Справа № 991/8189/23
Провадження 1-кс/991/8247/23
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Києві клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 , погоджене прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000143 від 20.02.2019 р.,

В С Т А Н О В И В:

До Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) ОСОБА_6 , погоджене прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора (далі - САП) ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000143 від 20.02.2019 р. (далі - Кримінальне провадження), в якому детектив просить обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (далі - Клопотання).

Клопотання мотивовано тим, що:

1) ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255 (у редакції статті до 27.06.2020), ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч.5 ст. 191, ч. ч. 2, 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 (в редакції статті до 01.07.2020), ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 (в редакції статті до 28.04.2020) КК України, серед яких є особливо тяжкі корупційні злочини;

2) наявні ризики, які свідчать про можливе вчинення ОСОБА_7 дій, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК;

3) постановою детектива НАБУ від 14.09.2023 підозрюваного оголошено у міжнародний розшук.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 доводи Клопотання підтримав, просив задовольнити Клопотання в повному обсязі.

В судовому засіданні захисники підозрюваного адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заперечували проти доводів Клопотання з тих підстав, що воно є необґрунтованим, безпідставним з огляду на наступне: (1) ОСОБА_7 не набув статусу підозрюваного, оскільки детективу було відомо його місцезнаходження, про факт перебування ОСОБА_7 у відпустці у день складання повідомлення про підозру, відтак підстави для вручення повідомлення про підозру у порядку, визначеному ст.ст.111, 135 КПК України, були відсутні; (2) підозра є необґрунтованою; (3) заявлені стороною обвинувачення ризики відсутні; (4) при вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою має бути враховано, що згідно наказів ПАТ КБ «Укргазбанк» ОСОБА_7 надано щорічну оплачувану відпустку строком 14 календарних днів з 21.08.2023 по 03.09.2023, а також додатково надано відпустку загальним строком 37 календарних дні з 04.09.2023 по 12.10.2023, під час перебування у м. Відні, у зв`язку із загостренням стану здоров`я ОСОБА_7 призначено лікування строком до 30.09.2023, по закінченню лікування він був готовий з`явитися до детектива, про що останнього повідомлялося. Зазначили, що ОСОБА_7 не мав і не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, на моменту виїзду на територію Австрійської республіки ОСОБА_7 перебував у щорічній відпустці, а у Кримінальному провадженні мав статус свідка. Просили відмовити у задоволенні Клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши Клопотання, додані до нього матеріали, заслухавши доводи сторін Кримінального провадження, дійшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування, а прокурорами САП - процесуальне керівництво у Кримінальному провадженні, зокрема, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255 (у редакції статті до 27.06.2020), ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч.5 ст. 191, ч. ч. 2, 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 (в редакції статті до 01.07.2020), ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 (в редакції статті до 28.04.2020) КК України.

У відповідності до положень ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно положень ст. ст. 176, 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Згідно положень ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З огляду на положень даної статті слідчий суддя під час вирішення питання щодо наявності підстав для обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою за його відсутності має встановити наступні обставини: (1) чи набув ОСОБА_7 статусу підозрюваного у Кримінальному провадженні, в рамках якого розглядається Клопотання; (2) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке йому інкримінується; (3) наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України; (4) чи наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Зі свого боку, з метою вирішення вищезазначених питань, слідчому судді необхідно встановити у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_7 .

Виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_7 .

У період з жовтня 2014 року та щонайменше по березень 2020 року Перший заступник Голови Правління АБ «Укргазбанк», а в подальшому - виконувач обов`язків та безпосередньо Голова Правління Банку ОСОБА_8 , радник Голови Правління АБ «Укргазбанк», а в подальшому заступник Голови Правління цього ж Банку ОСОБА_9 , заступник директора департаменту по роботі з корпоративними VIP-клієнтами АБ «Укргазбанк», а в подальшому директор цього ж департаменту ОСОБА_10 , заступник директора департаменту по роботі з корпоративними VIP-клієнтами АБ «Укргазбанк» ОСОБА_11 , директор Одеської обласної дирекції ОСОБА_7 , дружина ОСОБА_9 - ОСОБА_12 , друг ОСОБА_9 - ОСОБА_13 та його дружина ОСОБА_14 , а також інші невстановлені на даний час особи діючи у складі створеної та очолюваної ОСОБА_8 злочинної організації, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи займані посади та зловживаючи службовим становищем, шляхом недобросовісного використання та внесення змін до внутрішніх нормативних актів Банку, систематичного внесення неправдивих відомостей до актів наданих послуг та протиправного обернення коштів АБ «УКРГАЗБАНК» на користь третіх осіб, здійснили заволодіння цих коштів, в особливо великому розмірі, на загальну суму 205 998 435,93 грн (двісті п`ять мільйонів дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч чотириста тридцять п`ять гривень дев`яносто три копійки), а надалі легалізували (відмили) ці кошти.

Так, ОСОБА_8 , будучи наділеним владними повноваженнями щодо підлеглих йому осіб, поєднав свої безпосередні функціональні повноваження та повноваження інших працівників Банку із злочинними діями, створивши стійке об`єднання, до якого увійшло щонайменше 4 (четверо) вищевказаних службових осіб Банку та інші невстановлені на даний час особи.

Забезпечуючи загальне керівництво банківською установою та її працівниками, ОСОБА_8 , одночасно поєднував ці дії із керівництвом протиправними діями працівників Банку, які використовували свої службові повноваження з метою вчинення кримінальних правопорушень.

Вищевказане заволодіння грошовими коштами АБ «Укргазбанк» була здійсненна шляхом переказу 52 (п`ятдесяти двом) особам (фізичним особам, фізичним особам-підприємцям та юридичним особам) грошових коштів Банку, як оплати за послуги із залучення ними, як Агентами чи/та Партнерами цього Банку, клієнтів - юридичних осіб сегменту корпоративного бізнесу на обслуговування до АБ «Укргазбанк», які фактично надані не були.

Так, використовуючи депозитні договори та договори банківського рахунку, які були самостійно, без участі будь-яких Агентів чи/та Партнерів, укладені з Банком його 152 (ста п`ятдесятьма двома) клієнтами, ОСОБА_8 та інші учасники створеної та очолюваної ним злочинної організації, у тому числі ОСОБА_7 , забезпечували підробку або ж особисто підробляли офіційні документи, а саме акти наданих послуг, вносячи до них завідомо неправдиві відомості, про нібито залучення таких клієнтів Банку третіми особами та на підставі вказаних документів здійснювали виплату коштів таким особам.

З метою вчинення вказаного злочину, учасниками злочинної організації використано механізм матеріального стимулювання Агентів чи/та Партнерів, за залучення Клієнтів на розміщення коштів на вкладному (депозитному) та/або поточному рахунку в Банку, передбачений Положенням про порядок роботи з партнерами та агентами за депозитними програмами та програмами кредитування корпоративного бізнесу в АБ «УКРГАЗБАНК», затвердженого на засіданні Правління АБ «УКРГАЗБАНК» 25.09.2013.

Так, у період з листопада 2014 року та щонайменше по березень 2020 року як фіктивні Агенти чи/та Партнери були використані наступні 52 (п`ятдесят дві) особи: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_32 , ОСОБА_12 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ПП «ВІКРУС-ПРИНТ», ТОВ «УКРДОНІНВЕСТ», ТОВ «ЮГ-ІНВЕСТТРЕЙД», ТОВ «ТРЕВЕЛ КОМПАНІ ПЛЮС», ТОВ «ЮСТ ЕКСПРЕС», ТОВ «МАЯК ЕКСПРЕС», ТОВ «БРИОРЕЙ», ТОВ «СТІЛСВІТ», ТОВ «ФІНСОЛ» та ТОВ «ІНТЕЛЕКТ-ЦЕНТР» на банківські рахунки яких, у зазначений період часу, протиправно перераховано кошти Банку на загальну суму 205 998 435,93 грн.

Таким чином ОСОБА_8 разом з іншими учасниками створеної та очолюваної ним злочинної організації, у тому числі ОСОБА_7 , у період з листопада 2014 року по березень 2020 року здійснили заволодіння коштами АБ «Укргазбанк», шляхом їх обернення на користь вищевказаних фіктивних Агентів чи/та Партнерів за надання ними послуг із залучення клієнтів цього Банку, що фактично надані не були, оскільки клієнти самостійно розміщали кошти на вкладних (депозитних) чи/та поточних рахунках, керуючись виключно постановами Кабінету Міністрів України чи/та внутрішніми актами, з використанням процедур закупівлі (тендеру), або ж власним переконанням керівництва чи власників таких клієнтів (юридичних осіб).

Зі свого боку, ОСОБА_7 , займаючи з 15.09.2015 посаду директора Одеської обласної дирекції АБ «Укргазбанк», брав участь у створеній та очолюваній ОСОБА_8 злочинній організації та у злочинах вчинюваних цією організацію, виконуючи функції виконавця та окремі функції організатора, а саме:

- особисто підпорядковувався ОСОБА_9 , а через нього або ж безпосередньо - керівнику злочинної організації ОСОБА_8 ;

- здійснював відбір клієнтів АБ «Укргазбанк», які підпадали під визначення «Клієнт», викладене у зміненому Положенні (у редакції, що діяла на момент такого відібрання), для використання їх у ході заволодіння коштами Банку, усвідомлюючи при цьому, що вказані клієнти Банку були залучені чи утримані працівниками Банку, зокрема ним самостійно або ж підлеглими йому працівниками, а не відповідними Агентами чи Партнерами;

- здійснював пошук та залучення (використання) осіб, які відповідали вимогам визначеним у термінах Агент чи Партнер зміненого Положення, та в подальшому використовував їх для реалізації злочинного умислу, спрямованого на заволодіння грошових коштів Банку;

- організовував та особисто брав участь у складанні (підготовці) та підписанні документів, необхідних для дотримання, описаного у Розділі IV зміненого Положення, процесу (механізму) матеріального стимулювання агентів/партнерів за залучення клієнтів на розміщення коштів на вкладному (депозитному) та/або поточному рахунку в Банку, який створив видимість залучення чи/та утримання заздалегідь підшуканими «Агентами» та «Партнерами» відповідних «Клієнтів», а фактично забезпечив заволодіння коштами АБ «Укргазбанк»;

- здійснював контроль за виплатами «Агентам» та «Партнерам» коштів АБ «Укргазбанк»;

- звітував перед ОСОБА_9 , а через нього або самостійно перед ОСОБА_8 щодо здійснення виплат «Агентам» та «Партнерам»;

- забезпечував організацію роботи та контроль за залученими ним Агентами і Партнерами в частині реалізації заходів щодо легалізації (відмивання) доходів отриманих злочинним шляхом.

Зокрема, за безпосередньої участі ОСОБА_7 , як члена злочинної організації, у період з вересня 2015 року по березень 2020 року, з використанням 12 фіктивних Агентів чи/та Партнерів, а саме ОСОБА_19 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , вказаною злочинною організацією здійснено заволодіння коштами АБ «Укргазбанк» на суму 65 838 888,17 грн.

Вказані кошти Банку були перераховані фіктивним Агентам і Партнерам на підставі підроблених Актів наданих послуг, підписах у тому числі безпосередньо ОСОБА_7 та підлеглими йому працівниками за нібито залучення 14 клієнтів АБ «Укргазбанк», а саме ДП «АМПУ», ДП «Ізм МТП», ІМТП (з 26.09.2016 - ДП «МТП «Чорноморськ», ДП «Одеський порт», ДП «МТП «Южний», Регістр судноплавства України, МКТФ, ОНАХТ, ОНУ, ФУ Южненської МР, ТОВ «ТІС - Руда», ТОВ «Боріваж», ДФ Одеської МР, ПФ ДП «АМПУ», які (клієнти) обрали Банк для обслуговування самостійно, без участі будь-яких Агентів та Партнерів Банку, діючи виключно на підставі внутрішніх актів чи/та нормативних актів Кабінету Міністрів України або ж окремих доручень профільних Міністерств.

Водночас ОСОБА_7 не був ознайомлений з кінцевою злочинною метою, а саме заволодіння коштами АБ «Укргазбанк», та перебуваючи у службовій залежності перед ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не цікавився подальшою долею коштів, які отримували в якості винагороди фіктивні Партнери. При цьому ОСОБА_7 , будучи членом злочинної організації, свідомо брав участь у підробці офіційних документів та легалізації (відмиванні) коштів, якими фактично заволоділи інші учасники створеної та очолюваної ОСОБА_8 злочинної організації.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255 (у редакції статті до 27.06.2020), ч. ч. 2, 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 (в редакції статті до 01.07.2020), ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 (в редакції статті до 28.04.2020) КК України, а саме:

-в участі у злочинній організації створеній ОСОБА_8 з метою вчинення особливо тяжких злочинів, а також участі у злочинах, вчинюваних такою організацією;

-у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем в особливо великому розмірі, вчиненому у складі злочинної організації, як виконавцем цього злочину;

-у внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, вчиненому у складі злочинної організації, як організатором та виконавцем цього злочину;

-в організації та особистому вчиненні в складі злочинної організації, як організатором та виконавцем, фінансових операцій з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також дій, спрямованих на приховання чи маскування незаконного походження таких коштів чи володіння ними, прав на такі кошти, а так само набутті, володінні та використанні цих коштів.

Щодо набуття ОСОБА_7 статусу підозрюваного у Кримінальному провадженні.

Правила, які визначають хто у кримінальному провадженні є підозрюваним, закріплені у ст. 42 КПК.

Частиною 1 статті 42 КПК України встановлено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Отже, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону підозрюваним є (1) особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, (2) особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або (3) особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК).

Тобто вищевказана процесуальна норма визначає три рівнозначні випадки за відповідності ситуації особи хоча б одному з яких вона вважається такою, що є підозрюваною у кримінальному провадженні.

Зокрема, у даному судовому провадженні сторона обвинувачення доводить, що у ситуації з ОСОБА_7 йдеться про третій випадок, передбачений ч. 1 ст. 42 КПК, існування якого свідчить про наявність у нього статусу підозрюваного у Кримінальному провадженні.

Вимоги, відповідність ситуації конкретної особи яким може вказувати на наявність у неї статусу підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, включають три обов`язкові складові, відсутність хоча б однієї з яких свідчить про відсутність у такої особи відповідного процесуального статусу.

Так, елементами, наявність яких слугує критеріями за якими у третьому випадку, визначеному ч. 1 ст. 42 КПК, перевіряється чи набула особа статусу підозрюваної у кримінальному провадженні, є наявність таких фактичних обставин (фактів): (1) складення щодо особи повідомлення про підозру; (2) не вручення повідомлення про підозру внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, відносно якої його складено; (3) вжиття заходів для вручення повідомлення про підозру особі у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК).

І, якщо для першого випадку, закріпленого у ч. 1 ст. 42 КПК (коли місцезнаходження особи відоме і в день складення їй можливо вручити повідомлення про підозру), передбачено вимогу про його вручення саме у день складення (ч. 1 ст. 278 КПК), то для третього випадку (коли повідомлення про підозру в день складення вручити неможливо) встановлено правило, за яким вручення відповідного повідомлення має здійснюватися у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом для вручення повідомлень. Про це прямо зазначено у ч. 1 ст. 42 і ч. 1 ст. 278 КПК.

Статтею 278 КПК України передбачено порядок вручення письмового повідомлення про підозру - письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Частиною 1 статті 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Частиною 3 статті 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Так, Глава 11 Розділу ІІ КПК України містить статтю 135, якою передбачено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні, а також статтю 136 КПК України, якою встановлено яким чином підтверджується отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом.

Відповідно до ч.1 ст.135 Глави 11 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістку про виклик або ознайомлення з її змістом.

Отже, з огляду на наведені положення закону, стаття 278 КПК України покладає на слідчого/прокурора обов`язок вручити підозрюваному в кримінальному провадження письмове повідомлення про підозру в день його складення слідчим/прокурором, однак, якщо це неможливо зробити, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень у кримінальному провадженні (ст. 111 КПК України), тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст. 135 КПК України) - в тому числі шляхом надіслання підозрюваному повідомлення про підозру поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення про підозру по телефону або телеграмою, під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

05.09.2023 в рамках Кримінального провадження детективом НАБУ ОСОБА_6 за погодженням з прокурором САП ОСОБА_59 складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (у редакції статті до 27.06.2020), ч. ч. 2, 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 (в редакції статті до 01.07.2020), ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 (в редакції статті до 28.04.2020) КК України (далі - Повідомлення про підозру, т.1 а. 42-84).

У зв`язку із неможливістю вручення ОСОБА_7 нарочно Повідомлення про підозру у день його складення внаслідок не встановлення його місцезнаходження (відсутність за місцем реєстрації та проживання, отримання відомостей щодо його перебування за межами України), стороною обвинувачення вжито заходів для вручення Повідомлення про підозру ОСОБА_7 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень згідно ч. 1 ст. 278 КПК України з урахуванням ст. 111 КПК України та ст. 135 КПК України, а саме, Повідомлення про підозру вручено ОСОБА_7 наступним способом:

- 05.09.2023 направлено поштою на адресу місця реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_7 : АДРЕСА_1 , відповідно до опису вкладення до цінного листа та накладної № 222 (т.1 а. 101-102). Те, що ОСОБА_7 зареєстрований та фактично проживає за даною адресою підтверджується відомостями, які містяться у особовій картці ДМС на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також про це зазначено останнім у протоколі допиту його як свідка від 31.05.2023 у Кримінальному провадженні (т. 1, а. 331);

- 05.09.2023 вручено адміністрації за місцем його роботи в АБ «Укргазбанк відповідно до супровідного листа від 05.09.2023 № 0434-142/27233 та реєстру № 1 від 05.09.2023 з позначкою про отримання представником відповідної установи (т.1 а. 99-100зв.);

- 05.09.2023 надіслано у месенджері «WhatsApp» з абонентського номеру НОМЕР_1 , яким користується детектив НАБУ, на абонентський номер НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_7 , що підтверджується протоколом огляду від 08.09.2023 (т.1 а. 103-111). Вказаний номер зазначено як контактний телефон у протоколі допиту його як свідка від 31.05.2023 у Кримінальному провадженні (т. 1, а. 331)

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що детективами НАБУ дотримані вимоги КПК України, оскільки органом досудового розслідування Повідомлення про підозру ОСОБА_7 вручено останньому у спосіб, визначений КПК України, а саме у відповідності до положень ст.ст. 278, 111, 135 КПК України, а саме шляхом (1) надіслання ОСОБА_7 . Повідомлення про підозру поштою за відомим органу досудового розслідування на момент складання Повідомлення про підозру зареєстрованим та фактичним місцем проживання ОСОБА_7 , (2) надіслання ОСОБА_7 засобами мобільного зв`язку (3) вручено під розписку адміністрації за місцем його роботи в АБ «Укргазбанк.

Вказане дає підстави для висновку, що орган досудового розслідування вжив усіх можливих заходів для вручення ОСОБА_7 . Повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Сторона захисту зазначає, що ОСОБА_7 не набув статусу підозрюваного, оскільки детективу було відомо його місцезнаходження, про факт перебування ОСОБА_7 у відпустці у день складання повідомлення про підозру, відтак підстави для вручення повідомлення про підозру у порядку, визначеному ст.ст.111, 135 КПК України, були відсутні.

Вказані доводи слідчий суддя відхиляє з огляду на наступне.

У відповідності до отриманих від Державної прикордонної служби України відомостей (т.1 а. 167-168) 18.08.2023 ОСОБА_7 виїхав з України до Республіки Молдови через пункт пропуску «Маяки-Удобне». Разом з ним також виїхали його дружина та донька, що стороною захисту не заперечувалося.

18.08.2023 та 22.08.2023 захисником ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_60 надано до НАБУ копію наказу ПАТ АБ «Укргазбанк» від 18.07.2023 № 247 про надання ОСОБА_7 відпустки строком 14 календарних днів з 21.08.2023 по 03.09.2023, а також дві роздруківки з веб-сайту Booking.com про бронювання двох готелів у Чорногорії, на період з 20.08.2023 по 01.09.2023, на трьох дорослих (т.1 а. 127-133).

Листом ПАТ АБ «Укргазбанк» від 21.08.2023 (т.1 а. 134) також підтверджено перебування ОСОБА_7 у щорічній відпустці з 21.08.2023 по 03.09.2023.

Відтак, на день складання Повідомлення про підозру від 05.09.2023 у органу досудового розслідування була наявна інформація про те, що ОСОБА_7 з сім`єю виїхав саме на відпочинок до Чорногорії, де забронював місця проживання до 01.09.2023, а відпустка йому була надана до 03.09.2023, і повинен був повернутися звідти в Україну не пізніше 04.09.2023.

Проте, на день складання Повідомлення про підозру (05.09.2023) у органу досудового розслідування були відсутні відомості щодо перебування ОСОБА_7 на території України, його місцезнаходження як на території України, так і проживання за її межами органом досудового розслідування не встановлено. Відповідні обставини стороною захисту в судовому засіданні не спростовано.

Таким чином, у органу досудового розслідування існували обґрунтовані підстави для вручення ОСОБА_7 . Повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, а саме у відповідності до положень ст.ст. 278, 111, 135 КПК України.

Відомості про те, що ОСОБА_7 було додатково надано відпустку з 04.09.2023 по 12.10.2023 та він перебуває у м. Відні, Австрійська республіка на лікуванні строком до 30.09.2023, органу досудового розслідування стало відомо 06.09.2023 після отримання листа захисника ОСОБА_5 (т.1 а. 140-143), а також факт надання відпустки у вказаний період був підтверджений листом ПАТ АБ «Укргазбанк» від 14.09.2023, отриманим НАБУ в цей же день (т.7 а. 44-45). На день складання Повідомлення про підозру такі відомості у органу досудового розслідування були відсутні, що стороною захисту не спростовано.

При цьому, Законом України № 1871-IX від 05.11.2021 "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", який набув чинності з 01.12.2021р. передбачено, що реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється, зокрема, з метою ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою (стаття 3).

Таким чином, реєстрація місця проживання (перебування) це спосіб повідомлення особою свого місця проживання для офіційного листування та здійснення іншої комунікації.

У ч. 2 ст. 135 КПК України вживається саме термін «місце проживання особи», відсутні вказівки щодо ознак місця проживання - зареєстроване або фактичне, але з урахуванням положень Закону України № 1871-IX, для комунікації з особою пріоритетне значення має зареєстроване такою особою місце проживання.

Крім того, з урахуванням положень Закону України № 1871-IX, для комунікації з особою надіслання повідомлення про підозру обов`язково повинно здійснюватися за зареєстрованим місцем проживання особи, оскільки саме це місце проживання визначене самою особою з метою ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій.

На день складання Повідомлення про підозру у органу досудового розслідування була інформація про те, що єдиним зареєстрованим та фактичним місцем проживання ОСОБА_7 була адреса: АДРЕСА_1 . Відомості про іншу адресу реєстрації місця проживання ОСОБА_7 відсутні.

За відсутності інформації щодо іншого місця проживання/перебування (реєстрації) ОСОБА_7 , з урахуванням невстановлення його місцезнаходження, на момент складання Повідомлення про підозру ОСОБА_7 вважався тимчасово відсутнім за місцем реєстрації/проживання на території України за вищевказаною адресою.

Факт виїзду ОСОБА_7 за межі України до Австрійської Республіки та перебування там у зв`язку із необхідністю проходження лікування, про що органу досудового розслідування стало відомо після складання Повідомлення про підозру, з урахуванням відсутності інформації про інше його місце проживання (реєстрації), не спростовує того, що на момент здійснення Повідомлення про підозру ОСОБА_7 у контексті положень ч. 2 ст. 135 КПК України вважався тимчасово відсутнім за місцем реєстрації на території України за вищевказаною адресою, за якою з ОСОБА_7 у відповідності до вимог Закону можна вести офіційне листування та здійснювати інші комунікації.

Крім того, у відповідності до листа Державної міграційної служби України від 19.09.2023 (т.7 а. 92) ОСОБА_7 не звертався до компетентних органів з питань оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання.

За такого, вручення Повідомлення по підозру за відомим органу досудового розслідування зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_7 на території України у спосіб, визначений ч.2 ст. 135 КПК України, є обґрунтованим та таким, що відповідає вищевстановленим обставинам.

Стороною захисту не надано таких доказів, які б спростовували відповідний висновок.

При цьому, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 42 та ст. 135 КПК України, можна дійти до висновку, що дотримання прав особи при врученні їй складеного щодо неї повідомлення про підозру, у разі тимчасової відсутності такої особи за місцем її проживання, полягає не у фактичному врученні такого повідомлення (процесуального документа), а у вжитті органом досудового розслідування усіх можливих заходів для того, щоб така особа могла дізнатися про факт складення такого повідомлення про підозру щодо неї та суть викладених у ньому обставин з усіх доступних для неї джерел, що і було здійснено детективом та підтверджується матеріалами Клопотання.

Крім того, Кримінальний процесуальний кодексу України не передбачає обов`язку і права детектива відкласти вручення повідомлення про підозру та чекати настання сприятливих обставин для його вручення особі, яка тимчасово відсутня за місцем проживання. В свою чергу, органом досудового розслідування було вчинено всі можливі передбачені законом дії для того, щоб особа, якій повідомляється про підозру, була обізнана про це.

Вжиття органом досудового розслідування заходів для вручення ОСОБА_7 . Повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, для підтвердження факту набуття ним статусу підозрюваного у Кримінальному провадженні в даному випадку є достатнім з урахуванням того, що у день складання та вручення Повідомлення про підозру місцезнаходження ОСОБА_7 органом досудового розслідування не встановлено, що підтверджується матеріалами Клопотання, а отже до ОСОБА_7 застосовується третій випадок набуття особою статусу підозрюваного у кримінальному провадженні у відповідності до ч. 1 ст. 42 КПК України, оскільки ОСОБА_7 є особою, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Враховуючи, що Повідомлення про підозру, як процесуальний документ, складено та підписано з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства і стороною обвинувачення вжито заходів для його вручення ОСОБА_7 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень (частина 1 статті 42 КПК України), що підтверджується доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими слідчим суддею, за такого, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного у Кримінальному провадженні відповідно до положень ч.1 ст.42 КПК України.

Щодо обґрунтованості підозри.

Однією з обов`язкових умов обрання слідчим суддею, судом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, обвинуваченого є доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК (частина 6 статті 193 КПК). Однією з підстав застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (частина 2 статті 177 КПК).

З огляду на те, що положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

В рішеннях ЄСПЛ «Фокс, Кембел і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначається, що наявність «обґрунтованої підозри» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ця особа могла вчинити злочин. Факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Із аналізу практики ЄСПЛ можна виділити такі критерії стандарту доведення «обґрунтована підозра»:

- існування фактів та інформації, які дали змогу переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення;

- факти, якими обґрунтовується підозра, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність;

- обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні;

- стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з доводами, викладеними у Клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю наявних у матеріалах Клопотання доказів, зокрема, копіями наступних документів:

-наказом від 14.08.2015 № 337-П про прийняття ОСОБА_7 на посаду директора Одеської обласної дирекції ПАТ АБ «Укргазбанк» з 15.09.2015, посадовими інструкціями директора Одеської обласної дирекції ПАТ АБ «Укргазбанк» (т.1 а. 233-240);

-документами, що підтверджують самостійну тривалу співпрацю АБ «Укргазбанк» з ДП «Адміністрація морських портів України та структурними державними підприємствами - портами (листи, окремі доручення, рапорта, т.5 а. 1-162);

-документами, що підтверджують самостійну тривалу співпрацю АБ «Укргазбанк» з ДП «Одеський морський торговельний порт», ДП «Морський торговельний порт «Южний», ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт», ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ», ДП «Класифікаційне товариство регістр судноплавства України», Депаратментом фінансів Одеської міської ради, фінансовим управлінням Южненської міської ради, Південною філією ДП «АМПУ», Морехідним коледжем технічного флоту НУ «Одеська морська академія», Одеською національною академією харчових технологій, Одеськимо національним університетом ім. І.І. Мечникова, ТОВ «Боріваж», ТОВ «ТІС-Руда» (т.5 а. 163-331);

-документами щодо надання послуг по залученню/утриманню коштів ДП «Адміністрація морських портів України» в АБ «Укргазбанк» ФОП ОСОБА_36 , ФОП ОСОБА_37 , ФОП ОСОБА_26 , ФОП ОСОБА_25 , ОСОБА_28 , ФОП ОСОБА_27 , ФОП ОСОБА_39 , ФОП ОСОБА_38 , ФОП ОСОБА_19 , ФОП ОСОБА_14 , ФОП ОСОБА_13 , ФОП ОСОБА_40 (договори про надання послуг, додаткові угоди до них, акти наданих послуг та інші документи, т.6, а. 1-225);

-розпорядженнями АБ «Укргазбанк» за період з 05.12.2014 по 09.01.2020 про нарахування плати агентам і партнерам за надання послуг із залучення клієнтів на розміщення, утримання коштів на поточних і вкладних (депозитних) рахунках (т.6, а. 226-277);

-протоколом огляду огляд речей і документів від 17.07.2020-23.04.2021 проведеним із залученням спеціалістів Державної аудиторської служби України, з якого вбачається, що внаслідок не виконання умов пункту 1.1., третього абзацу пункту 2.1., першого та другого абзаців пункту 2.2. договорів про надання послуг, які укладалися АБ «Укргазбанк» з Партнерами/Агентами, через внесення недостовірних даних до актів наданих послуг в частині включення виконання послуг 54 Партнерами/Агентами по залученню (утриманню) клієнтів на розміщення коштів на поточних та вкладних (депозитних) рахунках в АБ «Укргазбанк», які не були надані та фактично оплачені Партнерам/Агентам на загальну суму 207 955 327,71 грн, вказане призвело до незаконного використання грошових коштів АБ «Укргазбанк» та нанесення збитків (шкоди) АБ «Укргазбанк» на зазначену суму, тобто на 207 955 327,71 грн. Під час вказаного огляду речей і документів здійснено огляд та аналіз надання послуг 55 Партнерами/Агентами за 156 укладеними з АБ «Укргазбанк» договорами по залученню (утриманню) 324 клієнтів (юридичних осіб) на розміщення коштів на поточних та вкладних (депозитних) рахунках в АБ «Укргазбанк» за період 2014-2019 роки (т.3);

-службовою запискою АБ «Укргазбанк» від 09.10.2015 № 111/36273/2015 «Про дохідність клієнтів», згідно якої до розрахунку доходності клієнтів враховано витрати на залучення клієнтів, що виплачуються у вигляді агентської винагороди. Зазначені витрати значним вплинули на дохідність окремих клієнтів, зокрема, Львівське комунальне підприємство «Львівавтодор», ДП» УІПВ», МП «Апофарм» у формі ТОВ, ТОВ ТЕП «Транско», ПАТ «Одесагаз», ПАТ по газопостачанню та газифікації «Черкасигаз», ДП «ЛДЗ «Лорта», витрати за розрахунковий рік на залучення клієнтів (агентська винагорода) призвело збитковості цих клієнтів (т.2 а. 287)

-листом АТ «Укрексімбанк» від 19.02.2021 № 0022801/6130-21 у відповідь на запит Національного антикорупційного бюро України, відповідно до якої у АТ «Укрексімбанк» відсутні внутрішні нормативні документи, якими врегулювано порядок виплати банком коштів фізичним особам, фізичним особам-підприємцям, юридичним особам за залучення клієнтів корпоративного бізнесу (в тому числі державної та комунальної форми власності) на обслуговування до банку і утримання таких клієнтів на обслуговуванні в банку; з 2014 по 2019 рік договори з приводу надання фізичними особами, фізичними особами-підприємцям, юридичними особами вказаних послу не укладалися; листом АТ «Ощадбанк» від 24.02.2021 № 46-09/5725-12843/2021-00/вих у відповідь на запит Національного антикорупційного бюро України, відповідно до якої у АТ «Ощадбанк» у період з 2014 по 2019 роки внутрішніх нормативних документи, якими врегулювано порядок виплати АТ «Ощадбанк» коштів фізичним особам, фізичним особам-підприємцям, юридичним особам за залучення клієнтів корпоративного бізнесу (в тому числі державної та комунальної форми власності) на обслуговування до АТ «Ощадбанк» і утримання таких клієнтів на обслуговуванні в АТ «Ощадбанк»; листом АТ КБ «Приватбанк» від 25.06.2021 № 20.1.0.0.0/7-210616/10847 у відповідь на запит Національного антикорупційного бюро України, відповідно до якої у АТ КБ «Приватбанк» наявні внутрішні нормативні документи, якими врегульовано порядок виплати АТ КБ «Приватбанк» коштів фізичним особам, фізичним особам-підприємцям, юридичним особам за залучення клієнтів корпоративного бізнесу на лізинг (т.2 а. 288)

-копіями службових записок ОСОБА_7 щодо встановлення співпраці з партнерами та організації роботи з ними (т.1 а. 266-295);

-копіями щомісячних наказів Голови Правління АБ «Укргазбанк» у період з 17.05.2017 по 31.10.2019 щодо виплати премії за ефективність роботи підрозділу директору Одеської обласної дирекції ОСОБА_7 (т.1 а. 245-265);

-висновком експерта ДНД ЕКЦ МВС України від 25.10.2021 № СЕ-19-21/16913-ЕК, відповідно до якого, внаслідок перерахування АБ «Укргазбанк» коштів за послуги надані у період 2014-2019 рр., у загальному розмірі 207 749 016,25 (206 278 646,30 грн [оплачені послуги] + 1 470 369,95 [утримані податки та обов`язкові платежі]) на користь фізичних та юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, за умови їх фактичного не надання, розмір матеріальних збитків (шкоди) завданих ПАТ АБ «Укргазбанк» документально підтверджується в загальній сумі 207 749 016,25 грн. (т.4 а. 1-79);

-висновком експертів ТОВ «Експертна група «ЕС ЕНД ДІ» від 21.12.2021 № 1041/60901 за наслідками проведення комісійної судово-економічної експертизи, відповідно до якого джерелом проведених АБ «Укргазбанк» виплат матеріальної винагороди (коштів) агентам/партнерам за надання послуг із залучення/утримання клієнтів сегменту корпоративного бізнесу на розміщення/утримання коштів на вкладних (депозитних)/ поточних рахунках АБ «Укргазбанк» на суму 207 749 010,62 грн протягом 2014-2020 років є прибуток АБ «Укргазбанк» звітних періодів, у яких відбувалось визнання АБ «Укргазбанк» зобов`язань з проведення таких виплат та, відповідно, власний капітал АБ «Укргазбанк» (т.4 а. 80-133);

-протоколами огляду від 01.04.2020 та від 12.11.2020 Інформаційно-телекомунікаційної системи «Державний реєстр фізичних осіб-платників. .податків» та інформації, наданої Державною податковою службою України листом від 13.04.2020 № 3724/5/99-00-02-02-02-02-05, відповідно до яких АБ «Укргазбанк» упродовж 2014-2019 років здійснено виплати коштів працівникам банку, фізичним особам та фізичним особам-підприємцям, які не були працівниками банку, у більшості яких вказані виплати є єдиним джерелом доходу (т.4 а. 134-160);

-протоколом огляду від 03-07.06.2021 Інформаційно-телекомунікаційної системи «Податковий блок», відповідно до якого фізичні особи, фізичні особи - підприємці та юридичні особи, які залучались як агенти/партнери АБ «Укргазбанк» упродовж 2014-2019 років в залежності від часу їх залучення реєструвались як фізичні особи-підприємці, припиняли діяльність після отримання коштів, змінювали вид економічної діяльності під можливість залучення банком, відкривали та закривали рахунки в АБ «Укргазбанк» (т.4 а. 161-214);

-протоколом огляду від 23.02.2021 накопичувача на жорстких магнітних дисках TOSHIBA DT01ACA050 500 GB, серійний номер 47JNW7DAS, що був вилучений 08-09.11.2019 під час обшуку у адміністративній будівлі АБ «Укргазбанк» за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 16-22 з робочого комп`ютера ОСОБА_61 , відповідно до якого на ньому виявлено лист в електронній корпоративній пошті АБ «Укргазбанк», надісланий 15.05.2017 від ОСОБА_61 адміністратору групи АБ «Укргазбанк» зі файлом у якому міститься службова записка від 15.05.2017 адресована Голові Правління АБ «Укргазбанк» директором Одеської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» ОСОБА_7 , в якій описано процес самостійного залучення 20.10.2015 працівниками банку на обслуговування до банку ДП «АМПУ» та всіх його 14 філій та пропозиції щодо встановлення відсоткових ставок щодо утримання вказаного клієнта (т.1 а. 324-326);

-протоколом огляду від 12.05.2020-30.07.2020 копії файлів образу мобільного телефону Apple Iphone X A1865 ОСОБА_11 , вилученого 08.11.2019 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання останньої, відповідно до якого на телефоні виявлено переписку ОСОБА_11 - «Еlena» у месенджері Viber у період з 22.03.2017 по 02.08.2019 з абонентом « ОСОБА_62 » ( ОСОБА_63 , директора Київської обласної дирекції АБ «Укргазбанк»), згідно якої обговорюється співпраця банку з ДП «АМПУ» та особиста роль у такій співпраці ОСОБА_7 (т.1 а. 318-323);

-показаннями інших підозрюваних - фіктивних Агентів та партнерів, які надають викривальні показання, у тому числі, щодо їх фіктивності як Агентів та Партнерів (т.1 а. 337-358), та іншими доказами в їх сукупності.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також дослідженні наявні у матеріалах Клопотання докази на підтвердження доводів сторони обвинувачення щодо обґрунтованості підозри у вчиненні злочину, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_7 своїми діями, про які йдеться у Повідомленні про підозру, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_7 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Щодо оголошення підозрюваного у міжнародний розшук.

Постановою детектива від 12.09.2023 ОСОБА_7 оголошено у розшук. Постановою детектива від 14.09.2023 ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук (т.1 а. 155-161).

Відповідно до висновків, викладених в ухвалі колегії судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 28.07.2022 (справа № 991/2277/22 провадження № 11-сс/991/208/22), чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особу оголошено у розшук, однак зобов`язує сторону обвинувачення відповідно до ч. 2 ст. 281 КПК України при оголошенні розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) прийняти відповідну постанову. Факт прийняття постанови про оголошення розшуку являє собою підставу для його здійснення, а положення ч. 1 ст. 297-4 КПК України покладають на сторону обвинувачення обов`язок надати докази на підтвердження саме оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, проте не зобов`язують доводити існування підстав для прийняття відповідного рішення про оголошення у міжнародний розшук. За таких обставин постанова про оголошення особи в міжнародний розшук є належним доказом та достатньою підставою вважати підозрювану особу такою, що оголошена в міжнародний розшук в розумінні вимог ст. 281, ч. 1 ст. 297-4 КПК України. У той же час положенням ч.7 ст.110 КПК визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується. На переконання колегії суддів, з урахуванням положень ст.297-4 КПК України, перевірка та встановлення наявності існування обставин, що стали підставою для прийняття рішення про оголошення у міжнародний розшук особи, виходять за межі повноважень слідчого судді в рамках процедури розгляду ним клопотання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування та ставить під сумнів законність постанови детектива, якою здійснення міжнародного розшуку підозрюваного доручено детективам НАБУ.

Беручи до уваги викладену правову позицію, при розгляді клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя не перевіряє та не встановлює наявності існування обставин, що стали підставою для прийняття рішення про оголошення міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки наявність відповідної постанови детектива НАБУ від 14.09.2023 є належним доказом та достатньою підставою вважати підозрюваного таким, що оголошений у міжнародний розшук.

При цьому, тимчасове перебування ОСОБА_7 у м. Відні слідчим суддею до уваги не приймається, так як системний аналіз положень ч. 1 ст. 218 КПК України дає підстави зробити висновок, що слідчий/прокурор повинен вжити заходів щодо встановлення місцезнаходження підозрюваного до оголошення його у розшук у разі, якщо місце знаходження підозрюваного на неокупованій території Україні невідомо. А у разі, якщо підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України, прокурор/слідчий таких заходів вживати не зобов`язані. Такий висновок цілком логічно співвідноситься з можливостями слідчого/прокурора встановлювати місцезнаходження підозрюваного шляхом проведення слідчих (розшукових) дій на неокупованій територій Україні і відсутності таких можливостей на тимчасово окупованій території України або за її межами до оголошення підозрюваного у міжнародний або міждержавний розшук.

Наявність ризиків, та їх обґрунтованість

Сторона обвинувачення зазначає, що існують ризики, передбачені п.п. 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України. Під час перевірки наявності відповідних ризиків, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочин за ч. 5 ст. 191 КК України передбачає виключно покарання у виді реального позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна). Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При цьому, слідчий суддя при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_7 можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

У відповідності до отриманих від Державної прикордонної служби України відомостей (т.1 а. 167-168) 18.08.2023 ОСОБА_7 виїхав з України до Республіки Молдови через пункт пропуску «Маяки-Удобне».

Постановою детектива від 12.09.2023 ОСОБА_7 оголошено у розшук. Постановою детектива від 14.09.2023 ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук (т.1 а. 155-161).

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 27.09.2023 (справа № 991/8188/23) надано дозвіл на здійснення щодо підозрюваного ОСОБА_7 спеціального досудового розслідування.

У вказаній постанові детектив зазначає, що факт перебування ОСОБА_7 на лікуванні у м. Відні, Австрійська Республіка, тобто, у місті, в якому від органу досудового розслідування можуть переховуватися і інші підозрювані у Кримінальному провадженні, нез`явлення його на виклики детектива без поважних причин (відсутні відомості про заборону чи будь-які інші перешкоди для виїзду з іншої держави та прибуття на виклик детектива), суперечливі пояснення його захисника щодо причин виїзду ОСОБА_7 закордон, свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.

Згідно позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 30.05.2019 у справі № 639/793/17, підстава для оголошення розшуку під час досудового розслідування «місцезнаходження підозрюваного невідоме» може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин коли не встановлено його місцезнаходження.

Таким чином, саме по собі оголошення особи в розшук (міжнародний розшук) ще не свідчить про переховування такої особи, оскільки виїзд (перебування) за межі території України є самостійною підставою для такого розшуку.

Сторона обвинувачення вказує, що ОСОБА_7 викликався до органу досудового розслідування на 23.08.2023, на 04.09.2023, про що свідчать наявні у матеріалах Клопотання повістки про виклик (т.1 а. 92,93), проте на вказані виклики не з`явився без поважних причин, що свідчить про факт переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування.

Як вбачається зі змісту вказаних повісток, ОСОБА_7 викликався детективом для вручення процесуальних документів у Кримінальному провадженні, однак відомості про те, у якому процесуальному статусі він перебуває/викликається у Кримінальному провадженні, у вказаних повістках відсутні, що свідчить про невідповідність таких судових повісток положенням ст.137 КПК України.

Наказом ПАТ КБ «Укргазбанк» № 247 від 18.07.2023 ОСОБА_7 надано щорічну оплачувану відпустку строком 14 календарних днів з 21.08.2023 по 03.09.2023 (т.1 а. 134, т.7 а. 103). У цей час він із сім`єю перебував у Чорногорії, куди виїхав на законних підставах, перебуваючи у процесуальному статусі свідка у Кримінальному провадженні.

Таким чином, на відповідні виклики ОСОБА_7 не з`явився не будучі підозрюваним у зв`язку із перебуванням у відпустці за кордоном, що певним чином ускладнювало прибуття на виклик. Неприбуття особи на виклик, яка не є підозрюваним, не може свідчити, що особа переховується, оскільки КПК не передбачає можливості переховування інших осіб, крім підозрюваного або обвинуваченого.

Наказом № 278-В від 29.08.2023 ОСОБА_7 додатково надано відпустку загальним строком 37 календарних днів з 04.09.2023 по 12.10.2023 (т.7 а. 44, 107). Як зазначила сторона захисту, 04.09.2023 ОСОБА_7 звернувся до приватної лікарні за місцем проживання (м. Одеса), що підтверджено консультативним висновком фахівця, випискою із медичної карти амбулаторного хворого (т.7 а. 121-123), у відповідності до яких зазначено, що ОСОБА_7 перебуває на лікуванні з 04.09.2023, орієнтовані строки непрацездатності по 30.09.2023.

Як встановлено у судовому засіданні, у зв`язку із загостренням стану здоров`я ОСОБА_7 , перебуваючи у процесуальному статусі свідка у Кримінальному провадженні, виїхав до м. Відень, Австрійська Республіка, до лікаря-спеціаліста з питань хребта. Згідно медичної довідки від 04.09.2023, виданої лікарем-хірургом у Відні, ОСОБА_7 визначено діагноз: рухові порушення, компресія нервового корінця L5/S1 з правого боку, цукровий діабет ІІ типу, діабетична нейропатія, діабетична ангіопатія, гіпертонична хвороба та ряд інших супутніх захворювань, йому призначено лікування строком до 30.09.2023 (т.7 а. 113).

Сторона захисту в судовому засіданні повідомила, що по закінченню лікування (30.09.2023) ОСОБА_7 готовий з`явитися до органу досудового розслідування, про що останнього було повідомлено, а також до суду.

З огляду на викладене, існують достатні підстави вважати, що на сьогоднішній день ОСОБА_7 перебуває за кордоном, куди виїхав, перебуваючи у процесуальному статусі свідка, у зв`язку із наданою йому відпусткою та з метою проходження лікування, яке закінчується 30.09.2023, а не з метою переховування від органу досудового розслідування, після чого він має повернутися до України та з`явитися до органу досудового розслідування.

Сторона обвинувачення вказує, що ОСОБА_7 викликався до органу досудового розслідування на 12.09.2023, на 13.09.2023, на 14.09.2023 для участі у допиті в якості підозрюваного шляхом направлення повісток про виклик поштою на адресу реєстрації його місця проживання, за місцем його роботи, за допомогою месенджера «WhatsApp» (т.1 а. 96-111), проте на вказані виклики не з`явився без поважних причин (відсутні відомості про заборону чи будь-які інші перешкоди для виїзду з іншої держави та прибуття на виклик детектива), що також свідчить про факт переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування.

Так, наразі відсутні будь-які перешкоди для в`їзду на територію України для підозрюваного та прибуття на виклик детектива для здійснення процесуальних дій за участі ОСОБА_7 як підозрюваного, а з урахуванням того, що підозрюваний перебуває у м. Відні, де можливо перебувають інші підозрювані (т. 7 а. 51-77), існують підстави вважати про існування ризику можливого його переховування.

Проте, підтверджені матеріалами Клопотання обставини проходження підозрюваним у м. Відні лікування, яке почалось до повідомлення ОСОБА_7 про підозру (постільний режим до 30.09.2023), що певною мірою ускладнює на даний час його прибуття до України, а також те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки на території України (сім`я ОСОБА_7 проживає на даний час в Україні, ОСОБА_7 має постійне місце проживання та місце роботи на території України), створюють у слідчого судді довіру до доводів сторони захисту, що підозрюваний після закінчення лікування/відпустки повернеться до України та не буде переховуватись, ризик переховування наразі є мінімальним.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Зважаючи, що ані детективом у Клопотанні, ані прокурором у судовому засіданні не зазначено ризик знищення ОСОБА_7 яких саме речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, існує, з огляду на те, що строк досудового розслідування у Кримінальному провадженні, який ухвалою ВАКС від 05.06.2023 у справі № 991/4471/23 було продовжено до дванадцяти місяців, закінчується 06.10.2023, тобто, досудове розслідування майже завершено, то слідчий суддя приходить до висновку, що всі необхідні докази зібрані та перебувають у розпорядженні сторони обвинувачення, а тому зазначений ризик недоведений стороною обвинувачення.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

Зі свого боку, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Так, ризик здійснення ОСОБА_7 впливу на свідків у Кримінальному провадженні обумовлений, серед іншого, тим, що у період вчинення злочину останній перебував та наразі перебуває на посаді директора Одеської обласної дирекції ПАТ АБ «Укргазбанк», контактував/міг контактувати з особами, які наразі є свідками у Кримінальному провадженні (більшість яких є діючими працівниками АБ «Укргазбанк»), серед яких є й такі, що перебували у його підпорядкуванні, надали показання щодо подій, які розслідуються в рамках Кримінального провадження, що свідчить про його можливу обізнаність щодо даних таких осіб.

Покази свідків у Кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_7 як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю, в тому числі і дистанційно, через інших осіб, впливати на свідків у Кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Проте, у матеріалах Клопотання відсутні дані про те, що підозрюваний намагався вчинити вплив на свідків, за такого ризик незаконного впливу на свідків/інших підозрюваних у цьому ж Кримінальному провадженні є мінімальним.

Наявність підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, запобіжні заходи (у тому числі тримання під вартою) є заходами забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. з ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

За ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Вказаною нормою передбачена спеціальна процедура обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ця спеціальна процедура відрізняється від загальної особливим порядком вирішення цього питання, який поділяється на два етапи: 1) спочатку слідчий суддя, суд вирішує питання про обрання запобіжного заходу за відсутності такої особи, а 2) після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, Кримінальним процесуальним кодексом України встановлено можливість обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного виключно у вигляді тримання під вартою та чітко врегульовано процедуру можливості зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного щодо особи, а саме за участю такої особи після її затримання і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження.

Вказаний імперативний обов`язок покладено на слідчого суддю саме з метою дотримання прав та законних інтересів особи на участь у судовому розгляді та реалізації відповідних прав.

Отже, встановлена ч. 6 ст. 193 КПК України процедура обрання запобіжного заходу не передбачає можливості вирішувати питання про наявність чи відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу передбачена лише під час розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою після затримання особи та її доставки до місця кримінального провадження .

Разом з тим, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є судовим рішенням, на підставі якого здійснюється затримання особи за межами України, ухвалюється рішення про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності та здійснюється доставка особи на території України до місця кримінального провадження. На відміну від затриманої особи з метою приводу, яка має гарантії не пізніше 36 годин з моменту затримання бути звільненою або доставленою до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу, затримана особа на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, може бути затриманою і утримуватись під вартою протягом усього часу, необхідного для екстрадиції та доставки її до місця кримінального провадження. Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 193 КПК України, має правовим наслідком обмеження права на свободу та особисту недоторканність (постанова Об`єднаної палати ККС ВС від 14.02.2022 у справі № 991/3440/20).

За п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.

При вирішенні питання про те, чи виправдовують потреби досудового розслідування обрання підозрюваному ОСОБА_7 виняткового безальтернативного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує наступне:

1. ОСОБА_7 18.08.2023 виїхав з України разом із сім`єю до Чорногорії у відпустку (період відпустки з 21.08.2023 по 03.09.2023), перебуваючи у процесуальному статусі свідка у Кримінальному провадженні, про що свідчить судові повістки про виклик у якості свідка, протокол його допиту як свідка (т.1 а. 89, 331). В подальшому ОСОБА_7 викликався детективом для вручення процесуальних документів у Кримінальному провадженні на 23.08.2023 та на 04.09.2023, однак відомості про те, у якому процесуальному статусі він перебуває у Кримінальному провадженні під час здійснення відповідних викликів, у відповідних судових повістках відсутні, хоча, згідно положень ст. 137 КПК України у повістці про виклик повинно бути зазначено процесуальний статус, в якому перебуває викликана особа.

В подальшому ОСОБА_7 було надано додатково відпустку строком загальним строком 37 календарних днів з 04.09.2023 по 12.10.2023.

04.09.2023 ОСОБА_7 звернувся до приватної лікарні за місцем проживання ( ТОВ «Дім Медицини» м. Одеса) у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, де йому було встановлено діагноз, пов`язаний з порушенням опорно-рухової системи, визначено ряд інших супутніх захворювань, а також призначено лікування з 04.09.2023 та встановлені орієнтовані строки непрацездатності по 30.09.2023, призначено постільний режим.

Перебуваючи у відпустці, 04.09.2023 ОСОБА_7 виїхав до м. Відень, Австрійська Республіка, до лікаря-спеціаліста з питань хвороби хребта, де йому призначено лікування строком до 30.09.2023.

При цьому, ОСОБА_7 виїхав до м. Відень, не перебуваючи у статусі підозрюваного у Кримінальному провадженні.

Таким чином, перебування ОСОБА_7 закордоном пов`язано із подорожжю та проходженням лікування строком до 30.09.2023, надана йому відпустка закінчується 12.10.2023, а з урахуванням того, що члени його сім`ї (дружина, донька, мати) проживають в Україні (після виїзду до Чорногорії дружина та донька повернулися до України), він має постійне місце проживання та місце роботи, що свідчить про наявність на даний час у нього міцних соціальних зв`язків на території України, відповідні обставини свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_7 після завершення відпустки може добровільно повернутися до України після закінчення призначеного у вересні лікування.

2.Наразі досудове розслідування майже завершено, стосовно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано процедуру спеціального досудового розслідування, яка дозволяє завершити досудове розслідування за відсутності підозрюваного та в подальшому провести підготовче судове засідання за його відсутності. Крім того, обставини, які стали підставами для здійснення спеціального досудового розслідування, є підставами для здійснення спеціального судового провадження стосовно ОСОБА_7 (абз.2 ч.3 ст. 323 КПК України). При цьому, не обов`язково, щоб особа переховувалась від суду, а достатньо, що вона була оголошена в міжнародний розшук (абз.1 ч.3 ст.323 КПК України), який оголошується, в тому числі, у разі перебування підозрюваного/обвинуваченого за межами України та неявки на виклик без поважних причин (ч. 1 ст. 281 КПК України). Тобто, наразі вже застосовані дієві ефективні правові механізми для притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за його фізичної відсутності в Україні.

3.Роль ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину: він брав участь у злочинній організації та у злочинах вчинюваних цією організацію внаслідок підпорядкування особі, яка створила та очолювала злочинну організацію ( ОСОБА_8 ), загалом виконуючи функції виконавця.

Сумніви щодо мотивів поїздки ОСОБА_7 до м. Відень та неповернення на територію України до завершення відпустки, на данний час тлумачаться слідчим суддею на користь підозрюваного. Ці сумніви не дають слідчому судді наразі підстав вважати, що він переховується і добровільно не повернеться в Україну після закінчення відпустки, а тому слідчий суддя не вважає, що за встановлених обставин є необхідним застосувати до ОСОБА_7 винятковий безальтернативний запобіжний захід у виді тримання під вартою. При цьому, у разі неповернення ОСОБА_7 на територію України сторона обвинувачення наділена правом ще раз звернутися з відповідним клопотанням, оскільки у відповідності до положень КПК України відмова у задоволенні Клопотання не є перешкодою для повторного звернення з аналогічним клопотанням.

Вищезазначене свідчить про те, що на даному етапі потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи ОСОБА_7 шляхом обрання стосовно нього виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який у відповідності до положень ч.6 ст. 193 КПК України є безальтернативним.

За встановлених обставин, з огляду на те, що стороною обвинувачення не доведено, що перебування ОСОБА_7 закордоном пов`язано саме із метою переховування останнього від органу досудового розслідування, обрання стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою створить умови, за яких ОСОБА_7 , який після завершення відпустки у жовтні 2023 року добровільно повернеться на територію України, буде затримано та взято під варту для доставки до суду, що в таких умовах не буде необхідним та пропорційним втручанням в права особи.

Враховуючи викладене, Клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 5 ст. 9, статтями 177, 183, 184, 193-194, 196, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_64