УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 362/1256/19

провадження № 51-2190км22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 червня 2023 року у кримінальному провадженні по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, проживаючого в АДРЕСА_1 ), раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 Кримінального кодексу України (далі - КК України);

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Паник, Артикський район Республіки Вірменія, проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Єнакієве Донецької області, проживаючого в АДРЕСА_3 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України.

Суть питання

За вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2021 року:

- ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України та засуджено до покарання: за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 310 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України та засуджено до покарання: за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 310 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України та засуджено до покарання: за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 310 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки кожному та покладено на засуджених обов`язки, визначені ст. 76 КК України.

Вироком Київського апеляційного суду від 15 червня 2022 року зазначений вирок місцевого суду в частині звільнення засуджених від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України скасовано та ухвалено: ОСОБА_5 , визнаному винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, призначити покарання: за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 310 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; ОСОБА_6 , визнаному винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, призначити покарання: за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 310 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Також вказаним вироком апеляційного суду виключено з мотивувальної частини вироку місцевого суду при правовій кваліфікації дій ОСОБА_5 та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України посилання на вчинення даного кримінального правопорушення особами, які раніше вчинили злочин, передбачений ст. 310 КК.

Крім того вироком апеляційного суду дії ОСОБА_7 перекваліфіковано з ч. 2 на ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому за цією нормою закону покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки та пом`якшено ОСОБА_7 покарання, призначене за ч. 2 ст. 310 КК України, до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_7 визначено остаточне покарання, за сукупністю вчинених ним кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

В подальшому захисником ОСОБА_8 в інтересах засуджених подано заяву про перегляд вироку апеляційного суду від 15 червня 2022 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 червня 2023 року вказану заяву захисника задоволено частково, вирок апеляційного суду змінено в частині покарання, призначеному засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Звільнено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від призначеного їм покарання за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та виключено із резолютивної частини вироку посилання на призначення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

Не погоджуючись із указаним рішенням суду апеляційної інстанції, сторона захисту, в межами строку на касаційне оскарження, неодноразово зверталась до Верховного Суду із касаційними скаргами, за наслідками розгляду яких, ухвалами Верховного Суду від 28 серпня та 25 вересня 2023 року на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) їй відмовлено у відкритті касаційного провадження за її касаційними скаргами на вищевказане рішення апеляційного суду, оскільки з касаційних скарг та наданих до них судових рішень вбачалось, що підстав для задоволення скарг немає.

В черговий раз сторона захисту звернулась з касаційною скаргою до суду, однак вже поза межами строку на касаційне оскарження, в якій, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Також у касаційній скарзі захисник клопоче про поновлення йому строку на звернення до Верховного Суду, обґрунтовуючи таку вимогу тим, що він вчасно не отримав ухвалу Верховного Суду від 25 вересня 2023 року про відмову у відкритті касаційного провадження за його попередньою касаційною скаргою на рішення Київського апеляційного суду від 27 червня 2023 року, а тому вважає, що строк на касаційне оскарження ним був пропущений з поважних причин і просить його поновити.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців із дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб, зокрема потерпілих, перебувати у стані невизначеності. Воно надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, визначитися з своїми аргументи та їх обґрунтуванням.

Порядок обчислення процесуальних строків визначено ст. 115 КПК України. За ч. 4 вказаної норми процесуального закону при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.

Оскаржувана ухвала апеляційного суду стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , була постановлена 27 червня 2023 року, а тому останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для захисника було 28 вересня 2023 року.

Однак захисник в черговий раз подав касаційну скаргу до суду касаційної інстанції лише 13 жовтня 2023 року (згідно його підпису на касаційній скарзі), тобто після закінчення визначеного ч. 2 ст. 426 КПК України строку на касаційне оскарження.

Частиною 1 ст. 117 КПК України встановлено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 27 березня 2019 року (справа № 127/17092/18), особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово заявляв, що зацікавлена сторона зобов`язана проявляти особливу ретельність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів для ознайомлення з рухом справи (див., наприклад «Каракуця проти України»).

Верховний Суд звертає увагу захисника на тому, що передбачений КПК України строк на касаційне оскарження, а саме 3 місяці, є досить тривалим та достатнім для того, щоб навіть за наявності певних труднощів у особи вона могла вчасно подати касаційну скаргу (у разі її сумлінного ставлення до користування своїми процесуальними правами).

У контексті цього кримінального провадження Верховний Суд звертає увагу на те, що захисник мав можливість скористатись своїм правом на касаційне оскарження, зокрема, першу і другу скарги сторона захисту подала в межах строку на касаційне оскарження.

З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку, що захисник не навів переконливих доводів щодо наявності поважних причин пропуску ним строку на касаційне оскарження постановленого стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 рішення суду апеляційної інстанції, а тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу захисника на тому, що питання про передачу справи на Велику Палату вирішується після відкриття кримінального провадження.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку касаційного оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Враховуючи викладене, Верховний Суд, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки захисник подав її після закінчення строку касаційного оскарження, а з його клопотання не вбачається підстав для поновлення строку.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про поновлення йому строку на касаційне оскарження ухвалу Київського апеляційного суду від 27 червня 2023 року.

Повернути касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3