Провадження № 1-кп/127/637/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції між Вінницьким міським судом Вінницької області та Києво-Святошинським районним судом Київської області, клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, ч.3 ст. ст. 206-2, ч.3 ст. 27, ч.3 ст.358, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 358 КК України, відомості про які внесено 27.11.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000408,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою ще на 60 днів, залишивши заставу, визначену ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.05.2023 в тому ж розмірі, а саме в сумі 25 000 000 (двадцять п`ять мільйонів) грн та на тих же підставах. Клопотання мотивує тим, що ризики, які стали підставою для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, продовжують існувати. Підстав для зміни чи скасування обраного запобіжного заходу наразі немає. Прокурор вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам. Письмове клопотання просив долучити до матеріалів кримінального провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити застосований щодо нього запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. Також обвинувачений акцентував увагу суду на тому, що застава у визначеному розмірі є непідйомною для нього.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просила суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою ще на 60 днів. Вважає перелічені прокурором ризики надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Також звертала увагу суду на те, що її підзахисний протягом тривалого часу, а саме з 07.10.2022, безпідставно знаходиться під вартою, а розгляд справи по суті, з вини прокурора, ще навіть не розпочинався. Також зазначила, що дане клопотання і всі попередні клопотання прокурора, з моменту обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, аналогічного змісту, з зазначенням аналогічних підстав. Жодного нового аргументу про доцільність продовження застосованого запобіжного заходу прокурором не наведено. Крім того, зауважила, що визначений ОСОБА_4 розмір застави, що становить 25 000 000 (двадцять п`ять мільйонів) грн, є необґрунтовано завищеним. Прокурором не надано жодних доказів, які б описували майновий стан ОСОБА_4 та його спроможність внесення застави в такому розмірі. Також захисник акцентувала увагу суду на тому, що в клопотанні від 25.01.2024, яке нею було отримане лише 08.02.2024, вказано, що строк застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу закінчується 16.12.2023, а відтак строк дії застосованого запобіжного заходу наразі вже сплинув.

Представник потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ОСОБА_8 підтримав заявлене прокурором клопотання.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вислухавши думки учасників судового провадження з приводу заявленого прокурором клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу з залишенням попередньо визначеного розміру застави, суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання, а також інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Також суд враховує положення п. с) ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» відповідно до якого, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України, суд при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу повинен встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано фактом вчинення тяжкого злочину, оскільки справжні інтереси суспільства, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної у рішенні «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими причинами в сукупності для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 у справі «Волосюк проти України»).

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

В межах даного кримінального провадження 07.10.2022 ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів та визначено заставу в розмірі 41 138 000 (сорок один мільйон сто тридцять вісім тисяч) грн. 10.11.2022 Вінницьким апеляційним судом прийнято рішення про залишення підозрюваного під вартою та зменшено суму застави до 25 000 000 (двадцять п`ять мільйонів) грн. В подальшому обраний обвинуваченому запобіжний захід неодноразово продовжувався. Востаннє 11.12.2023 Вінницьким міським судом Вінницької області до 08.02.2024 включно.

По даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів, за які, в разі доведення його винуватості, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі на певний строк з конфіскацією майна. Тому, на переконання суду, з огляду на наявну інформацію, яка міститься у довідці ВЛК від 23.06.2022 та тимчасовому посвідченні військозобов`язаного ОСОБА_4 за № НОМЕР_1 від 24.06.2022, де зазначено, що останній непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку, існує ризик того, що у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який, ОСОБА_4 може переховуватись від суду з метою уникнення можливого призначеного судом покарання та взагалі покинути територію України.

Також судом враховано можливість обвинуваченого ОСОБА_4 , у разі відсутності дієвого запобіжного заходу, впливати на потерпілих та свідків по даному кримінальному провадженню, з метою зміни останніми показань на його користь.

Крім того, перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні злочини.

Суд акцентує увагу на тому, що однією із цілей продовження обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є зведення до мінімуму можливості ОСОБА_4 контактувати з іншими особами, окрім як у межах, достатніх для забезпечення встановлених законом прав обвинуваченого.

Водночас, враховуючи характер висунутого прокуратурою обвинувачення та тяжкість покарання, на переконання суду, застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, наприклад такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт, не убезпечить в повній мірі від ризику переховування обвинуваченого від суду.

Відтак, запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, неможливо, окрім як шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу виді тримання під вартою з правом внесення застави.

Застава у кримінальному провадженні вважається процесуальним примусом, який застосовується до обвинуваченого та накладає відповідні зобов`язання не тільки на обвинуваченого, а також на іншу особу, яка погодилась внести заставу за обвинуваченого, а саме на заставодавця. Так, застава забезпечує виконання обвинуваченим обов`язків, покладених на нього як процесуальним законом, так і обов`язків, покладених судом, що передбачені пунктами 1-9 частини 5 статті 194 КПК, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

За змістом ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

З огляду на відсутність у суду належних доказів, які б наразі надавали суду можливість оцінити майновий стан обвинуваченого та його спроможність внесення застави у попередньо визначеному розмірі, що становить 25 000 000 (двадцять п`ять мільйонів) грн, суд зазначає наступне.

Обвинувачений ОСОБА_4 перебуває під вартою значний період часу, а саме з 07.10.2022, а розгляд кримінального провадження по суті ще не розпочинався. При цьому, обвинувачений постійно наголошує на тому, що застава у розмірі 25 000 000 (двадцять п`ять мільйонів) грн є непомірною для нього.

Відтак, на переконання суду доцільно зменшити розмір застави, визначеної ОСОБА_4 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.05.2023 та встановити її у розмірі 1 000 000 (один мільйон) грн, залишивши підстави, які визначені ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.05.2023.

На думку суду, застава у розмірі 1 000 000 (один мільйон) грн буде здатна забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 .

Варто зауважити, що при внесенні коштів в якості застави заставодавець має усвідомлювати пов`язані з цим ризики, в тому числі і можливість звернення внесених коштів у дохід держави, адже відповідно до приписів ч.3 ст. 182 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

З огляду на вищезазначене, враховуючи вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою ще на 60 днів, при цьому зі зменшенням розміру застави до 1 000 000 (один мільйон) грн.

Також суд вважає необхідним наголосити на тому, що починаючи з дати надходження кримінального провадження до суду постійне затягування судового розгляду відбувається саме стороною захисту, в зв`язку з чим у суду наразі немає можливості перевірити перелічені прокурором ризики, оскільки письмові докази стороною обвинувачення суду ще не надано.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 178, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою ще на 60 днів, з 08.02.2024 до 07.04.2024 включно.

Зменшити розмір застави, визначеної ОСОБА_4 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.05.2023 та встановити її у розмірі 1 000 000 (один мільйон) грн, залишивши визначені ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.05.2023 підстави.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання та прокурору Вінницької обласної прокуратури для відома.

На ухвалу суду про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Суддя: