Житомирський апеляційний суд
Справа №277/198/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1, ст.125, ч.1 ст.126 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №277/198/23 за апеляційною скаргою прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Ємільчинського районного суду Житомирської області від 18 квітня 2023 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України,

в с т а н о в и в:

зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України та призначено йому покарання:

- ч.1 ст.125 України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень;

- ч.1 ст.126 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , до обрання вироку суду законної сили, не обирався.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, 10 лютого 2023 року приблизно о 07 год. 30 хв. між ОСОБА_7 та його рідним братом ОСОБА_8 в кімнаті будинку за місцем постійного проживання останнього по АДРЕСА_1 на ґрунті особистих неприязних відносин виникла суперечка.

Під час суперечки ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_7 та умисно наніс останньому один удар кулаком правої руки в область обличчя з лівої сторони, в результаті чого умисно спричинив ОСОБА_7 , тілесні ушкодження у вигляді: садна на лівій щоці, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Після цього, перебуваючи у тому ж будинку по АДРЕСА_1 без значного розриву в часі, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 продовжили суперечку, під час якої ОСОБА_8 взяв в праву руку металеву кочергу, яка стояла біля груби опалення, та наніс ОСОБА_7 один удар в область спини, в результаті чого завдав йому фізичного болю без спричинення тілесних ушкоджень.

В поданій апеляційній скарзі апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просить скасувати оскаржуваний вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.125 України у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень, за ч.1 ст.126 України у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень, на підставі ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що при призначені ОСОБА_8 покарання, судом першої інстанції не були враховані обставини, що обтяжують покарання, а саме: вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах та вчинення кримінального правопорушення відносно особи з інвалідністю. На думку апелянта, наведені обставини свідчать про підвищену суспільну небезпеку вчинених ОСОБА_10 правопорушень, а тому покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі не буде необхідним та достатнім для виправлення особи та попередженню нових кримінальних правопорушень.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора в підтримку апеляційної скарги, думку потерпілого та обвинуваченого, які не заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження, правова кваліфікація його дій за ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України, ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, а тому наведені обставини апеляційним судом не перевіряються. Судовий розгляд провадження в суді першої інстанції проведено в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

У відповідності до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вважає апеляційний суд, вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених правопорушень (проступків), дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно (а.п.25), є раніше не судимий (а.п.27), не має сім`ї та утриманців, не працює, позицію потерпілого в суді, пом`якшуючі покарання обставини у вигляді щирого каяття, обставини, що обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах та вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

З даним висновком суду суд апеляційної інстанції не може погодитись з огляду на те, що при призначенні ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції в неповній мірі врахував обставини вчинення кримінальних правопорушень (проступків), які вчинено щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах та щодо особи з інвалідністю, як і наслідки скоєного обвинуваченим.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції, приймаючи рішення про призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, фактично в мінімальних межах, встановлених санкціями інкримінованих правопорушень, пославшись на обставини, які він враховує при призначенні покарання, належним чином не мотивував і не навів переконливих доводів про доцільність призначення саме такого розміру покарання, обмежившись лише формальним посиланням на вищезазначені обставини.

Крім того, суд першої інстанції, призначаючи остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_8 на підставі положень ч.1 ст.70 КК України допустив неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Так, суд першої інстанції, призначивши обвинуваченому покарання за ч.1 ст.125 України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень та за ч.1 ст.126 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень, незаконно на підставі ст.70 КК України застосував принцип поглинення, остаточно призначивши ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень. Суд першої інстанції не врахував, що однакове за видом та розміром покарання (у даному випадку 510 грн. штрафу) не може бути поглинуте одне одним, а поглиненню підлягає виключно менш суворе покарання більш суворим.

Вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання на підставі п.4 ч.1 ст.409, ч.2 ст.409 КПК України, з постановленням в цій частині нового вироку в порядку ст.420 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Ємільчинського районного суду Житомирської області від 18 квітня 2023 року відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання:

- за ч.1 ст.125 України у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень;

-за ч.1 ст.126 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

На вирок апеляційного суду, який набирає законної сили негайно після його проголошення, учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :