ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Провадження № 1-кп/522/2409/23
13 жовтня 2023 року місто Одеса
Приморський районний суд міста Одеси у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Градениці, Біляївського району, Одеської області, громадянина України, українця, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-20.09.2012р., Біляївським районним судом Одеської області за ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2, 15 ч.2, 185 ч.2, 357 ч.3,70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від покарання з випробувальним строком на 2 роки;
-02.07.2014р., Біляївським районним судом Одеської області за ст.187 ч.3,71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
-14.12.2017р., Овідіопольським районним судом Одеської області за ч.3 ст.187,71,72 КК України до 7 років 6 місяців 16 днів позбавлення волі з конфіскацією мана;
-28.11.2019р, Голопристанським районним судом Херсонської області за ст.385 ч.1, 385 ч.4,70 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 5100 грн.;
-06.06.2023р., Суворовським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від покарання з випробувальним строком на 3 роки;
-15.08.2023р., Біляївським районним судом Одеської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі.
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-
Таємно, викравши в умовах воєнного стану, який впроваджено на території України відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_6 від 24.02.2022 року № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, а також Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 02.05.2023 № 3057-IX, вищевказаний телевізор, ОСОБА_5 покинув місце вчинення ним злочину, разом з викраденим майном, яким розпорядився в подальшому на власний розсуд, тим самим завдавши Виробничо-торгівельній фірмі «Галатея» матеріальний збиток у розмірі 6 000 гривень.
Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені повторно та в умовах воєнного стану,кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинувачені визнав у повному обсязі, та пояснив, що дійсно при вказаних у обвинувальному акті обставинах він 04.06.2023 року, знаходячись в готелі «Зірка» в м. Одесі, непомітно для оточуючих, виніс із готельного номера телевізор марки «Bravis», який продав на ринку Привоз за 500 гривень, якими розпорядився на власний розсуд. У вчиненому щиро покаявся, просив суд суворо його не карати.
Представник потерпілого ОСОБА_7 , яка була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи подала до суду заяву про розгляд вказаного обвинувального акту у її відсутності.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою провину в інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях, погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь, а так само визнав всі фактичні обставини їх вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показами обвинуваченого, наданим ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованих ОСОБА_5 діянь, і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України і ОСОБА_5 винуватий у його вчиненні, так як він здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, в умовах воєнного стану.
Так, статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, складовими елементами принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до положень ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття.
Відповідно до положень ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який не одружений, не працює, має постійне місце мешкання, щодо на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, у зв`язку з чим суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливо лише в умовах його ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки ОСОБА_5 будучи судимим за умисні злочини проти власності, відповідних висновків для себе не зробив, тобто не піддався заходам перевиховання, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин проти власності, що свідчить про його свідоме нехтування правилами встановленими в суспільстві, відсутність бажання стати на шлях виправлення, його стійку антисоціальну спрямованість, а тому саме таке покарання у виді позбавлення волі, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Разом із тим, судом встановлено, що обвинувачений був засуджений вироком Біляївського районного суду Одеської області від 15.08.2023 року за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, який ним відбуте не було.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається шляхом зарахування покарання, відбутого повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України. Кодексу.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що на підставі вимог ч.4 ст.70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_5 необхідно призначити за сукупністю кримінальних правопорушень, частково зарахувавши до покарання за цим вироком, частково не відбуте покарання за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 15.08.2023р.
Крім того, судом встановлено, що відносно ОСОБА_5 відповідно до ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.06.2023р., було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався та строк його дії спливає 18.10.2023 року, включно. Таким чином, суд вважає, що до набрання вироком законної сили обраний запобіжних захід необхідно залишити без змін.
Згідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
Таким чином, суд вважає за необхідне в строк основного покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 у виді позбавлення волі, зарахувати строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 08.06.2023р.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 слід рахувати відповідно до ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.06.2023 року, про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 08 червня 2023 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний у відношенні ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст.8, 9,100, 368, 370- 374,394 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового зарахування до покарання за цим вироком, не відбуте покарання за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 15.08.2023р., призначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді 5-ти (п`яти) років 1-го (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 необхідно рахувати з 08.06.2023 року, при цьому, в строк призначеного останньому основного покарання у виді позбавлення волі, зарахувати строк його попереднього ув`язнення, розрахований відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1

13.10.2023