Провадження №: 1-кп/755/1482/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" жовтня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002710 від 21.09.2021 за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 362 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кожного окремо, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , кожного з них окремо, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,

ОСОБА_21 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_22

в с т а н о в и в :

у провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № 002710 від 21.09.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України.

Крім того, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2020 року направлено кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування 21 серпня 2021 року за № 0002216 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 362 Кримінального кодексу (далі КК) України, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожного окремо, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 , кожного з них окремо, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України, для вирішення питання про об`єднання з даним кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002710 від 21.09.2021.

У судовому засіданні учасники не заперечували проти об`єднання кримінальних проваджень в одне провадження.

Окрім цього, захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_12 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 на особисте зобов`язання, оскільки станом на теперішній час у кримінальному провадженні № 0002710до ОСОБА_3 застосований з 21.09.2023 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання цілодобово. При цьому, 13.10.2023 у провадженні № 0002216 (справа № 755/12106/23), щодо ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді застави. На думку сторони захисту на сьогодні є всі підстави для зміни запобіжного заходу.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що у разі об`єднання кримінальних проваджень, то потрібно залишити один запобіжний захід.

Обвинувачений підтримав свого захисника.

Інші учасники кримінального провадження не заперечували проти зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 та задоволенню клопотання захисника ОСОБА_12 .

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальні акти, дійшов таких висновків.

Щодо об`єднання кримінальних проваджень

Згідно ч. 1 ст. 334 КПК України матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 217 КПК України у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами).

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 вересня 2021 року за № 0002710 стосується обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України (судове провадження № 1-кп/755/1482/23).

Разом з тим, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 серпня 2021 року за № 0002216 стосується обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 362 Кримінального кодексу (далі КК) України, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожного окремо, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , кожного з них окремо, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України (судове провадження № 1-кп/755/1510/23).

Відтак, у кожному з вказаних кримінальних проваджень обвинуваченими є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а тому об`єднання вказаних вище кримінальних проваджень буде сприяти повному та всебічному судовому розгляду у встановлені законом строки.

У зв`язку із чим обвинувальні акти підлягають об`єднанню: провадження № 1-кп/755/1482/23 із провадженням № 1-кп/755/1510/23 в одне судове провадження.

Щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 .

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. (ч. 1, 2 ст. 331 КПК України)

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. (ч. 1 ст. 194 КПК України)

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Щодо обґрунтованості підозри

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК), а відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom» від 30 серпня 1990 року (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

В цьому випадку, обвинувальний акт перебуває на розгляді в суді.

Наведеного вище достатньо для висновку, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотань, що підозра відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра», зокрема з урахуванням положень п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України.

Щодо наявності ризиків

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам, у той час як підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що він може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення зазначених дій.

Достовірність ризиків може бути встановлена шляхом перевірки відомостей про: 1) наявність документів, які дають змогу виїхати за межі країни; 2) майновий стан особи, який дає змогу існувати в умовах переховування, у тому числі за межами країни; 3) наявність громадянства іншої держави або документів, які дають право тимчасово чи постійно проживати на території іншої країни; 4) наявність членів родини, які проживають на території іншої країни та можуть надати тимчасовий чи постійний притулок; 5) наявність можливості (службове становище, безпосереднє знайомство, родинні зв`язки, матеріальний вплив тощо) впливу на свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні; 6) інші обставини, які вказують на достовірність ризиків, - та повинна оцінюватися з урахуванням конкретних обставин кожного кримінального провадження.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо обвинуваченого.

Наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. А як зазначено в п. 111-112 рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії», обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Щодо ризику переховування від суду, то слід зауважити, що у рішенні ЄСПЛ «Loizidou проти Туреччини» від 18 грудня 1996 року (заява № 15318/89, п. 43, 53), у тому числі йшлося про події, що мали місце на території Республіки Кіпр під час окупації частини її території Туреччиною та судом було прямо зазначено, що норми Конвенції не можуть застосовуватись у відриві від реального стану справ та загального контексту проблеми.

Суд враховує фактичну ситуацію в Україні, а саме те, що з 24 лютого 2022 року, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на території України введений воєнний стан, який триває по цей час.

Введення в країні воєнного стану обумовлено збройною агресією Російської Федерації проти України, розпочатої 20 лютого 2014 року, внаслідок чого частина території України (Автономна Республіка Крим і місто Севастополь) є анексованою, деякі райони Донецької та Луганської областей є тимчасово окупованими, а сама збройна агресія починаючи з 24 лютого 2022 року набула повномасштабного характеру (див. п. 5.1 Рішення КС України від 06.04.2022 № 1-р(ІІ)/2022 у справі № 3-192/2020 (465/20), відповідно, на думку суду, положення КПК України не можуть застосовуватись у відриві від реального стану справ в України та загального контексту проблеми, викликаної збройною агресією РФ.

Підсумовуючи наведене, суд зауважує, що до обставин ризику втечі безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях (див. в т.ч. з цього питання пункт 8 рекомендацій Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, котрі відповідають критеріям офіційних згідно Рішення РС України № 23 від 05 серпня 2022 року).

Також, при вирішенні питання щодо запобіжного заходу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі наявні обставини, зокрема, серед таких обставин підлягає оцінюванню «тяжкість покарання», що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України).

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v Bulgaria» від 26 червня 2001 року (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні по справі «Punzelt v. Czech Republic» від 25 квітня 2000 року (§ 76, заява № 31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Разом з тим, зазначена обставина має враховуватися крізь призму суб`єктивного сприйняття особою можливої загрози настання покарання за вчинення правопорушення, тобто фактично йдеться про ту потенційну загрозу, настання якої може спробувати уникнути обвинувачений. Саме тому, на думку суду, комплексний аналіз суворості можливого покарання має включати не тільки вид і міру санкції, передбаченої КК України, але й інші обставини негативного характеру для особи, яких вона може зазнати не тільки в результаті постановлення обвинувального вироку, але й під час самого розслідування.

Небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від тяжкості можливого покарання з точки зору самої санкції статті КК України, адже її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних чинників, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її незначною, зокрема, треба враховувати характер особи, моральні якості, наявні кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, а також його контакти. В цьому ключі тяжкість є тільки релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Відповідно, забезпечуючи таку оцінку, суд враховує, що обвинуваченому ОСОБА_3 , висунуто обвинувачення у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, одне з яких, відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, що в поєднанні з даними про особу обвинуваченого з`ясованими судом, зокрема, характер, моральні якості, наявні кошти, зв`язки з державою, контакти, вказують на те, що в сукупності ці обставини дають підстави вважати, що серйозність покарання, в даному випадку, є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що він може втекти.

Щодо ризику впливу, то оцінюючи його наявність у кримінальному провадженні, суд виходить з встановленого КПК України порядку отримання показань від потерпілих та свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик впливу зберігається до отримання показань наведених осіб безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Тим самим, не виключена ймовірність того, що обвинувачений, не будучи обмежені у спілкуванні із свідками, потерпілими, яким відомі обставини вчинення злочинів, у якому останній обвинувачується, може здійснювати на них вплив, зокрема, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Відповідно наявність ризику впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Однак, враховуючи той факт, що у даному кримінальному провадженні потерпіла ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_11 неодноразово з`являлись у судове засідання, перебували в одному залі з обвинуваченим, жодного разу не повідомляли суду чи прокурору про здійснення щодо них тиску чи інших заходів впливу, утверджує суд у думці про реальність цього ризику лише щодо свідків.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

Оцінюючи вказаний ризик суд бере до уваги те, що під час судових засідань, які проводились у Дніпровському районному суді м. Києва обвинувачений дотримувався належної процесуальної поведінки. ОСОБА_3 з`являється у судові засідання, не перешкоджає жодним чином їх проведенню, відсутні будь-які маніпуляції чи ухиляння з його боку, а тому не вбачає його наявності.

Щодо ризику вчинення інших кримінальних правопорушень

Як було підтверджено прокурором у судовому засіданні 21.09.2023, у період з 2021 року по 2023 рік не було зафіксовано вчинення ОСОБА_3 інших кримінальних правопорушень, а тому не вбачає його наявності.

Відтак, наявні ризики переховування від суду та впливу на свідків.

Врахування судом обставин відповіднодо ч. 1 ст. 178 КПК України

Суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 178 КПК України, враховує узагальнені відомості щодо обвинуваченогоОСОБА_23 .

Згідно даних обвинувального акта та наданих стороною захисту документів, з`ясовано, що: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є громадянином України (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 03.08.2002 Дарницьким РУ ГУ МВС України в місті Києві), уродженець м. Києва, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є приватним підприємцем,одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей 2007 р.н., 2009 р.н. та 2018 р.н., не судимий.

Разом з тим, суд враховує позитивні характеристики обвинуваченого, надані ДУ «Київський слідчий ізолятор», ТОВ «ДЕЛЬТА-ЩИТ» та Добровольчим формуванням № 7 територіальної оборони м. Києва «Легіон Д», а також надані стороною захисту копії нагород та подяк обвинуваченого.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу

Згідно з ст. 194 КПК наявність ризиків є підставою для застосування запобіжного заходу, а тому визначаючись з тим, який саме запобіжний захід у кримінальному провадженні убезпечить від їх настання, суд ураховує таке.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимогст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 вересня 2021 року за № 0002710, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.09.2023, відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюта застосовано до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , до 21 листопада 2023 року включно та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати в судові засідання на дати та час, призначені судом; не відлучатися з м. Києва без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з іншими обвинуваченими, потерпілими та свідками; здати на зберігання відповідним органам державної влади паспорт для виїзду закордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;носити електронний засіб контролю.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 331 КПК України, суд під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Захисником ОСОБА_12 подано клопотання саме про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання ОСОБА_3 .

Відтак суд приходить до висновку, що наразі дієвим запобіжним заходом, який зможе забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_3 своїх процесуальних обов`язків в цьому кримінальному провадженні є особисте зобов`язання.

Керуючись ст. 131-132, 176-178, 180-181, 193-194, 199, 217, 314-318, 331, 334, 369-372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

об`єднати кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002710 від 21.09.2021щодо обвинувачених ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України (справа № 755/11942/23, провадження № 1-кп/755/1482/23) з кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002216 від 21.08.2021 щодо обвинувачених: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 362 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , кожного окремо, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , кожного з них окремо, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України(справа № 755/12106/23, провадження № 1-кп/755/1510/23), надавши кримінальному провадженню номер справи № 755/11942/23, провадження № 1-кп/755/1482/23.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на особисте зобов`язання - задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати ОСОБА_3 прибувати за кожною вимогою до суду та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки:

прибувати в судові засідання на дати та час, призначені судом;

не відлучатися з м. Києва без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

утримуватись від спілкування з іншими обвинуваченими, потерпілими та свідками;

здати на зберігання відповідним органам державної влади паспорт для виїзду закордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вказані обов`язки покласти на ОСОБА_3 30 грудня 2023 року.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва.

Копію ухвали про зміну запобіжного заходу вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала суду щодо зміни запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині зміни запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 15 год 35 хв 03 листопада 2023 року.

Суддя: ОСОБА_1