№ провадження 1-кс/495/2436/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському клопотання начальника відділення №1 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дивізія Білгород-Дністровського району Одеської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця на посаді бойового медика взводу вогневої підтримки 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат»

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п.п. 1,6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

09.11.2023 начальник відділення №1 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001332 від 09.11.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п.п. 1,6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України.

1 - Виклад обставин, зазначених у клопотанні.

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, на посаді бойового медика взводу вогневої підтримки 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», під час виконання бойового завдання в АДРЕСА_1 , в серпні 2023 року, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, шляхом знаходження на полі бою придбав та зберігав при собі без передбаченого законом дозволу боєприпаси - ручну гранату М-67, яку в подальшому перевіз за місцем свого мешкання до будинку АДРЕСА_1 , де зберігав у шафі, за вказаною адресою.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України за кваліфікуючими ознаками: придбання, носіння, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Далі, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , 09.11.2023 о 13:00 годин, перебуваючи в с. Кулевча Білгород-Дністровського району Одеської області, зустрів автомобіль марки "MERCEDES-BENZ", д/н НОМЕР_2 , в якому перебували ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та н/л ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які займалися збором металобрухту, пуху. Діючи умисно, з метою особистого збагачення направленого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 та н/л ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, під час дії військового стану, запропонував вказаним особам на їх автомобілі проїхати до нього додому за адресою: АДРЕСА_1 . Зайшовши до будинку взяв із шафи ручну гранату М-67, поклав її до кишені куртки після чого вийшов на вулицю де сів у салон автомобіля марки "MERCEDES-BENZ", д/н НОМЕР_2 , та разом з ОСОБА_7 і н/л ОСОБА_8 виїхав за межі с. Кулевча в напрямку с. Сергіївка Білгород-Дністровського району, за проханням ОСОБА_4 .

Перебуваючи на північно-східній околиці с. Сергіївка, на відстані 250 м від населеного пункту ОСОБА_4 попросив зупинити автомобіль, після чого здійснив відкритий напад на потерпілих, під час якого демонстрував бойовим припасом, від`єднав запобіжник та почав вимагати наявні у потерпілих грошові кошти в сумі 4000 грн.

Після цього 09.11.2023, о 13:30 годин, перебуваючи на північно-східній околиці с. Сергіївка Білгород-Дністровського району Одеської області, на відстані 250 м від населеного пункту, у ОСОБА_4 виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_7 і н/л ОСОБА_8 . З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 привів у дію гранату та кинув її у салон автомобіля, де в той час перебували потерпілі, в результаті чого граната випала на землю, під праву передню частину вказаного автомобіля після чого відбувся вибух, та пасажир, який перебував у салоні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав наступні тілесні ушкодження: непроникаюче скрізне міно-вибухове осколкове поранення лівої клубової ділянки.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 1,6 ч. 2 ст. 115 КК України за кваліфікуючими ознаками: замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двох або більше осіб.

Крім цього, 09.11.2023, о 13:30 годин, перебуваючи на північно-східній околиці с. Сергіївка Білгород-Дністровського району Одеської області, на відстані 250 м від населеного пункту, у ОСОБА_4 виник умисел на знищення автомобіля марки "MERCEDES-BENZ", д/н НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_9 , але який перебував у користуванні ОСОБА_7 . З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 привів у дію гранату та кинув її у салон автомобіля, де в той час перебували потерпілі, в результаті чого граната випала на землю, під праву передню частину вказаного автомобіля після чого відбувся вибух, в результаті якого було пошкоджено лобове скло автомобіля, передні праві пасажирські двері та вікно, нижня частина автомобіля.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 К України за кваліфікуючими ознаками: умисне знищення або пошкодження чужого майна вчинене шляхом вибуху.

09.11.2023 підозрюваний ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

10.11.2023 на підставі ст. 276 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, ч. 2 ст. 15, п.п. 1,6 ч. 2 ст. 115 К України, ч. 2 ст. 194 КК України. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу до підозрюваної є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім наявності вказаних ризиків, необхідно врахувати: достатність доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушен ь; ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину та тяжких злочинів, за які передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі; може незаконно впливати на свідків та потерпілих з метою викривлення їх показань; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення перебуваючи на свободі, навіть при покладенні на нього відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України (наприклад з метою впливу чи залякування свідків, потерпілих) , перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може залишити місце проживання, ухилитися від суду, продовжити вчиняти інші протиправні діяння через що застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вказаним ризикам.

Вищевикладене свідчить про неможливість запобігання зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, із врахуванням існуючої практики Європейського суду з прав людини, якою визначено, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного, а також проведення і завершення судового розгляду справи протягом розумного строку, у зв`язку з чим слідчий просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з поміщенням до державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

2 - Доводи сторін.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_10 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просили застосувати більш м`який вид запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, ОСОБА_10 зазначив, що свою вину визнає.

3 - Мотивація суду.

З матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування здійснюється у кримінальному провадженні № 0001332 від 09.11.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п.п. 1,6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку учасників процесу, приходжу до наступного.

Відповідно до положень ст.176 КПК України передбачені такі види запобіжних заходів: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному КПК України.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Згідно зі ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

3.1 - Наявність обґрунтованої підозри.

10.11.2023 на підставі ст. 276 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Дивізія Білгород-Дністровського району Одеської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, військовослужбовцю військової служби за мобілізацією, на посаді бойового медика взводу вогневої підтримки 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень:

- ч. 1 ст. 263 КК України, за ознаками: придбання, носіння, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу;

- ч. 2 ст. 15, п.п. 1,6 ч. 2 ст. 115 К України, за ознаками, замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двох або більше осіб, з корисливих мотивів;

- ч. 2 ст. 194 К України, за ознаками, умисне знищення або пошкодження чужого майна вчинене шляхом вибуху.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події, актом перевірки обєкта на наявність вибухових матеріалів, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , довідкою з медичного закладу щодо отриманих тілесних ушкоджень, копією свідоцтва на ТЗ, протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , поясненням ОСОБА_4 , характеризуючим матеріалом на ОСОБА_4 .

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч.2 ст.177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві немає чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.2 ст.8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя наголошує, що на даному етапі досудового розслідування при вирішенні питання про застосування до підозрюваної особи запобіжного заходу, повноваження слідчого судді обмежуються оцінкою доказів на предмет їх переконливості щодо висновку про можливість вчинення кримінального правопорушення за конкретних обставин та конкретною особою. Отже, на даній стадії мова йде виключно про обґрунтоване припущення.

Очевидних невідповідностей змісту повідомлення про підозру ОСОБА_10 вимогам ст. 277 КПК України у судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення було доведено ознаки можливого складу злочину та зважаючи на викладену мотивацію у попередніх абзацах, можна дійти висновку, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно вчинення ОСОБА_10 дій, що кваліфікуються за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п.п. 1,6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України .

3.2 - Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий чи прокурор.

Слідчий суддя оцінює наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Сторона обвинувачення зазначає, що існують підстави вважати, що підозрюваний може:

3.2.1. Переховуватись від органів досудового розслідування, суду, оскільки підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, тому є підстави вважати, що підозрюваний, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування.

3.2.2. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, адже у кримінальному провадженні наявні речі, щодо яких на теперішній час з об`єктивних обставин не вирішено питання щодо їх належного вилучення та накладення арешту, не встановлені всі обставини кримінального провадження.

3.2.3. Незаконно впливати на потерпілих, оскільки підозрюваному відомі їх анкетні дані та місця проживання, та яких на теперішній час допитано лише на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом підозрюваного, внаслідок психологічного тиску шляхом погроз або вмовляння, можуть змінити показання, або ухилятись від з`явлення для давання показань.

Як зазначено прокурором у судовому засіданні на процесуальні ризики незаконного впливу з боку підозрюваного на потерпілих вказує той факт, що усі вони проживають в одному населеному пункті та потерпілі є його знайомими. У разі знаходження його на волі значно підвищується ризики вчинення фізичного і психічного впливу на вказаних осіб з боку підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, вже пов`язаного зі застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.

При встановленні наявності цього ризику слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто, ризик впливу на потерпілих та інших учасників досудового розслідування існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

3.2.4. Вчинити інше кримінальне правопорушення, так ОСОБА_4 є військовослужбовцем на посаді бойового медика взводу вогневої підтримки 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат» та згідно доповіді оперативного чергового в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_10 самовільно залишив місце служби.

Ймовірність переховування ОСОБА_10 значно зростає, оскільки тяжкість покарання, що йому загрожує в сукупності з обґрунтованістю підозри дають підстави вважати, що він може переховуватися у разі, якщо подальші слідчі дії будуть вказувати на його причетність до зазначеного злочину, з урахуванням усіх обставин слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

Оскільки встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3 ч. 1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що стосовно ОСОБА_10 необхідно застосувати запобіжний захід.

3.3 - Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтовуючи необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 слід зазначити, що особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі підозрюваного та встановленим під час досудового розслідування ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Особиста порука не може бути застосована, також, в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або застави недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, так як підозрюваний ОСОБА_10 знаючи, що він підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування.

За таких обставин, зазначені в клопотанні ризики, а саме впливати на потерпілих, знищити або змінити на свою користь речові докази, переховуватись від органу досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органу досудового розслідування є належно обґрунтованими.

Вирішуючи питання про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, керуючись ч.2 ст.197 КПК України, зазначає, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого з моменту затримання, тобто з 09.11.2023 року.

3.4 - Застосування відносно підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Частиною 3 ст.183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 ст.183 КПК України.

При вирішення питання про визначення розміру застави, слідчий суддя вважає за необхідне скористатись правом, визначеним ч.4 ст.183 КПК України, за змістом якої суд вправі не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_10 вчинено з застосуванням насильства, слідчий суддя користується правом не визначати розмір застави.

З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні матеріалів, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п.п. 1,6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України, а також обставин, що характеризують підозрюваного, зважаючи на вірогідність впливати на потерпілих, переховуватись від органу досудового розслідування слідчий суддя дійшов висновку, що буде доцільним та достатнім для запобігання ризикам кримінального провадження застосувати відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання начальника відділення №1 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_6 , подане в рамках кримінального провадження №0001332 від 09 листопада 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 07.01.2024 включно.

Строк тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_4 вираховувати з моменту затримання, тобто з 09.11.2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1