Справа № 458/843/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/747/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 0000463 від 18.09.2022 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Турківського районного суду Львівської області від 12 червня 2023 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Турківського районного суду Львівської області від 12 червня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України та призначено йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Задоволено частково цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення майнової та моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 122 008,09 грн. (сто двадцять дві тисячі вісім гривень дев`ять копійок) завданої матеріальної шкоди, 100 000 грн (сто тисяч гривень) завданої моральної шкоди та 15 000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень) витрат на правову допомогу.

В іншій частині стягнення моральної шкоди відмовлено.

Арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21.09.2022 на автомобіль марки "ВАЗ 21063" номерний знак НОМЕР_1 , бежевого кольору із номером шасі НОМЕР_2 , який перебував у володінні ОСОБА_6 скасовано.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-22/17183-ІТ від 12.10.2022 в розмірі 1887,80 грн, інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-22/18265-ІТ від 28.10.2022 в розмірі 1887,80 грн., а всього на загальну суму 3775,60 грн. (три тисячі сімсот сімдесят п`ять гривень шістдесят копійок).

Вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку, 18.09.2022 близько 18:15 год ОСОБА_6 , керуючи у стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки "ВАЗ 21063" номерний знак НОМЕР_1 , в якому перевозив пасажира ОСОБА_9 , будучи зобов`язаним у відповідності до вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР), знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил (п. 1.3.), а саме те, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (п. 2.9. а); під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п. 12.1.); у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год (п. 12.4.); технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації (п. 31.1.); забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху (п. 31.3 а); забороняється експлуатація транспортних засобів згідно з законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності вимогам гальмових систем де змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника (п. 31.4.1.а), рухаючись автодорогою «Ісаї-Тур`є», в напрямку до с. Тур`є Самбірського району Львівської області, перебуваючи в межах населеному пункту с. Ісаї Самбірського району Львівської області, поблизу будинку №1 по вул. Торгівська, грубо порушивши вимоги Розділу 12 п.п. 12.1. ПДР, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не врахував стан дорожнього покриття, рухаючись по прямій ґрунтовій дорозі, не вибрав безпечної швидкості руху, не справився з керуванням транспортного засобу та допустив виїзд за межі проїзної частини дороги на ліве узбіччя відносно напрямку свого руху з подальшим перекиданням автомобіля марки "ВАЗ 21063" номерний знак НОМЕР_1 , в результаті чого пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_9 отримав закриту черепно-мозкову травму у вигляді саден обличчя, струс головного мозку, закриту травму грудей у вигляді переломів лівих ребер, забою легенів, скупчення невеликої кількості повітря та крові в грудній порожнині, закриту хребтово-спинно-мозкову травму у вигляді переломів остистих паростків сьомого шийного та 1, 2, 3, 4, 5, 6-го грудних хребців, перелом тіла ІV-го поперекового хребця з ушкодженням твердої оболонки відповідної ділянки спинного мозку, переломи поперечних паростків IV таV-го поперекових хребців справа, закритий перелом лобкової, сідничної та крижової кісток тазу справа, садна лівої половини живота, поперекової та тазової ділянок зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок в частині призначеного покарання ОСОБА_6 у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання, призначивши ОСОБА_6 більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, не пов`язане з позбавленням волі, застосувавши ст. 69 КК України, та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. В частині задоволення цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. та 15 000 грн. витрат на правову допомогу - відмовити повністю. В частині задоволення цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 122 008,09 грн. (сто двадцять дві тисячі вісім гривень дев`ять копійок) - зменшити суму, яка підлягає стягнення.

В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що вирок винесений за неповно з`ясованих обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, обставини визнані судом встановленими - недоведені, у зв`язку з чим вирок суду с незаконним, необґрунтованим та підлягає зміні.

На думку сторони захисту судом першої інстанції безпідставно було відмовлено в задоволенні клопотання захисника про допит в судовому засіданні наступних свідків, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які могли б повідомити про обставини, що впливають на вирішення питання щодо цивільного позову, затягування потерпілим судового розгляду справи по суті та інші обставини, які мають значення для справи. Свідчення яких могло також мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Крім цього, апелянт вважає, що при розгляді справи в суді першої інстанції не було враховано, що на запитання захисника ОСОБА_8 в судовому засіданні чому потерпілий вирішив повертатися з села Ісаї в село Топільницю назад з п`яним водієм, а перед тим не хотів їхати з обвинуваченим, потерпілий відповів, що свідомо знехтував своїм життям та здоров`ям і поїхав саме з обвинуваченим, щоб скоріше доїхати додому.

Також, обвинувачений вважає, що призначене покарання за ч.1 ст. 286-1 КК України не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його, за своїм розміром та видом є явно несправедливим через суворість.

Зокрема на думку обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції належним чином не враховано тяжкість вчиненого злочину, роль потерпілого при вчиненні злочину, а також ті обставини, як відсутність скарг за місцем проживання. Також, суд не врахував, що за місцем проживання та роботи обвинувачений характеризується позитивно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд не врахував відношення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставин, які пом`якшують покарання відповідно до частини 1 статті 66 КК України, а саме щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове добровільне відшкодування завданих ним збитків та усунення заподіяної шкоди, а також молодий вік обвинуваченого, який раніше не судимий, кримінальне правопорушення вчинене. з необережності і відповідно до статті 12 КК України є нетяжким злочином. Не враховано наявність клопотання трудового педагогічного колективу закладу освіти про не застосування до обвинуваченого покарання пов`язаного з позбавленням волі, надання ОСОБА_14 потерпілому медичної та іншої допомоги безпосередньо після вчинення ДТП, а також не враховано, що обвинувачений з дитинства і по даний час хворіє вродженою вадою серця.

На підставі наведеного апелянт звертає увагу, що враховуючі вищенаведені обставини та за відсутності обставин, що обтяжують покарання, і наявності обставин, що пом`якшують покарання, враховуючи обґрунтоване клопотання захисника про необхідність застосування ст. 69 КК України, суд першої інстанції не дотримався закону щодо обов`язковості застосування в даному випадку статті 69 КК України, тим самим не приділив увагу всебічному, повному і об`єктивному розгляду справи і не врахував всі обставини справи в їх сукупності керуючись законом.

Щодо цивільного позову апелянт зазначає, що в процесі судового розгляду потерпілим ОСОБА_15 в повній мірі необґрунтовано належними і допустимими доказами заподіяння йому зазначеної матеріальної шкоди, так як кожна сума необхідних матеріальних витрат має бути визначена на основі картки лікарських призначень і на її підставі мають бути придбані конкретно визначені лікарства, а не мають носити витратний характер прості чеки щодо придбання, якщо таких лікарств (та іншого) не було визначено у відповідних призначень лікаря, що в свою чергу ставить потерпілому в необхідність доведення своїх витрат матеріального характеру.

Крім цього, не погоджується із доводами позивача щодо стягнення моральної шкоди, оскільки вважає, що правові підстави для стягнення моральної шкоди в такому завищеному розмірі, відсутні.

Також, вважає, що витрати ОСОБА_16 на правову допомогу не обґрунтовані належними і допустимими доказами, носять завищений характер, тому вирок в цій частині повинен бути змінений і в стягненні витрат на правову допомогу з ОСОБА_17 на користь ОСОБА_16 повинно бути відмовлено повністю.

Представник потерпілого ОСОБА_10 подала заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок Турківського районного суду Львівської області від 12 червня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

В обґрунтування вказує, що вирок Турківського районного суду Львівської області від 12 червня 2023 є законним та обгрунтованим, винесеним з врахуванням всіх обставин, що мають значення для справи, з дотримання норм матеріального та процесуального права, відтак, вимоги, викладені в апеляційній скарзі є нічим не обґрунтованими, тому вона не підлягає задоволенню. Вважає, що призначене судом покарання цілком відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та є справедливим.

Звертає увагу суду, що обвинувачений з одного боку повністю визнає себе винним у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а з іншого надав суду пояснення, з яких вбачається його намагання перекласти частину вини у тому, що трапилось на потерпілого ОСОБА_9 . Представник потерпілого розцінює такі дії обвинуваченого як спробу розділити свою вину, звинуватити у тому, що трапилось потерпілого, та таким чином знизити рівень своєї відповідальності. Вказує, що обставина, що потерпілий прийняв рішення бути пасажиром ОСОБА_6 не впливає на ступінь вини і міру відповідальності обвинуваченого.

Погоджується з висновком суду про те, що обвинувачений не лише не відшкодував, хоча б частково, завдану потерпілому шкоду, а взагалі не визнав факт спричинення своїми протиправними діями потерпілому ОСОБА_9 моральної шкоди.

Щодо цивільного позову, стверджує, що всі понесені матеріальні затрати на лікування та реабілітацію потерпілого підтверджені належними та допустимими доказами, які є в матеріалах справи, а саме: квитанції, фіскальні чеки, виписки з історії хвороби, листки лікарських призначень, тощо.

Щодо моральної шкоди, звертає увагу суду, що після дорожньо-транспортної пригоди, що сталася внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілому довелося перенести тривалий фізичний біль, пережити надскладні та небезпечні для його життя та здоров`я хірургічні операції та значні моральні страждання, що пов`язані з отриманими травмами, що підтверджується медичною документацією. Стан здоров`я ОСОБА_9 безповоротно змінений, йому присвоєна друга група інвалідності внаслідок перенесеної дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, виступ представника потерпілого ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_9 , думку прокурора ОСОБА_7 , які проти апеляційної скарги заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апелянтів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції вправі скасувати вирок або ухвалу суду першої інстанції і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Колегія суддів, вважає, що судом першої інстанції допущене істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

09 травня 2023 року суд першої інстанції, заслухавши думку учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Проте, судом апеляційної інстанції встановлено, що 09 травня 2023 року в судовому засідання захисник ОСОБА_8 наполягав на допиті свідків для вирішення питання щодо цивільного позову, який обвинувачений визнавав частково. Однак, судом жодним чином не було взято до уваги зазначене клопотання захисника при вирішенні питання щодо недоцільності дослідження доказів в порядку ч.3 ст.349 КПК України. Тому, апеляційний суд вважає, що при вирішенні вказаного питання, суд першої інстанції в повній мірі не з`ясував позицію сторони захисту щодо обставин справи.

Відповідно до положень статті 22 КПК сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні 12 червня 2023 року захисник ОСОБА_8 подав письмове клопотання про допит свідків для вирішення цивільного позову. З`ясувавши думку прокурора, який не заперечував в задоволенні такого клопотання, думку представника потерпілого та потерпілого, які заперечували, суд відмовив в задоволенні такого.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про недоцільність дослідження доказів в порядку ч.3 ст. 349 КПК України не врахував позицію сторони захисту щодо часткового визнання цивільного позову та необхідності допиту свідків, а також відмовляючи в задоволенні клопотання захисника, не забезпечив сторонам необхідних рівних умов для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, чим порушив принципи рівності та змагальності сторін, що є, відповідно до ст. 412 КПК України, істотними порушеннями кримінального процесуального закону і підставою для скасування вироку.

Тому колегія суддів вважає, що таким чином суд першої інстанції не дотримався принципів повноти і об`єктивності судового розгляду, що є також істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відтак, колегія суддів не вирішує питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому судовому розгляді, суду першої інстанції необхідно усунути зазначене порушення кримінального процесуального закону, дослідити доводи апеляційної скарги та постановити законне, обґрунтоване і належним чином мотивоване рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Турківського районного суду Львівської області від 12 червня 2023 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити справу до нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3