ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 676/5646/23

Провадження № 11-кп/4820/823/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 грудня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000694, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 травня 2023 року, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого, уродженця м.Кам`янець-Подільський Хмельницької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України, та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

У провадженні Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження №0000694 від 05 травня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2023 року продовжено дію обраного обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто до 10 грудня 2023 року включно.

Прокурор Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_5 у відповідності до вимог частини 3 статті 331 КПК України подала письмове клопотання, яке підтримала у судовому засіданні, про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що строк дії ухвали Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 10 грудня 2023 року, а ризики, передбачені статтею 177 КПК України, не зменшились, судовий розгляд триває.

Ухвалою Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 грудня 2023 року ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до04 лютого 2024 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник ОСОБА_7 , не погоджуючись із рішенням суду, подала апеляційну скарги, в якій просить скасувати ухвалу суду та змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі. Вважає, що суд постановив незаконну та необґрунтовану ухвалу, об`єктивно не дослідивши всіх обставин справи.

На думку сторони захисту, прокурором не було надано доказів, які б свідчили про ризики, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду, а також, що у нього відсутні соціальні зв?язки (хоча в матеріалах справи є протокол допиту матері, він проживає в цивільному шлюбі і є батьком малолітньої дитини), але не вказано на підставі яких фактів суд це встановив.

Окрім того, ОСОБА_6 є працівником відділення оператора стільникового зв?язку «Київстар», а тому висновок суду про відсутнє джерело доходів є хибним.

Апелянт наголошує на необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_6 підозри за частиною 4 статті 186 КК України, що передбачає відповідальність за вчинення кримінального правопорушення у великих розмірах або в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Вказує, що сума завданої матеріальної шкоди становить 2 920 грн. і не перевищує 335 500 грн., що є необхідним для кваліфікації за частиною 4 статті 186 КК України.

Суд першої інстанції також не врахував та не визначив, чи є ідентичними поняття «з використанням умов воєнного стану» та «в умовах воєнного стану», і чи слід відносити вчинені діяння ОСОБА_6 до обставини, що обтяжує покарання в розумінні статті 67 КК України.

Також не було враховано клопотання ОСОБА_6 про проходження військової служби, не зважаючи на стан його здоров`я.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційні вимоги і просили оскаржувану ухвалу скасувати, оскільки прокурором ризики, передбачені статтею 177 КПК України, не доведені.

Прокурор в судовому засіданні просила залишити ухвалу суду без змін, вважала за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Зазначила, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше вже судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, наразі має підозру ще в іншому кримінальному провадженні за частиною 4 статті 185 КК України. Окрім того, ще не всі малолітні свідки допитані у цьому кримінальному провадженні, тож перебуваючи на волі ОСОБА_6 зможе чинити тиск на них з метою зміни показань на користь обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, думку прокурора, перевіривши надані матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним, є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Сторона захисту оскаржує ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою до 04 лютого 2024 року включно, бо вважає, що прокурор у клопотанні не довів існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а суд в ухвалі не обґрунтував, чому саме для обвинуваченого ОСОБА_6 не є достатнім застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відповідно до статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами 6 та 7 статті 176 цього Кодексу.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалюючи рішення за клопотанням прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд врахував відомості про особу обвинуваченого, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків та наявність доведених вагомих ризиків, передбачених пунктами 1, 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України.

Тож, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність продовжити строк застосування цього запобіжного заходу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Згідно з положеннями статі 199 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій статті 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України, із зібраними у кримінальному провадженні доказами переданий до Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області, судове провадження триває та доведеність або не доведеність його вини буде встановлюватися вироком суду.

Крім того, зі змістустатті 422-1 КПК України вбачається, що в ході розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції здійснює перевірку обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, тому у суду апеляційної інстанції відсутні повноваження на перевірку обґрунтованості обвинувачення у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Відтак, доводи апеляційних скарг щодо недоведеності вини ОСОБА_6 та необґрунтованості й неправильної кваліфікації його обвинувачення, колегією суддів не перевірялися.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Кримінального процесуального Кодексу України та інших законів України.

Відповідно до частини 2 статті 8 та частини 5 статті 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують, та міжнародними контактами.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачається покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Окрім того, ОСОБА_6 вже раніше притягувався до кримінальної відповідальності за умисні корисливі злочини проти власності, нещодавно звільнився з місць позбавлення волі, і знову обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення. Таким чином, ризики переховування обвинуваченого від суду чи вчинення ним іншого кримінального правопорушеннязалишаються високими.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності у обвинуваченого ОСОБА_6 стійких соціальних зв`язків, перебування у цивільному шлюбі та наявності малолітньої дитини, а також працевлаштування у відділенні зв?язку «Київстар» стороною захисту не підтверджені ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду, окрім того ніяким чином не можуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зменшують ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Також, зі слів прокурора у цьому кримінальному провадженні залишилися недопитані судом малолітні свідки, а тому у разі перебування ОСОБА_6 на свободі ризик впливу на них суттєво підвищується.

Тож, на теперішній момент продовжують існувати обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні, та ризики, передбачені статтею 177 КПК України, не зменшилися.

У матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що обвинувачений не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора або що з`явились якісь нові обставини, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу.

Щодо твердження сторони захисту про неврахування судом клопотання ОСОБА_6 про бажання проходити військову службу, то колегія суддів не бере до уваги цей довід, оскільки існує порядок скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, передбачений статтею 616 КПК України, тоді як вказане бажання обвинуваченого не впливає на встановлені судом ризики за статтею 177 КПК України, не зменшує їх, та не може слугувати підставою для обрання ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 і виключити ризики, пов`язані зі звільненням його з-під варти.

З урахуванням встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає правильним висновок суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 04 лютого 2024 року включно. Обмеження його права на свободу у цьому випадку є виправданим і необхідним через неможливість у жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали у цьому провадженні колегією суддів не встановлено. Отже, апеляційні вимоги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргузахисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 грудня 2023 року про продовження строку тримання під вартою до04 лютого 2024 року включно стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3