Справа № 755/933/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" лютого 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва кримінальне провадження за № 0004192 від 15.12.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Первомайське, Липецької області, російської федерації, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України,-

у с т а н о в и в:

Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» на території Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на території Україні продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимим, маючи не зняту та не погашену судимість та в період відбування іспитового строку, вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

11 грудня 2023 року в період часу з 18 год. 57 хв. по 18 год. 59 хв., перебуваючи у приміщенні магазину «Лоток», за адресою: м. Київ, вул. Алма-Атинська, 97/1, де здійснює свою господарську діяльність ТОВ «ЛК-ТРАНС», у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення майна, в умовах воєнного стану, яке на праві власності належить ТОВ «ЛК-ТРАНС».

Наблизившись до вітрини з хлібобулочними виробами, ОСОБА_4 , обрав з представлених магазином товарів, пончик «DONUT» з малиновою начинкою, 75 г, закупівельною вартістю 21 гривня 60 копійок, пончик «DONUT» з карамельною начинкою, 75 г, закупівельною вартістю 21 гривня 60 копійок, пончик «DONUT RAFAELA» зі смаком кокосу, 65 г, закупівельною вартістю 21 гривня 60 копійок, сосиски в тісті, 130 г, у кількості 2 штуки, закупівельною вартістю 23 гривні 12 копійок, за одну, загальною вартістю 46 гривень 24 копійки, батон молочний, 350 гр., закупівельною вартістю 19 гривень 92 копійки та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, поклав товари до сумки, що мав при собі. Після чого, ОСОБА_4 направився з вище описаним товаром у сумці до відділу зі спиртними напоями, де взяв з вітрини пляшку червоного сухого вина Maison Barboulot Cabernet, 0.75 л, закупівельною вартістю 191 гривня 20 копійок, яку поклав до своєї сумки.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 направився до виходу з магазину та, оминувши контрольні рамки, вийшов з приміщення магазину з неоплаченим товаром, яким у подальшому розпорядився па власний розсуд.

Своїми протиправними ОСОБА_4 діями завдав матеріальної шкоди ГОВ «ЛК-ТРАНС» на загальну суму 322 гривні 16 копійок.

Крім цього, 14.12.2023 в період часу з 20 год. 59 хв. по 21 год. 03 хв., перебуваючи у приміщенні магазину «Лоток», за адресою: м. Київ, вул. Алма-Атинська, 97/1, де здійснює свою господарську діяльність ГОВ «ЛК-ТРАНС», у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення майна, в умовах воєнного стану, яке на праві власності належить ТОВ «ЛК-ТРАНС».

Наблизившись до вітрини з хлібобулочними виробами, ОСОБА_4 , обрав з представлених магазином товарів, пончики «DONUT» з карамельною начинкою, 75 г, у кількості 2 штуки, закупівельною вартістю 21 гривня 60 копійок за один, сосиски в зерновому тісті, 170 г, у кількості 2 штуки, закупівельною вартістю 31 гривня 92 копійки, за одну, загальною вартістю 63 гривні 84 копійок, та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, поклав товари до сумки, що мав при собі. Після чого, ОСОБА_4 , направився з вище описаним товаром у сумці до відділів зі спиртними напоями та молочною продукцією, які розташовані поруч, де взяв з вітрини пляшку вина КарВазі Алаз червоного н/сол, 0,75 л, закупівельною вартістю 184 гривні 72 копійок, яку поклав до своєї сумки. У відділі з молочною продукцією взяв із холодильника сир Звенигора Едам 50%, 160 г, у кількості 2 штуки, закупівельною вартістю 67 гривень 92 копійки, загальною вартістю 135 гривень 84 копійки, яйце куряче Лоток столове С1, 10 шт., закупівельною вартістю 52 гривні 40 копійок, які поклав до своєї сумки. Повернувшись до відділу зі спиртними напоями, взяв з вітрини пляшку напою енергетичного ПітБуль Ягода, 500 мл, закупівельною вартістю 18 гривень 32 копійки, яку заховав до сумки.

У подальшому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , не маючи наміру розраховуватись за вищевказані товари, зберігаючи його при собі, пройшов контрольні рамки, умисно за нього не розрахувався, залишивши приміщення торгової зали магазину «Лоток», чим намагався завдати матеріального збитку ТОВ «ЛК-ТРАНС» на суму 498 гривень 32 копійки, тобто вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений покупцем вищевказаного магазину.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним, щиро розкаявся, фактичні обставини справи не оспорював, а також підтвердив вищеописані встановлені судом обставини справи.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненому в умовах воєнного стану та у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки) в умовах воєнного стану, а тому кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами, особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не перебуває під наглядом лікаря нарколога та лікаря психіатра.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Верховним Судом у постанові від 20.09.2023 по справі № 944/5954/22 наведено тлумачення прояву щирого каяття обвинуваченого.

Так, у вищевказаній постанові витлумачено, що при встановленні обставини, яка пом`якшує покарання, а саме щирого каяття, необхідно враховувати, що щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль щодо вчиненого та бажання виправити ситуацію, яка склалася. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого правопорушення. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести відповідальність за вчинене, а також ця обставина повинна знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У правовій державі покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій має використовуватись не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи.

На реалізацію принципу, встановленого частиною другою статті 61 Конституції України, згідно з яким юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, спрямовані положення статті 65 КК України. Зазначений принцип, зокрема, конкретизовано у положеннях Кримінального кодексу України щодо системи покарань, звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від покарання та його відбування, у тому числі призначення більш суворого покарання.

Керуючись загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання.

Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину та передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Виходячи з мети покарання й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.

Вищевказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.05.2023 винесеній за результатами розгляду справи № 135/563/22.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючої обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України з урахуванням положень ст. 68 КК України.

При призначенні покарання суд також враховує, що вироком Дарницького районного суду м. Києва від 25.08.2023 у справі № 753/14715/23, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, призначено покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 1 рік та покладено обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Відтак остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити з урахуванням ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 25 серпня 2023 року ухваленим у справі № 753/14715/23 (провадження № 1-кп/753/1779/23).

21 грудня 2023 року Деснянським районним судом м. Києва ухвалено вирок у справі № 754/18240/23 (провадження № 1-кп/754/1436/23), яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, призначено покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 1 рік та покладено обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. За правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

У своїй постанові від 15.01.2021 по справі № 760/26543/17, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду надала роз`яснення щодо застосування судами норми ч. 4 ст. 70 КК України та зазначила, що якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку. У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.

Відповідно до вимог ч. ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Інкриміновані ОСОБА_4 кримінальні правопорушення скоєно 11.12.2023 та 14.12.2023, тобто до ухвалення 21.12.2023 Деснянським районним судом м. Києва вироку у справі № 754/18240/23 (провадження № 1-кп/754/1436/23).

На даний час вищевказаний вирок Деснянського районного суду м. Києва від 21.12.2023 по справі № 754/18240/23 (провадження № 1-кп/754/1436/23) набрав законної сили.

Таким чином, призначене ОСОБА_4 покарання за вищевказаним вироком Деснянського районного суду м. Києва від 21.12.2023 по справі № 754/18240/23 (провадження № 1-кп/754/1436/23), не підлягає приєднанню до покарання призначеного даним вироком та підлягає самостійному виконанню.

В частині цивільного позову ТОВ «ЛК-ТРАНС» до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди завданої кримінальним правопорушенням, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно приписів п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

В силу ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Нормою ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи, що заявлені потерпілим позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджено дослідженими судом доказами, майнова шкода обвинуваченим самостійно не відшкодована, а позовні вимоги обвинуваченим визнаються в повному обсязі, керуючись нормами п. 10 ч. 1 ст. 56, ст. 128 КПК України, ст. ст. 11, 13, 1166 ЦК України, цивільний позов підлягає задоволенню.

У порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Керуючись ст. ст. 15, 68, 70, 71, 72, 185 КК України, ст. ст. 100, 124, 128, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місця позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 25 серпня 2023 року ухваленим у справі № 753/14715/23 (провадження № 1-кп/753/1779/23) у виді 1 (одного) року обмеження волі, з урахуванням положень ст. 72 КК України, приєднати покарання за цим вироком та остаточно призначити покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця 15 (п`ятнадцяти) днів позбавлення волі.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 21 грудня 2023 року ухвалений у справі № 754/18240/23 (провадження № 1-кп/754/1436/23) - виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛК-ТРАНС» до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди завданої кримінальним правопорушенням задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛК-ТРАНС» майнову шкоду у розмірі 322 (триста двадцять дві) грн. 16 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні, що передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 на підставі розписки - повернути власнику.

Речові докази у справі, які містяться у матеріалах кримінального провадження, - зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя