Провадження № 1-кс/161/5036/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 11 жовтня 2023 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участі представника потерпілої-адвоката ОСОБА_3

слідчого- ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 31.08.2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002272 від 25.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.152 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Представник потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_3 звернувся до Луцького міськрайонного суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 31.08.2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002272 від 25.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.152 КК України.

В обґрунтування своєї скарги зазначив, що постанова про закриття кримінального провадження є незаконною та невмотивованою, передчасною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства. В постанові про закриття кримінального провадження в порушення вимог ст.110 КПК Україні відсутні висновки та мотиви органу досудового розслідування щодо відсутності складу кримінального правопорушення.

Просить скасувати постанову слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 31.08.2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002272 від 25.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.152 КК України.

У судовому засіданні адвокат доводи скарги підтримав та просив її задовольнити.

Слідчі в судовому засіданні проти доводів скарги заперечували та просили відмовити у задоволенні.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 14.12.2011 року № 19-рп/2011 по справі про оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний (стаття 2 КПК України). Положення КПК України регламентують діяльність органів державної влади та їх посадових осіб, яка стосується сфери публічно-правових відносин, що виникають внаслідок злочинних посягань, відповідальність за які встановлено в нормах кримінального права.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні СВ Луцького РУ ГУНП у Волинській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за ч.1 ст.152 КК України за №0002272 від 25.11.2022 року.

Постановою слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 31.08.2023 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002272 від 25.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.152 КК України - закрито.

У відповідності до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Виходячи з практики ЄСПЛ ефективним розслідування, як вказано в рішенні ЄСПЛ у справі «КУЛІК ПРОТИ УКРАЇНИ», буде, якщо органи державної влади здійснять всіх заходів для отримання усіх наявних доказів, які мають стосунок до події, зокрема показів очевидців та експертних висновків тощо. В кримінальному провадженні №0002272 цього зроблено не було.

Слідчий суддя вважає, що слідчий під час закриття кримінального провадження не в повній мірі дослідив доводи заявника про вчинення кримінального правопорушення, не перевірив та не спростував їх належними доказами, не надав оцінку доводам заявника, не в повній мірі зазначив у мотивувальній частині постанови відомості про зміст обставин, які стали йому відомі та стали підставою для прийняття такої постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КК та КПК України.

Усунути вказані істотні порушення можливо лише шляхом скасування постанови про закриття кримінального провадження та належного виконання слідчим вимог кримінального процесуального закону щодо проведення повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин провадження.

У даному випадку слідчому необхідно проаналізувати кожен здобутий ним доказ у кримінальному провадженні у контексті доведеності чи не доведеності складу в діяннях особи кримінального правопорушення, щодо якого проводиться досудове розслідування.

Враховуючи все вищевикладене, слідчий суддя дійшов переконання, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження прийнята з порушенням вимог ст. ст. 92, 94 КПК України, а її зміст не відповідає вимогам статті 110 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначене вказує на передчасність та необґрунтованість закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки з матеріалів кримінального провадження не вбачається всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

При новому розслідуванні належить виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність події та складу злочину, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку воно має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів заявника.

З наведених підстав, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність скасування постанови про закриття кримінального провадження та його направлення для продовження досудового розслідування, під час якого необхідно ретельно виконати вимоги ухвали слідчого судді, передбачені КПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 38, 214, 223, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу представника потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 31.08.2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002272 від 25.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.152 КК України - задовольнити.

Постанову слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 31.08.2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002272 від 25.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.152 КК України - скасувати, кримінальне провадження направити для проведення досудового слідства та прийняття обґрунтованого рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1