Суддя ОСОБА_1
Справа № 635/7111/17
Провадження № 1-кп/644/73/23
УХВАЛА

Іменем України

02 листопада 2023 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

представників потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0000867 від 03.11.2015 по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , 1977 року народження, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289; ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146; ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_10 , 1975 року народження, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289; ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146; ч. 2 ст. 364; ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187; ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 382 КК України,

ОСОБА_11 , 1969 року народження, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289; ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146; ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_12 , 1975 року народження, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289; ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 187; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146; ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт, складений у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 у вчиненні низки кримінальних правопорушень у складі злочинної організації.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу, обраного у відношенні його підзахисного, з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби. Клопотання вмотивовано тим, що:

- запобіжний захід у вигляді тримання ОСОБА_10 під вартою було обрано 11.01.2017 і з цього часу він утримується в ДУ «Харківській слідчий ізолятор»;

- у кримінальному провадженні до 13.02.2017 не призначався процесуальний керівник - прокурор, тому усі зібрані до цього часу докази є недопустимими;

- з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України обвинувачений відбув покарання у виді позбавлення волі строком понад десять років;

- відповідно до практики Європейського суду з прав людини тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_12 звернувся до суду з клопотанням про зміну обраного у відношенні нього запобіжного заходу на особисте зобов`язання. Клопотання вмотивовано тим, що: суд не має доказів продовження існування ризиків, які стали підставою для обранні у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; злочинів, у вчинення яких його звинувачують, він не вчиняв; до арешту він мав постійну роботу та заробітну плату; добровільно прибув до Київського районного суду м. Харкова за викликом; відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України він вже відбув 13 років 6 місяців позбавлення волі; він раніше не судимий; під час розгляду справи судом потерпілим та свідкам не погрожував; у зв`язку з військовим станом не може залишити країну.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 за призначенням - адвокат ОСОБА_13 звернувся до суду з заявою про його заміну у кримінальному провадженні, оскільки під час узгодження правової позиції захисту ОСОБА_12 між ним та підзахисним виникли суттєві розбіжності щодо вибраного ним способу захисту.

Вислухавши думку прокурора по заявленим клопотанням, представників потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_8 , вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягають. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного…

Як вбачається з матеріалів судового провадження обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні низки тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень у складі злочинної організації. За вчинення інкримінованих обвинуваченим правопорушень передбачена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Підставою для обрання у відношенні особи запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою є наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, задля продовження дії такого запобіжного заходу встановлення, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу враховується, в тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність його соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців, постійного місця роботи, навчання; репутацію, його майновий стан; наявність судимостей; повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Суд не приймає до уваги посилання обвинувачених та захисника ОСОБА_8 на можливість застосування на теперішній час до обвинувачених положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції, яка передбачала можливість зарахування у відбуття покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі, а на теперішній час обвинувачені винними не визнані та до покарання у виді позбавлення волі не засуджені.

Питання щодо допустимості доказів може бути вирішено судом лише після їх дослідження.

Щодо необхідності застосування практики Європейського суду з прав людини, то слід зазначити, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Матеріали судового провадження свідчать про наявність у кримінальному провадженні ризиків того, що, перебуваючи на волі, обвинувачені ОСОБА_10 і ОСОБА_12 можуть переховуватися від суду та вчинити інші злочини. Обґрунтованість цих ризиків полягає в тому, що після вчинення інкримінованих правопорушень обвинувачені залишали місце їх вчинення, переховувалися від органу досудового розслідування, а також те, що можливість призначення ним покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років може викликати загрозу їх втечі, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії», відповідно до якого «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Крім того, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні декількох епізодів кримінальних правопорушень у складі злочинної організації, були вчинені протягом тривалого часу, що свідчить про стійку суспільно - небезпечну поведінку обвинувачених та їх підвищену небезпеку для суспільства.

На теперішній час встановлення обставин справи та перевірка їх доказами триває, свідки не допитані, документи не досліджені, тому ризик можливого незаконного впливу на свідків з боку обвинувачених продовжує зберігатися.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які стали підставою для обрання та продовження обраних у відношенні обвинувачених запобіжних заходів у виді тримання їх під вартою не перестали існувати і продовжують зберігатися, а саме: існує ризик того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, і застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам і забезпечити судовий розгляд кримінального провадження.

З урахуваннямнеможливості запобігання наявним ризикам шляхом застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання їх під вартою, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для зміни обраних у відношенні обвинувачених запобіжних заходів на більш м`які.

При цьому суд зазначає, що такий запобіжний захід, як тримання обвинувачених під вартою, спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку останніх і дієвість судового розгляду кримінального провадження. При цьому суд виходить, серед іншого, і з того, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , мають такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якого свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до п. п. 3 і 4 частини 2 статті 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокату забороняється займати у справі позицію всупереч волі клієнта, крім випадків, якщо адвокат впевнений у самообмові клієнта, та відмовлятися від надання правничої допомоги, крім випадків, установлених законом.

З поданої захисником ОСОБА_13 заяви про його заміну у кримінальному провадженні вбачається, що він має іншу, ніж обвинувачений позицію щодо способу захисту останнього, у зв`язку з чим фактично відмовляється від здійснення захисту за призначенням обвинуваченого ОСОБА_12 .

На підставі наведеного суд вважає, що подана адвокатом ОСОБА_13 заява про відмову від здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_12 на положеннях Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не ґрунтується, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 177, 178, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу, обраного у відношенні обвинуваченого ОСОБА_10 , на домашній арешт у нічний час доби - відмовити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу, обраного у відношенні нього, на особисте зобов`язання - відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_13 про відмову від здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_12 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3