Справа 749/157/24
Номер провадження 1-кс/749/28/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року м. Сновськ

Слідчий суддя Щорського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сновськ клопотання слідчого СВ ВП № 2 (м. Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000021 від 01.02.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Распопени, Шолданештського району, Республіки Молдови, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, такого, що на утриманні дітей, осіб з обмеженими соціальними можливостями та похилого віку не має, не депутата, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ ВП № 2 (м. Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000021 від 01.02.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання вмотивоване тим, що близько 11 год. 00 хв., 01.02.2024, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у кімнаті № 1 житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, з мотиву ревнощів, маючи прямий умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, тримаючи у правій руці ніж, якого дістав із внутрішньої кишені своєї куртки, знаходячись у положенні стоячи за ОСОБА_8 , який стояв перед кухонним столом у напівзігнутому положенні, завдав останньому один удар в спину, внаслідок чого останньому спричинено тілесне ушкодження у вигляді різано - колотої рани в ділянці лівої лопатки, лівобічний пневмоторакс, гідроторакс.

Слідчим, за погодженням із прокурором, 02.02.2024 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У вчиненні зазначеного злочину підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець с. Распопени, Шолданештського району, Республіки Молдови, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , із повною загальною середньою освітою, не працюючий, не одружений, на утриманні дітей, осіб з обмеженими соціальними можливостями та похилого віку не маючий, не депутат, раніше не судимий.

Як зазначено у клопотанні, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджується наступними доказами: рапортом чергового відділення поліції № 2 (м. Сновськ) Корюківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про вчинене кримінальне правопорушення від 01.02.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 01.02.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 01.02.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 01.02.2024; протоколом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_11 від 01.02.2024; протоколом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_10 від 01.02.2024; протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено ніж з дерев`яною рукояткою, на лезі якого наявна рідина бурого кольору від 01.02.2024; протоколом затримання ОСОБА_4 у порядку ст. 208 КПК України, в ході якого було відібрано зрізи нігтьових пластин з рук та змиви з рук від 01.02.2024; постановою про визнання речовими доказами ножа з дерев`яною рукояткою, на лезі якого наявна рідина бурого кольору, зрізів нігтьових пластин з рук та змиви з рук ОСОБА_4 від 01.02.2024.

За доводами клопотання під час досудового розслідування встановлено наявність наступних ризиків, передбачених, п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тому усвідомлення підозрюваним реальності та суворості покарання у разі доведення його вини може підштовхнути останнього до втечі та, у подальшому, переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оскільки з показань ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які містяться у відповідних протоколах допитів в якості свідків, після удару ножем в спину ОСОБА_8 підозрюваний ОСОБА_4 втік з місця вчинення злочину у невідомому напрямку. Органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 ніде не працює, тобто не встановлена наявність будь-якої стабільної роботи та відповідно доходів від такої, як і взагалі будь-яких інших законних доходів на даний час, необхідних для проживання. Поряд з цим, отримано від Петрівського старостинського округу Сновської міської ради довідку-характеристику на ОСОБА_4 , в якій зазначено, що останній характеризується за місцем проживання негативно, зокрема, вчиняє домашнє насильство стосовно свівмешканки ОСОБА_10 , спілкується з раніше судимими особами а також зловживає спиртними напоями, офіційно ніде не працевлаштований. У ОСОБА_4 відсутні міцні соціальні зв`язки, хоча і співмешкає із ОСОБА_10 нетривалий час (близько 1 року), офіційно з нею не одружений, проживає у її будинку, власних дітей не має.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим що, підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , та потерпілого ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні, з якими підозрюваний, як місцевий житель, наочно знайомий і може підбурювати їх, шляхом умовлянь або погроз до зміни свідчень на його користь, зокрема, для пом`якшення свого процесуального становища та уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_4 є співмешканцем ключового свідка сторони обвинувачення ОСОБА_10 , з якою, як вказано вище, проживає в одному будинку, і зможе, і на думку слідства, буде впливати на неї, в тому числі і шляхом фізичного насильства, з метою пом`якшення свого процесуального становища та уникнення кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_4 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, тобто вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування.

Також, стороною обвинувачення встановлено наявність ризику передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема не з`являтися за викликами до слідчого прокурора, слідчого судді та суду.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється обґрунтовується тим, що у ОСОБА_4 , був умисел заподіяти смерті ОСОБА_8 , що підтверджується показами свідків, так як після нанесення ОСОБА_4 умисного тяжкого тілесного ушкоджень ОСОБА_8 , останній від отриманого тілесного ушкодження залишився живим, та перебуває за місцем свого проживання, ОСОБА_4 знаючи, де ОСОБА_8 проживає, та маючи намір заподіяти смерті ОСОБА_8 , може прийти за місцем проживання останнього та завершити свій умисел.

Крім того, стороною обвинувачення оцінено репутацію підозрюваного, який неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема за вчинення наступних адміністративних правопорушень: передбаченого ст. 173-2 КУпАП від 14.09.2023, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування; передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП від 27.07.2023, розпивання пива, алкогольних напоїв в громадських місцях; передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами, особами в стані алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою яка не має права керування таким транспортним засобом, передбаченого ст. 177 КУпАП від 27.07.2023, придбання самогону та інших міцних напоїв домашнього вироблення; передбаченого ст. 176 КУпАП виготовлення, зберігання самогону та апаратів для його вироблення, що свідчить про те, що ОСОБА_4 на шлях виправлення не стає та продовжує вчиняти правопорушення різних категорій, як кримінальне, у якому він наразі обґрунтовано підозрюється, так і адміністративних.

На думку слідчого, з огляду на викладене, наявні ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вищевказане свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам, шляхом обрання більш м`яких запобіжних заходів.

У клопотанні зазначено, що більш м`які запобіжні заходи обрати не можливо з наступних підстав:

1) запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не забезпечить виконання покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки, як зазначено вище, останній не має сталих соціальних зв`язків у суспільстві, може ухилитися від органів досудового розслідування і суду, а також вчиняти перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема не з`являтися за викликами до слідчого прокурора, слідчого судді та суду.

2) запобіжний захід у виді особистої поруки не можливо обрати, оскільки, не встановлено осіб, яких би орган досудового розслідування і суд розцінювали, як таких, що заслуговують на довіру, окрім того, жодна особа не звернулась до органу досудового розслідування, прокуратури, суду із заявою щодо передачі їй підозрюваного ОСОБА_4 на поруки;

3) запобіжний захід у вигляді застави також не забезпечить покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки ОСОБА_4 не працює, а отже, немає постійного джерела доходів, а також відсутні будь-які заставодавці, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

4) запобіжний захід у вигляді домашнього арешту також не забезпечить покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки ОСОБА_4 буде мати можливість покинути місце свого проживання та мати можливість чинити негативний вплив на свідка ОСОБА_10 , з якого, як вищевказано, він проживає за однією адресою, а також на її близьких осіб, зокрема, дітей, що може призвести до зміни в подальшому їх показів.

За доводами клопотання, запобіжний захід - тримання під вартою у даному випадку є єдиним запобіжним заходом, який може забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, передбаченим п. 1, п. 4, ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання з підстав викладених у ньому.

Захисник підозрюваного у судовому засідання заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати більш м`який запобіжний захід, оскільки стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Суд перевіривши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників судового засідання, дійшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Так, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наявних в наданих суду матеріалах клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за викладених у клопотанні обставин.

З матеріалів клопотання і доводів прокурора в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тому усвідомлення підозрюваним реальності та суворості покарання у разі доведення його вини може підштовхнути останнього до втечі та, у подальшому, переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оскільки з показань ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які містяться у відповідних протоколах допитів в якості свідків, після удару ножем в спину ОСОБА_8 підозрюваний ОСОБА_4 втік з місця вчинення злочину у невідомому напрямку.

Підозрюваний ОСОБА_4 ніде не працює, тобто не встановлена наявність будь-якої стабільної роботи та відповідно доходів від такої, як і взагалі будь-яких інших законних доходів на даний час, необхідних для проживання.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується негативно, зокрема, як такий, що вчиняє домашнє насильство стосовно свівмешканки ОСОБА_10 , спілкується з раніше судимими особами а також зловживає спиртними напоями, офіційно ніде не працевлаштований. У ОСОБА_4 відсутні міцні соціальні зв`язки, хоча і співмешкає із ОСОБА_10 нетривалий час (близько 1 року), офіційно з нею не одружений, проживає у її будинку, власних дітей не має.

Між тим, у судовому засіданні доводи сторони обвинувачення про відсутність у ОСОБА_4 , міцних соціальних зв`язків свого підтвердження не знайшли, оскільки підозрюваний проживає разом із співмешканкою, яка має сімох дітей.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України України органом досудового розслідування обґрунтовується тим що, підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , та потерпілого ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні, з якими підозрюваний, як місцевий житель, наочно знайомий і може підбурювати їх, шляхом умовлянь або погроз до зміни свідчень на його користь, зокрема, для пом`якшення свого процесуального становища та уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_4 , є співмешканцем ключового свідка сторони обвинувачення ОСОБА_10 , з якою, як вказано вище, проживає в одному будинку, і зможе, і на думку слідства, буде впливати на неї, в тому числі і шляхом фізичного насильства, з метою пом`якшення свого процесуального становища та уникнення кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_4 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173 - 2 КУпАП, тобто вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1,2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує аж до моменту безпосереднього отримання судом цих свідчень та дослідження їх судом.

Також, стороною обвинувачення встановлено наявність ризику передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, який обґрунтований тим, що підозрюваний, перебуваючи на волі, матиме можливість перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема не з`являтися за викликами до слідчого прокурора, слідчого судді та суду.

У той же час, на переконання слідчого судді, лише констатація стороною обвинувачення існування певного ризику, припущення про те, що особа може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню: не з`являтися за викликами до слідчого прокурора, слідчого судді та суду, без належного обґрунтування існування такого ризику та без надання стороною обвинувачення доказів, не може свідчити про те, що стороною обвинувачення було належним чином виконано процесуальний обов`язок з доказування існування ризику, як це передбачає ст. 194 КПК України.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється органом досудового розслідування обґрунтовується тим, що у ОСОБА_4 був умисел заподіяти смерті ОСОБА_8 , що підтверджується показами свідків, так як після нанесення ОСОБА_4 умисного тяжкого тілесного ушкоджень ОСОБА_8 , останній від отриманого тілесного ушкодження залишився живим, та перебуває за місцем свого проживання, ОСОБА_4 знаючи, де ОСОБА_8 проживає, та маючи намір заподіяти смерті ОСОБА_8 , може прийти за місцем проживання останнього та завершити свій умисел.

Суд критично ставиться до такого обґрунтування стороною обвинувачення ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_4 мав умисел на убивство потерпілого. Крім того, під час заподіяння удару ножем, підозрюваному, у разі наявності умислу на вбивство, нічого не перешкоджало заподіяти декілька ударів ножем саме з метою заподіяння смерті потерпілому.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, що відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 177 КПК України є підставою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У той же час, злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 не відноситься до переліку кримінальних правопорушень, які передбачені у ч. ч. 6, 8 ст. 176 КПК України.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України» при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Обґрунтовуючи неможливість застосування до підозрюваного домашнього арешту орган досудового розслідування посилається на те, що ОСОБА_4 буде мати можливість покинути місце свого проживання та мати можливість чинити негативний вплив на свідка ОСОБА_10 , з якого він проживає за однією адресою, а також на її близьких осіб, зокрема, дітей, що може призвести до зміни в подальшому їх показів.

З такими доводами сторони обвинувачення погодитися не можна з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів клопотання, місце проживання ОСОБА_4 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . У судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що будинок за вказаною адресою належить йому на праві власності та придатний для проживання у ньому.

Обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_4 перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом за зареєстрованим місцем проживання, яке відмінне від місця проживання свідка ОСОБА_10 , під контролем органу поліції, яке це передбачено у ч. 5 ст. 181 КПК України, буде залишати місце свого проживання та чинитиме вплив на свідка, слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відтак, дослідивши матеріали кримінального провадження та вислухавши доводи прокурора, слідчий суддя бере до ваги те, що підозрюваний на даній стадії досудового розслідування не порушував процесуальні обов`язки, а також відсутні підстави вважати, що обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальний обов`язків та не забезпечить запобігання вищевказаним ризикам, оскільки запобіжний захід до підозрюваного застосовується вперше.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

У відповідності до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Аналіз наведених обставин та вимог закону з урахуванням практики Європейського суду з прав людини дозволяє зробити висновок про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному залишати місце свого проживання цілодобово, на думку слідчого судді застосування домашнього арешту буде достатнім й необхідним заходом забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню певним ризикам, а також достатнім стримуючим засобом від можливого ухилення підозрюваного від правосуддя.

На виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України, на підозрюваного слід покласти наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; не спілкуватися із свідками в цьому кримінальному провадженні, за винятком участі в процесуальних діях в присутності слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Керуючись ст.ст. 176-178,183,193,194,196, КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово строком на 60 діб.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не спілкуватися із свідками в цьому кримінальному провадженні, за винятком участі в процесуальних діях в присутності слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

Строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 визначити до 31.03.2024.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Строк дії ухвали визначити до 31.03.2024 року включно.

Негайно звільнити підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти та доставити до місця проживання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу передати для виконання до ВП №2 Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області, за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 06 лютого 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1