Провадження № 1-кп/761/1184/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 220 180 000 000 000 79 від 06.03.2018, у якому

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, який має вищу освіту, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 , не судимий,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

у с т а н о в и в :

Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 220 180 000 000 000 79 від 06.03.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Захисником ОСОБА_5 заявлено клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.

На обґрунтування клопотання захисник зазначила, що відомості про вищевказане кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР 06.03.2018 за № 220 180 000 000 000 79.

У подальшому - 12.06.2018 до ЄРДР за № 220 180 000 000 001 81 внесені відомості про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України.

Постановою прокурора ОСОБА_6 від 14.06.2018 в одне провадження під № 220 180 000 000 000 79 об`єднані матеріали досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 220 180 000 000 000 79 та № 220 180 000 000 001 81.

В об`єднаному провадженні 22.06.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 263 та ч. 3 ст. 368 КК України.

Оскільки у двохмісячний строк досудове слідство не закінчене, строк досудового розслідування неодноразово продовжувався - до шести, дев`яти та дванадцяти місяців. Відповідні рішення приймалися заступником Генерального прокурора ОСОБА_7 .

На думку захисника, продовження строку досудового розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні здійснено не уповноваженою особою, оскільки з 16.03.2018 введені в дію положення ст. 294 КПК України у редакції Закону № 2147-VIII, відповідно до яких продовження строку досудового розслідування до шести та дванадцяти місяців може бути здійснено лише слідчим суддею.

Крім того, захисник просила суд взяти до уваги, що не приймалися рішення про продовження строку досудового розслідування у період з 22.03.2019 по 22.05.2019. Ця обставина підтверджується як відсутністю відповідної постанови у матеріалах судового провадження, матеріалах досудового розслідування, також відсутні такі відомості і у реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Також, стороні захисту відповідний процесуальний документ у порядку статті 290 КПК не відкривався, у протоколі про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 24.06.2019 відомості про його існування не містяться.

Обвинувачений клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор заперечував проти закриття кримінального провадження, посилаючись на те, що таке рішення може бути прийняте лише у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР після 16.03.2018. Оскільки кримінальне провадження № 220 180 000 000 000 79 зареєстроване 06.03.2018, тобто раніше цієї дати, на нього не поширюється процесуальна норма, передбачена п.10 ч.1 ст. 284 КПК.

Крім того, прокурор зазначив, що 18.03.2019 постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 220 180 000 000 000 79 від 06.03.2018 продовжений строк досудового розслідування до одинадцяти місяців. Копію вказаної постанови прокурор долучив до наданих безпосередньо під час судового розгляду своїх письмових заперечень.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали судового провадження, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України. Зміни до кримінального процесуального законодавства України можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КПК та/або до законодавства про кримінальну відповідальність, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КПК встановлено, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями КПК, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. З вказаного визначення випливає, що процесуальна дія не може регулювалися положеннями процесуального закону, які втратили чинність.

Конституція України, закріпивши у ч. 1 ст. 58 приписи щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі лише у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи.

Закріплення принципу незворотності дії закону у часі на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп).

У Рішенні від 3 жовтня 1997 року № 4-зп Конституційний Суд України надав роз`яснення порядку набрання чинності Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами. Зокрема, зазначається, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило «lexposteriorderogatpriori» - «наступний закон скасовує попередній».

Таким чином, повноважний орган конституційної юрисдикції визначив порядок подолання правових колізій шляхом застосування принципу, відповідно до якого новий закон скасовує положення закону, прийнятого раніше, якщо обидва ці закони регулюють аналогічні види правовідносин та містять суперечливі між собою положення. Отже, під час здійснення кримінального провадження має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набрав чинності та залишається чинним на момент виникнення та припинення правовідносин.

Продовження строків досудового розслідування є відносно самостійним кримінальним процесуальним субінститутом і етапом розвитку правовідносин відповідних суб`єктів, який виникає за наявності умов і підстав, врегульованих положеннями параграфа 4 Глави 24 КПК.

Кримінальні процесуальні відносини із продовження строків досудового розслідування є формою кримінальної процесуальної діяльності, що виникають у зв`язку із юридичними фактами, визначеними положеннями статей 295, 2951 КПК. Їх зміст відображений у двох аспектах: формальному (юридичному) - встановлені кримінальним процесуальним законом права і обов`язки суб`єктів, та фактичному - конкретні процесуальні дії, що вчинюються суб`єктами, які спрямовані на реалізацію суб`єктивних прав і юридичних обов`язків. Виникають такі відносини з моменту направлення в спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, або безпосереднього подання відповідного клопотання до повноважного щодо продовження процесуального строку суб`єкта.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), яким, зокрема, внесено зміни до статті 294 КПК та надано повноваження слідчому судді щодо продовження строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) після введення в дію цього Закону, тобто з 16 березня 2018 року.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що 06 березня 2018 року до ЄРДР були внесені відомості за № 220 180 000 000 000 79 про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

У подальшому - 12.06.2018 до ЄРДР внесені відомості за № 220 180 000 000 001 81 про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Постановою від 14.06.2018 прокурора ОСОБА_6 об`єднано матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 220 180 000 000 000 79 від 06.03.2018 та кримінального провадження № 220 180 від 12.06.2018 в одне провадження, якому присвоєно № 220 180 000 000 000 79.

Отже, кримінальне провадження № 220 180 000 000 000 79 від 06.03.2018 розпочато до введення в дію змін, внесених до КПК Законом № 2147-VIII, щодо порядку продовження строків досудового розслідування, а кримінальне провадження за № 220 180 від 12.06.2018 розпочате після введення в дію 16 березня 2018 року цих змін.

Положеннями ч. 2 ст. 294 КПК у редакції, яка діяла з дня набрання чинності Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» до 16 березня 2018 року, передбачалося, що у разі, коли досудове розслідування злочину (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК, він може бути продовжений в межах строків, встановлених п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 219 цього Кодексу:

-до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури;

-до шести місяців - керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником;

-до дванадцяти місяців - Генеральним прокурором чи його заступниками.

З вказаного вбачається, що продовження строків досудового розслідування злочинів здійснювалося лише прокурорами різних рівнів.

Починаючи з 16 березня 2018 року введені в дію положення ст. 294 КПК у редакції Закону № 2147-VIII, відповідно до яких, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 ч. 4 ст. 219 цього Кодексу:

-до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури, заступником Генерального прокурора;

-до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора;

-до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками (ч. 3 ст. 294 КПК в редакції Закону № 2147-VIII).

Таким чином, законом визначено, що розширено судовий контроль за встановленням підстав щодо продовження строків досудового розслідування.

Поряд із тим, відповідно до приписів ч. 3 ст. 2951 КПК слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку досудового розслідування за участю слідчого або прокурора, а також підозрюваного та його захисника, у разі розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру.

З аналізу вищевказаних норм випливає, що положення закону прямо свідчать, що розширено права підозрюваного щодо участі у судовому розгляді під час реалізації судового контролю за здійсненням досудового розслідування щодо встановлення підстав для продовження його строку.

Запровадження судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час продовження строків досудового розслідування злочинів свідчить про розширення і посилення гарантій прав людини у кримінальному провадженні.

Тому в аспекті положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст. 58 Конституції України, статей 5, 8, 9 КПК та приписів Закону № 2147-VIII неправомірним є вирішення питання про продовження строків досудового розслідування не слідчим суддею, а прокурором, незалежно від того, чи були в подальшому кримінальні провадженні об`єднані з тими, відомості про які внесені до ЄРДР до 16 березня 2018 року.

За приписами ч. 7 ст. 217 КПК днем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали, а у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, - день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше (у редакції Закону № 2147-VIII).

Загальний строк досудового розслідування за правилами ч. 6 ст. 219 КПК при об`єднанні кримінальних проваджень у порядку, передбаченому ст. 217 КПК, визначається: у провадженнях, які розслідувалися в один проміжок часу, шляхом поглинання меншого строку більшим; у провадженнях, які розслідувалися в різні проміжки часу, - шляхом додавання строків досудового розслідування по кожному із таких проваджень, які не пересікаються, в межах строків досудового розслідування злочину, який передбачає найбільш тривалий строк досудового розслідування з урахуванням можливості його продовження, передбаченої ч. 2 ст. 219 КПК.

Отже, кримінальні процесуальні норми, викладені у статтях 217, 219 КПК, визначають день початку здійснення досудового розслідування об`єднаних і виділених проваджень та особливості обрахування загального строку досудового розслідування таких проваджень. Натомість жодних приписів щодо порядку вирішення питання про продовження строків досудового розслідування в таких провадженнях, відмінних від загальних положень і приписів ст. 294 КПК, вказані вище норми не містять.

При цьому відповідно до п. 4 параграфа 2 «Прикінцеві положення» Закону № 2147-VIII зміни щодо судового контролю за продовженням строку досудового розслідування не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін.

Разом з тим, загальні положення КПК не містять підґрунть до встановлення всупереч приписам ст. 5 КПК окремих правових режимів щодо вирішення питання про продовження строків досудового розслідування, якщо такі відносини виникли з моменту введення в дію Закону № 2147-VIII. Порядок і підстави проведення процесуальної дії і прийняття процесуального рішення визначаються положеннями КПК, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення, а не датою внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.

Таким чином, положення п. 4 параграфа 2 «Прикінцевих положень» Закону № 2147-VIII щодо здійснення судового контролю за продовженням строку досудового розслідування підлягають застосуванню з урахуванням положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 58 Конституції України, статей 5, 8, 9 КПК.

Оскільки належним суб`єктом, який наділений повноваженням щодо продовження строку досудового розслідування за клопотанням про продовження такого строку в об`єднаному кримінальному провадженні, де відомості про перше кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР до введення в дію положень Закону № 2147-VIII, а щодо наступного - після визначеної цим Законом дати (16 березня 2018 року), є слідчий суддя, а продовження строку досудового розслідування, здійснене першим заступником Генерального прокурора, таке продовження не відповідає вимогам Закону № 2147-VIII, оскільки здійснено неуповноваженою на те особою.

Враховуючи те, що після повідомлення особи про підозру сплив строк досудового розслідування, кримінальне провадження згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК підлягає закриттю.

У цьому аспекті суд зазначає, що вищевказана позиція щодо закриття кримінального провадження з заявлених стороною захисту підстав відображена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 31.10.2022 у справі № 753/12578/19 (провадження № 51-206 кмо 22).

Зокрема, Верховний Суд зробив висновок про застосування положень ст. 294 КПК в об`єднаних провадженнях. Так, продовження строків досудового розслідування здійснюється слідчим суддею в межах повноважень, визначених положеннями Законів № 2147-VIII і № 2617-VIII, у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР з 15.03.2018 і які були об`єднані з кримінальним провадженням, розпочатим до цієї дати.

Положення п. 4 параграфа 2 «Прикінцевих положень» Закону № 2147-VIII щодо здійснення судового контролю за продовженням строку досудового розслідування підлягають застосуванню з урахуванням положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 58 Конституції України, статей 5, 8, 9 КПК.

Кримінальні процесуальні відносини із продовження строків досудового розслідування виникають з моменту направлення у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, або безпосереднього звернення із відповідним клопотанням до повноважного суб`єкта у зв`язку із юридичними фактами, визначеними положеннями статей 295, 2951 КПК, і до них застосовуються положення КПК, чинні на момент початку виконання відповідної дії або прийняття процесуального рішення.

Відповідно до ст. 2 КПК, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Під належною правовою процедурою розуміється такий порядок здійснення юридично значущих дій, який втілює на практиці верховенство права шляхом застосування до кожної особи тих норм права, що цілком відповідають усім важливим об`єктивно існуючим обставинам та дозволяють недвозначно та заздалегідь спрогнозувати таке застосування і його результати.

Таким чином, об`єднане кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 після постанови прокурора про продовження строку досудового розслідування до трьох місяців, повинно було продовжуватись до 6, 9 та 12 місяців виключно рішеннями слідчого судді.

Продовження строку досудового розслідування не уповноваженою особою потягло недотримання належної правової процедури, порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_4 , права на справедливий суд.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту про відсутність в матеріалах провадження постанови про продовження строку досудового розслідування до 11 місяців (з 22.03.2019 по 22.05.2019), суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 84, 85 КПК доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно з ч. 2, 12 ст. 290 КПК прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є у його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або у сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 13.11.2018 у справі № 554/12215/15-к невідкриття матеріалів сторонами у порядку ст. 290 КПК є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими доказами.

Під час розгляду клопотання сторони захисту його ініціатор стверджував, що 22.06.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 368 КК України. Тобто, двомісячний строк досудового розслідування мав закінчитися 22.08.2018.

Постановою від 15.08.2018 заступник Генерального прокурора ОСОБА_7 продовжив строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 220 180 000 000 000 79 до шести місяців, тобто до 22.12.2018.

У подальшому, постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_7 від 17.12.2018 продовжено строк досудового розслідування у цьому ж кримінальному провадженні до дев`яти місяців, тобто до 22.03.2019.

На переконання сторони захисту, строк з 22.03.2019 по 22.05.2019 не охоплюється жодною постановою про продовження строку досудового розслідування через те, що наступна постанова заступника Генерального прокурора ОСОБА_7 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 220 180 000 000 000 79 прийнята 22.05.2019. Цією постановою строк досудового розслідування був продовжений до 12 місяців.

У судовому засіданні прокурор доводів сторони захисту не спростував, а твердження сторони обвинувачення, що порушення строку досудового розслідування не відбулося є безпідставним, оскільки суду не надано допустимих доказів, які б заперечували такі доводи захисника.

Крім того, враховуючи той факт, що стадія відкриття матеріалів стороною обвинувачення закінчилася 12.07.2019, в порядку, встановленому ст. 290 КПК, у випадку створення нових матеріалів досудового розслідування, сторона обвинувачення повинна повторно відкрити матеріали досудового розслідування учасникам кримінального провадження.

Доказів, що сторона обвинувачення повторно надавала учасникам кримінального провадження доступ до матеріалів досудового розслідування суду не надано.

У відповідності до ч. 4 ст. 290 КПК обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у випадку прийняття прокурором будь-яких процесуальних рішень під час досудового розслідування, у тому числі рішення про продовження строку досудового розслідування, ця інформація мала бути зазначена у реєстрі матеріалів досудового розслідування, крім того, мають існувати підтвердження вручення чи направлення сторонам кримінального провадження відповідного клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 КПК процесуальними строками визначені встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Частиною 1 статті 219 КПК визначено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

При цьому, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Частина 4 статті 219 КПК встановлює, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 Глави 24 КПК.

Відповідно до ст. 283 КПК прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження; звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Таким чином, згідно з ст. 5, 110, 115, ч. 1 ст. 291 та ч. 2 ст. 283 КПК прокурор має право приймати процесуальні рішення у кримінальному провадженні виключно в межах процесуальних строків, зокрема, складати, затверджувати та направляти обвинувальний акт у кримінальному провадженні.

Згідно з параграфом 3 Глави 24 КПК зверненням до суду з обвинувальним актом є передання обвинувального акту до суду та надання під розписку копії обвинувального акту та копії реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику здійснюється одночасно (ст. 293 КПК).

Отже, чинний кримінальний процесуальний закон не передбачає будь-яких виключень щодо передання обвинувального акту до суду у межах строків досудового розслідування.

У відповідності до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, кримінальне провадження закривається, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Відповідно до позиції Верховного Суду кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням).

Тому у межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (постанови Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №556/1381/18, від 01.07.2021 у справі №752/3218/20, ухвали Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №712/6375/18, від 15.03.2021 у справі № 676/6116/18, від 05.04.2021 у справі №676/804/20, від 21.04.2021 у справі № 991/6516/20).

Твердження сторони обвинувачення, що порушення строку досудового розслідування не відбулося, є безпідставним, оскільки суду не надано доказів, які б заперечували доводи сторони захисту.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 3 КПК однією з форм закінчення досудового розслідування є направлення до суду обвинувального акту. Вказана дія має відбутися у межах строку досудового розслідування.

Обвинувальний акт затверджений прокурором 18.07.2019, до Шевченківського районного суду м. Києва направлений 22.07.2019, фактично надійшов до суду 26.07.2019.

Оскільки направлення обвинувального акту до суду відбулося поза межами строку досудового розслідування, провадження у справі має бути закрите у відповідності з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 219, п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання захисника ОСОБА_5 задовольнити.

Кримінальне провадження № 220 180 000 000 000 79 від 06.03.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 368 КК України закрити на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Головуючий суддя ОСОБА_1