підстави для скасування вироку суду та перекваліфікації дій обвинуваченого на ч. 3 ст. 186 КК України, відсутні.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2022 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим в той самий строк, з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4