У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000257 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 вересня 2023 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, який не працює, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити на підставі ч.3 ст.337 КПК України, вийти за межі висунутого ОСОБА_6 обвинувачення і змінити правову кваліфікацію інкримінованого йому кримінального правопорушення з ч.1 ст.115 КК України на ст. 118 КК України.

Призначити ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України покарання у виді 1року 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, з покладенням на нього обов`язків, визначених ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України і призначено йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Ухвалено строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати з 27 вересня 2023 року. Зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_6 строк тримання його під вартою з 16 березня 2023 року до 27 вересня 2023 року. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судових експертиз в сумі 26 216 (шістсот вісімдесят шість) грн. 40 коп. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник, зазначає, що стороною обвинувачення не надано будь - яких інших доказів, на підставі яких можна було б зробити висновок «поза розумним сумнівом» щодо наявності у обвинуваченого прямого умислу на вбивство потерпілого, а тому вважає, що висунуте ОСОБА_6 обвинувачення за ч.1 ст. 115 КК України ґрунтується на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України.

Вказує, що у обвинуваченого та потерпілого серйозних конфліктних ситуацій до 16.03.2023р. не виникало, тривалих неприязнених стосунків не було, обвинувачений раніше не вказував погроз вбивством на адресу потерпілого, конфлікт між обвинуваченим та потерпілим виник раптово, що підтверджується показами свідка ОСОБА_8 та обвинуваченого, в ході конфлікту потерпілий завдав декілька ударів дерев`яною палицею обвинуваченому за таких обставин обороняючись від молодшого за нього на 18 років і значно фізично сильнішого потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_6 вимушений був нанести ОСОБА_9 удари ножем для того, щоб припинити протиправне посягання з боку потерпілого на своє життя та здоров`я.

На думку сторони захисту, з вище наведеного можна зробити висновок, що 16.03.2023 ОСОБА_6 вчинив умисне вбивство ОСОБА_9 , перевищивши межі необхідної оборони, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 118 КК України, за таких умов у суду першої інстанції були всі підстави для застосування положень ч.3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, вийти за межі висунутого ОСОБА_6 обвинувачення і змінити правову кваліфікацію інкримінованого йому кримінального правопорушення з ч.1 ст. 115 КК України на от.118 КК України.

Звертає увагу, що суд першої інстанції не зробив цього, не взяв до уваги вищезазначені докази, які мали вплинути на його висновки, що призвело до висновків, викладених в оскаржуваному вироку, які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, та призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність (застосував до кваліфікації інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення ч.1 ст. 115 КК України, яка не підлягала застосуванню, та не застосував ст. 118 КК України для цієї мети)

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 16 березня 2023 року приблизно о 11 годині 19 хвилин, ОСОБА_6 прийшов в гості до свого знайомого ОСОБА_9 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_2 . Під час перебування в одній з кімнат вищезазначеного будинку, між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_6 виник прямий умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 . Діючи на виконання свого злочинного умислу, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді смерті потерпілого і бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , стоячи навпроти ОСОБА_9 , дістав з кишені куртки ніж та наніс ним ОСОБА_9 не менше восьми ударів по різним частинам тіла, чим спричинив рану в скроневій ділянці зліва, рану на задній та боковій поверхні шиї зліва в верхній третині, рану в ділянці лівої лопатки, три рани на передній поверхні грудної клітини справа, дві рани на правій боковій поверхні грудної клітини справа. В результаті вищевказаних дій ОСОБА_6 , смерть ОСОБА_9 настала від гострої крововтрати, яка виникла внаслідок проникаючого, колото-різанного поранення грудної клітини справа, що супроводжувалось пошкодженням правої легені та серця.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 , судом кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку вимог апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині (вбивство), відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені судом і детально викладені у вироку, ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах, а саме - показаннях обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , а також письмових доказах, які містяться в матеріалах справи.

Обвинувачений ОСОБА_6 винним себе в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, визнав частково та пояснив, що в лютому 2023 року до нього додому прийшов ОСОБА_9 . Вони разом вживали спиртні напої і ОСОБА_6 заснув. Коли він прокинувся, то виявив, що ОСОБА_9 вже пішов, а в нього з кімнати пропали обігрівач та мобільний телефон. Вранці, обвинувачений пішов до ОСОБА_9 з вимогою повернути речі. ОСОБА_9 віддав обвинуваченому мобільний телефон та обігрівач. Через деякий час, ОСОБА_6 зрозумів, що в нього також пропали телевізійний тюнер та антена. Він знову пішов до ОСОБА_9 , якого вдома не було. ОСОБА_6 поспілкувався з батьком ОСОБА_9 , але це питання не вирішило. Після чого, ОСОБА_6 два тижні перебував в лікарні. 16 березня 2023 року він зібрався їхати в с. Бузьке на роботу та взяв з собою з дому гострий ніж, щоб різати редиску. Поки він чекав автобус, ОСОБА_6 вирішив піти до ОСОБА_10 , щоб придбати горілку, так як він нею постійно торгує, але ОСОБА_10 не було вдома. Тоді ОСОБА_6 вирішив піти до ОСОБА_9 , який проживає в другій частині будинку, так як в нього дуже часто була горілка. Він зайшов до ОСОБА_9 та останній запросив його у кімнату. ОСОБА_9 налив ОСОБА_6 стопку горілки, яку обвинувачений випив, після чого нагадав ОСОБА_9 про викраденні речі. ОСОБА_9 розлютився. Сказав, що він поїть обвинуваченого горілкою, а той ще щось від нього вимагає. Також ОСОБА_9 сказав, що візьме зараз биту та поб`є ОСОБА_6 та десь вийшов. ОСОБА_6 після цього випив ще дві стопки горілки і в цей момент до кімнати забіг ОСОБА_9 , який щось тримав у руках. ОСОБА_6 подумав, що в нього в руках бита, якою ОСОБА_9 йому погрожував. ОСОБА_9 вдарив перший раз і ОСОБА_6 рукою відбив палицю, потім він намагався вдарити обвинуваченого другий раз, але ОСОБА_6 схопив палку. Зазначає, що в нього ніж був у кишені. Обвинувачений вдарив ОСОБА_9 на відліт ножем і між ними почалась боротьба. Подробиць боротьби ОСОБА_6 не пам`ятає. Потім ОСОБА_9 закричав, що зараз покличе батька та пішов з будинку, а ОСОБА_6 пішов в інший бік. Прийшов до тями він у магазині «Барвінок», де вживав спиртні напої і зрозумівши, що вбив людину чекав там працівників поліції. Зазначає, що не мав умислу на вбивство ОСОБА_9 , а вимушений був захищатись.

Що стосується доводів обвинуваченого про те, що він не мав умислу на вбивство потерпілого, то суд першої інстанції дав їм належну оцінку, і колегія суддів погоджується з такою позицією суду, виходячи з наступного.

За нормативним визначенням умисне вбивство з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини, коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особі, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

При цьому питання про спрямованість умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події. Визначальним у цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Як вбачається з пояснень потерпілого ОСОБА_10 , який є батьком потерпілого ОСОБА_9 , вранці того дня, приблизно о 05:30 год. він приїхав зі зміни, розмовляв з сином, який йому розповів, що хвилюється, так як йому погрожував ОСОБА_6 . ОСОБА_10 зазначив, що за місяць до цього ОСОБА_6 вимагав від сина, щоб той повернув, належні обвинуваченому тюнер та обігрівач. Потім ОСОБА_6 звернувся з цим проханням до ОСОБА_10 і ОСОБА_10 одразу віддав йому обігрівач, так як він знаходився в нього, а на наступний день віддав обвинуваченому і тюнер, який знаходився у ОСОБА_9 . ОСОБА_6 звинувачував ОСОБА_9 у крадіжці, але син факт крадіжки заперечував. Після розмови з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 пішов у власних справах. Коли він повертався додому, то побачив ОСОБА_6 , який йшов з другим чоловіком, вони розмовляли та сміялись. Вдома ОСОБА_10 побачив, що відчинена хвіртка і на ній кров. ОСОБА_10 зайшов на подвір`я і виявив, що на подвір`ї лежить його син.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/115-23/4375 від 07.08.2023 року, на предметі, схожому на ніж, який вилучений у ОСОБА_6 виявлено кров людини та встановлені її генетичні ознаки. Генетичні ознаки крові, виявленої на предметі, схожому на ніж, є змішаними, містять генетичні ознаки зразка крові потерпілого ОСОБА_9 та невстановленої особи чоловічої генетичної статі, т.1 а.с.228-237.

Згідно висновку експерта №42-МК від 20.04.2023 року, на препараті шкіри від трупа ОСОБА_9 виявлено три колено-різаних пошкодження, які утворились внаслідок трикратної дії колюче-ріжучого предмета, який має вістря, обух та лезо. Колено-різані пошкодження могли утворитись від дії наданого на експертизу ножа, вилученого при особистому обшуку ОСОБА_12 . На куртці, утепленій, з трупа ОСОБА_9 , виявлено 12 колено-різаних пошкоджень, які виникли внаслідок не менше як 11-кратної дії колечо-ріжучого предмета, яке має вістря, обух та лезо. На куртці трикотажній з трупа ОСОБА_9 , виявлено 6 колено-різаних пошкоджень, які утворились внаслідок не менше як 6-кратної дії колечо-ріжучого предмета, яке має вістря, обух та лезо. На фуфайці з трупа ОСОБА_9 , виявлено 6 колено-різаних пошкоджень, які утворились внаслідок не менше як 6-кратної дії колечо-ріжучого предмета, яке має вістря, обух та лезо. Можливість утворення зазначених пошкоджень, від дії наданого на експертизу ножа, не виключена, т.2 а.с.6-21.

Дане джерело вказує на знаряддя умисного вбивства, ураховуючи й той факт, що обвинувачений не заперечував його використання при вчиненні кримінального правопорушення.

Також про умисел на вбивство потерпілого ОСОБА_9 , свідчить й те, що обвинувачений, після нанесення ударів ножем потерпілому, залишив останнього на місці події, не надавши будь-якої допомоги, пішов.

Смерть ОСОБА_9 настала від гострої крововтрати, яка виникла внаслідок проникаючого, колото-різаного поранення грудної клітини справа і супроводжувалась пошкодженням правої легені та серця. Малоймовірно, що ОСОБА_9 після спричинення йому тілесних ушкоджень міг здійснювати самостійно активні дії: чинити опір (самооборону), пересуватися та кричати.

При судово медичному дослідженні трупу ОСОБА_9 виявлено вісім ран в скроневій ділянці зліва та боковій поверхні шиї зліва в верхній третині, в ділянці лівої лопатки, передній поверхні грудної клітини справа, бокової поверхні грудної клітини справа, суцільне садно в виличній та скроневій ділянці справа. Рани, розташовані в скроневій ділянці зліва, на задній та боковій поверхні шиї зліва в верхній третині, в ділянці лівої лопатки, боковій поверхні грудної клітини справа не проникаючі (умовне позначення ран 1,2,3,7,8)

Вищенаведені докази беззаперечно вказують, що саме ОСОБА_6 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_9 , про що також не заперечує сам обвинувачений, які потягли настання смерті останнього. Не визнання при цьому умислу на вбивство, не спростовує наслідків, які настали від його дій, та відповідно кваліфікацію.

Велика кількість нанесених ударів потерпілому обвинуваченим, їх характер та локалізація, а саме удари наносились ножом в життєвоважливі органи потерпілого, свідчать про направленість умислу обвинуваченого на умисне вбивство ОСОБА_9 .

Апеляційний суд критично відноситься до доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_6 вчинив умисне вбивство ОСОБА_9 , перевищивши межі необхідної оборони, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 118 КК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищення меж необхідної оборони.

В судовому засіданні суду першої інстанції, встановлено, що між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_9 , був конфлікт, що підтверджується поясненнями потерпілого ОСОБА_10 який зазначав, що він є батьком ОСОБА_9 . Вранці того дня, він розмовляв з сином, який йому розповів, що хвилюється, так як йому погрожував ОСОБА_6 . ОСОБА_10 зазначив, що за місяць до цього ОСОБА_6 вимагав від сина, щоб той повернув, належні обвинуваченому тюнер та обігрівач. ОСОБА_6 звинувачував ОСОБА_9 у крадіжці його речей. Згідно пояснень ОСОБА_6 , коли ОСОБА_6 прийшов до ОСОБА_9 , між ними виник конфлікт через крадіжку ОСОБА_9 речей обвинуваченого, під час якого ОСОБА_9 схопив палицю, та почав його бити, і він захищаючись вдарив ОСОБА_9 навідліт ножом, який в нього був з собою, а потім між ними відбулась боротьба, як ОСОБА_6 наносив ОСОБА_9 удари ножем далі він не пам`ятає.

Проте, дані пояснення не відповідають даним отриманим в результату слідчого експерименту від 22.03.2023 року, так при слідчому експерименті ОСОБА_6 показував, як ОСОБА_9 двічі замахувався на нього палицею, а третій раз, схилившись, ОСОБА_9 , вдарив ОСОБА_6 палицею нижче коліна. Також ОСОБА_6 показав, як вихопив ніж та вдарив ОСОБА_9 у шию. Показав, як ОСОБА_9 впав на коліна, та одною рукою схопився за диван. Під час слідчого експерименту ОСОБА_6 показував, що коли ОСОБА_9 впав на коліна, то він перебував спиною до ОСОБА_6 . Тоді обвинувачений наніс йому кілька ударів ножем в лівий бік. Також, дані про те, що ОСОБА_9 спирався на ліжко, підтверджується і протоколом огляду місця події від16.03.2023 року, згідно якого в кімнаті , де відбувались події, на ліжку на постільній білизні виявлені сліди речовини бурого кольору.

Згідно висновку експерта №93 від 21.03.2023 року, у ОСОБА_13 виявлені крововиливи з саднами на нігтьовій фаланзі 5-го пальця лівої кисті тильної поверхні, на лівій гомілці в верхній третині зовнішньої поверхні, садна на тильній поверхні лівої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Садна на тильній поверхні лівої кисті виникли від твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, не виключається вірогідність утворення даних саден від дії предмета, які мають ріжучі властивості. Отже, згідно даного висновку експерта, у ОСОБА_6 виявлене лише одне тілесне ушкодження, яке могло утворитись від удару палицею, а саме крововилив на лівій гомілці в верхній третині зовнішньої поверхні, що підтверджує обставини події про які ОСОБА_6 зазначав під час слідчого експерименту, а саме те, що потерпілий наніс йому лише один удар палицею нижче коліна. .

Отже, дослідженні докази свідчать про те, що ОСОБА_9 не вчиняв дій, які б становили для обвинуваченого будь-якої загрозу, а згідно відомостей, які містяться в протоколі слідчого експерименту від 22.03.2023 року з ОСОБА_6 , після удару ножом в шию ОСОБА_9 взагалі впав на коліна, та знаходився спиною до обвинуваченого і підстав для самозахисту або необхідності відвернення посягання на нього з боку ОСОБА_9 у ОСОБА_6 не було.

Таким чином, потерпілий не становив для обвинуваченого та інших осіб будь-якої загрози і підстав для самозахисту або необхідності відвернення посягання на нього з боку потерпілого у ОСОБА_6 не було . У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), через конфлікт, який відбувався між ними, через поведінку потерпілих, такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

За такого, суд першої інстанції вірно відхилив доводи захисту про те, що ОСОБА_6 діяв в стані необхідної оборони, з таким висновком погоджується й суд апеляційної інстанції.

Всі досліджені у цьому провадженні докази, як кожен окремо, так і у їх сукупність, з урахуванням показань обвинуваченого, підтверджують обставини, що регламентовані ст. 91 КПК України щодо події кримінального правопорушення ( його часу, місця, способу, обставин його вчинення, у тому числі й перебігу події), причетності обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому діяння, його винуватість, форму його вини, мотивів і мети та водночас дають повне уявлення щодо усіх елементів і ознак інкримінованого ОСОБА_6 у даному провадженні кримінального правопорушення.

При цьому, всі фактичні дані у цьому провадженні, що досліджені судом, отримані стороною обвинувачення в цілому із застосуванням належної правової процедури, позаяк, виходять із належних процесуальних джерел, зібрані уповноваженими суб`єктами і у належному процесуальному порядку за наявності на те правових підстав.

Оцінюючи докази в їх сукупності, колегія суддів вважає доведеною вину ОСОБА_6 в умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині (вбивство), а тому його дії правильно кваліфіковано за ч.1 ст.115 КК України. Доводи апелянта, на думку колегії суддів, мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні поданої апеляційної скарги.

Щодо призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то воно призначено згідно з вимогами ст.65 КК України. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме те, що це є особливо тяжкий злочин, який спричинив смерть людини, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, а також те, що ОСОБА_6 в силу ст. 89 КК України не судимий, посередньо характеризується за місцем мешкання, перебуває на обліку у лікаря нарколога, думку потерпілого, який просив покарати обвинуваченого суворо, суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст.115 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання .

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Зважаючи на викладене, рішення суду є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження апелянта, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 вересня 2023 року, стосовно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня проголошення а засудженим, який тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: