Справа № 169/869/23
Провадження № 1-в/169/22/23
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

13 жовтня 2023 року смт.Турійськ

Турійський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду подання Ковельського районного сектору № 4 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області щодо засудженого ОСОБА_3 про застосування покарання за наявності кількох вироків та інші питання про всякого роду сумніви та протиріччя, що виникають при виконанні вироку,

У С Т А Н О В И В:

Орган пробації звернувся до суду з поданням щодо засудженого ОСОБА_3 про застосування покарання за наявності кількох вироків та інші питання про всякого роду сумніви та протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Вироком Турійського районного суду Волинської області від 24.11.2022 року ОСОБА_3 засуджено за ст.. 309 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

Також, 15.02.2023 року вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Дослідивши матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з п.11 ч.1 ст. 537КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Згідно п.2 ч.2 ст. 539КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, в тому числі у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 11 частини першої статті 537 цього Кодексу.

За таких обставин суд вважає, що необхідність визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України у такому випадку може бути обумовлена, якщо щодо засудженого є не приведений у виконання вирок, про який не було відомо суду, що ухвалив останній за часом вирок, і тому суд не призначив покарання за сукупністю вироків.

Як вбачається із матеріалів клопотання, вищезазначені вироки відносно ОСОБА_3 набрали законної сили та направлені на виконання до Ковельського районного сектору № 4 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

За аналогією можна зробити висновок, що й у разі, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який до неї знову було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається та кожен вирок виконується самостійно.

У п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків» зазначається, що не підлягають розгляду у порядку вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, якщо вирішення їх порушує суть вироку і погіршує становище засудженого; звужує або розширює обсяг обвинувачення; стосується прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову. Не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання не було вирішено.

Крім того, суд може вирішувати на стадії виконання вироків лише ті питання, які не стосуються суті вироку та не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду у такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Суд не вбачає перешкод для самостійного виконання двох вищезазначених вироків відносно засудженого ОСОБА_3 , інший злочин яким вчинено до постановлення попереднього вироку, а не під час іспитового строку.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив :

Вирок Турійського районного суду Волинської області від 24.11.2022 року, який набрав законної сили 27.12.2022 року, та вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15.02.2023 року, який набрав законної сили 20.03.2023 року, відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виконувати самостійно.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення до Волинського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1