Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2206/19
Провадження № 1-кп/935/33/23
У Х В А Л А

Іменем України

04 жовтня 2023 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

перекладача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростишеві кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.27, п.12,13 ч.2 ст.115 КК України ,

установив:

Ухвалою суду від 09.08.2023 обвинуваченим продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, до 07.10.2023.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначив про існування ризиків: ухилення обвинувачених від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, продовження вчинення кримінальних правопорушень, які не зникли та продовжують існувати. Клопотання долучені до матеріалів судового провадження, оголошені у судовому засіданні та вручені обвинуваченим завчасно.

Обвинувачений ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_9 заперечили проти клопотання прокурора, вважають його необгрунтованим, просять у задоволенні відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_10 заперечили проти клопотання прокурора, просять відмовити в його задоволенні.

Обвинувачений ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_11 заперечили проти клопотання прокурора, вважають, що підстави для застосування тримання під вартою відсутні.

Крім того, захисником ОСОБА_11 подано у письмовому вигляді та оголошено у судовому засіданні клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 раніше обраного запобіжного заходу на домашній арешт. Своє клопотання обґрунтувала тим, що обвинувачений ОСОБА_7 має стійки соціальні зв`язки, оскільки одружений та має на утриманні малолітню дитину, був єдиним годувальником у родині; може бути працевлаштований у СФГ «Хлібороб»; власник потенційного житла надав згоду на проживання ОСОБА_7 ; адміністрацією установи характеризується посередньо, має одне заохочення.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов такого висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.2 КПК України).

Відповідно до вимог ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Згідно з положеннями ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора (ч.4 ст.176 КПК України). Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. п. 1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого та його майновий стан; наявність судимостей та дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки обвинуваченого (п.п.1-12 ч.1 ст.178 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України. Суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті (ч.ч.1,3 ст.183 КПК України).

Згідно із п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч.1 ст.194 КПК України).

Відповідно до вимог ч.4 ст.199 КПК України суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, з огляду на положення ч.3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду, за результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Метою судового розгляду відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначеному прокурором в обвинувальному акті кримінальному правопорушенні за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом, що виключає можливість оцінки судом на час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обґрунтованості підозри у розумінні п. 175 рішення Європейського суду з прав людини «Нечипорук і Йонкало проти України» та інших рішень Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» і «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер та тяжкість кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, вирішуючи питання продовження строку тримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

В ході розгляду даного клопотання суд дійшов висновку, що ризики, встановленні при вирішенні питання про застосування до обвинувачених запобіжного заходу та продовження строку його дії, не зменшились, продовжують існувати, та у судовому засіданні прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання останніх під вартою.

Обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які є громадянами Азербайджану та перебувають на території України без законних підстав, інкримінується вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочинів, міра покарання за найтяжчий з яких передбачає довічне позбавлення волі.

Обвинуваченому ОСОБА_7 , зареєстроване місце проживання якого в АР Крим (територія непідконтрольна на даний час Україні), інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, міра покарання за який передбачає довічне позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_6 не працює, не навчається, неодружений, утриманців не має, на території України не має міцних соціальних зв`язків, як і законне джерело доходу У разі обрання іншого альтернативного запобіжного заходу існують ризики переховування його від суду, у тому числі залишення території України.

Обвинувачений ОСОБА_8 не працює, законного джерела доходу не має, неодружений, утриманців не має, на території України не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий за вчинення на території України умисного тяжкого злочину проти власності ч.2 ст.186 КК України, за що відбував покарання у місцях позбавлення волі, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, не пов`язаних з даним кримінальним провадженням, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, у межах якого перебував у розшуку (обвинувальний акт перебуває у провадженні Богунського районного суду м.Житомира).

Обвинувачений ОСОБА_7 не працює, законного джерела доходу не має, на утриманні має малолітню дитину, раніше не судимий, намагався втекти від поліції під час затримання, згідно характеристики за місцем попереднього ув`язнення двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, має одне заохочення.

Крім того, не може залишатися поза увагою суду, що Указом Президента України №64/2022 на території України починаючи з 24.02.2022 введено воєнний стан. Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», зазначено, що оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, суд керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про можливість та доцільність змінення обвинуваченим раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який, оскільки він не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених , а ризики, на які вказує прокурор, а саме : висока ймовірність переховування від суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, наприклад, неявкою у судові засідання (п.4 ч.1 ст.177 КПК України), вчинення інших кримінальних правопорушень (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), з огляду на особи обвинувачених, продовжують існувати.

Стороною захисту не доведено можливість застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного захисту, зокрема, домашнього арешту.

Разом з тим, суд не робить передчасних висновків щодо вини обвинувачених, однак, вважає, що пред`явлене обвинувачення останнім обґрунтовано зібраними доказами, які підлягатимуть оцінці під час судового розгляду. Питання встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості обвинувачених суд буде вирішувати у нарадчій кімнаті згідно вимог ст.368 КПК України.

Керуючись ст.331 КПК України суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 02.12.2023 включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 02.12.2023 включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 02.12.2023 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3