Справа № 460/1456/19
Провадження №1-кп/944/200/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.10.2023 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові, в режимі відеоконференції з Державної установи "Львівська установа виконання покарань (№19)" об`єднанні кримінальні провадження, відомості щодо яких внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000037 від 27.02.2019 року, №0000091 від 01.09.2022року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Жовква Львівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , учасника бойових дій, колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , засудженого вироком Жовківського районного суду Львівської області від 04 травня 2023року до покарання у виді позбавлення волі строком 06 (шість) років, який перебуває під вартою з 27.01.2023року,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.407, ч.4 ст.408 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах особливого періоду в період з 15.09.2017 по 02.11.2017 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та без поважних причин перебував поза її межами.

02.11.2017 повернувся в розташування військової частини НОМЕР_1 , після чого приступив до виконання своїх посадових обов`язків та в подальшому повторно з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків у період з 24.10.2018 по 18.02.2019 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та без поважних причин перебував поза її межами.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану періоду з 26.05.2022 самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , без поважних причин та перебуває поза її межами.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення військової частини з метою ухилення від військової служби без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.408 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.407 та ч.4 ст.408 КК України за обставин викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини викладені в обвинувальних актах.

Крім цього, додатково пояснив, що в цей період він знаходився за місцем свого проживання, та допомагав батькам по господарству. Просить суворо не карати, зважити на те, що він є учасником бойових дій та надалі бажає служити в ЗСУ.

Як встановлено у судовому засіданні, покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, те, що учасниками провадження не оспорюються фактичні обставини провадження і судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

З врахуванням наведеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.407, ч.4 ст.408 КК України доведена повністю, оскільки він самовільно залишила військову частину та не з`явився вчасно на службу без поважних причин, з метою ухилення від військової служби умовах воєнного стану, а його дії за ч.4 ст.407, ч.4 ст.408 КК України кваліфіковано правильно.

Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно п.п.1,3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння органам досудового розслідування та суду у розкритті злочинів та відсутність заподіяної шкоди.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.407 та ч.4 ст.408 КК України відповідно до вимог ст.12 КК України відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

З урахуванням наведеного, суд, враховуючи особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем несення служби, що підтверджується характеристикою, наданою командиром 2 батареї ПТДн військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 , являється учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 27 березня 2017року, його відношення до вчинених кримінальних правопорушень, а саме, щире каяття, активне сприяння у розкритті злочинів, бажання служити в ЗСУ, відсутність заподіяної шкоди, обтяжуючих обставин, приходить до висновку що обвинуваченому слід обрати покарання у межах санкції відповідних частин статтей інкримінованих злочинів, у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ч.1 ст.70 КК України, з врахуванням ч.4 ст.70 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений вироком Жовківського районного суду Львівської області від 04 травня 2023року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, призначено покарання, у виді 6 (шести) років позбавлення волі, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Жовківського районного суду Львівської області від 04 травня 2023року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, визначити остаточне покарання у виді 06 (шести) років 01 (одного) місяця позбавлення волі, таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігатиме вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369,371,373-374 КПКУкраїни, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.407 та ч.4 ст.408 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.407 КК України, у виді 03 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч.4 ст.408 КК України, у виді 06 (шести) років 01 (одного) місяця позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю злочинів у виді - 06 (шести) років 01 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_4 призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Жовківського районного суду Львівської області від 04 травня 2023року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, визначивши остаточне покарання у виді 06 (шести) років 01 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 27 січня 2023року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: ОСОБА_1