Провадження №1-кс/523/3497/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2023 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, громадянина України, українця, маючого середню спеціальну освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого, а саме: 04.01.2022, Суворовським районним судом м. Одеси, за ч. 3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, до покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, підозрюваного за матеріалами кримінального провадження № 0001567 від 14.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи, про те, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача від 24.02.2022 №64/2022 та Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Збройних Сил Російської Федерації проти України, на всій території України запроваджено воєнний стан з 05:30 годин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738- ІХ з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 90 діб, Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915- ІХ з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 90 діб, Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3057-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року на 90 діб, Указом Президента України від 26.07.2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 року № 3275-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року на 90 діб, будучи раніше засудженим за злочини проти власності, маючи непогашену в установлений строк судимість на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову скоїв умисний та корисливий злочини при наступних обставинах:

Так, 14.11.2023, близько 13 години 00 хвилин, ОСОБА_6 прибув до магазину «Colin's» №10, належного Товариству з обмеженою відповідальністю «ДЕЛЬТА ТЕКС», , що розташований в торгівельному центрі «Сіті-центр» за адресою: місто Одеса, вул. Давида Ойстраха, 32, де визначив об`єктом свого злочинного посягання товар, що знаходився в торгівельному залі вказаного вище магазина.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 упевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом, з метою незаконного особистого збагачення, усвідомлюючи неправомірний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в період воєнного стану, перебуваючи у вказаний вище час в приміщені магазину «Colin's» №10, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити реалізації його злочинного умислу, звідки таємно викрав майно належне ТОВ «ДЕЛЬТА ТЕКС», а саме чоловічий светр розмір «М», чорного кольору, вартістю 792 гривень та чоловічий светр розмір «М», бежевого кольору, вартістю 632 гривень, без податку на додану вартість, надівши кожен на себе під низ куртки в яку він був одягнутий на той час, при цьому зірвавши з них сигнальний магнітний стік та пройшовши повз касову зону, не здійснивши будь-якої оплати за вищевказаний товар вийшов з приміщення магазину.

Після завершення всіх вищевказаних дій, ОСОБА_6 залишив місце вчинення ним кримінального правопорушення, розпорядившись вищезазначеним викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдав ТОВ «ДЕЛЬТА ТЕКС», представником якого є ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму, що становить 1424 гривень.

Слідчий звернулась до суду з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 .

Прокурор підтримав вимоги клопотання та просив його задовольнити.

Захисник заперечувала проти задоволення клопотання, просила застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки він раніше не судимий, має постійне місце проживання, шкода завдана магазину відшкодована.

Підозрюваний також підтримав думку свого захисника та просив не позбавляти його свободи. Додав, що його сестри сплатили суму викраденого ним майна.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку підозрюваного, а також вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, а саме:

1.протоколом прийняття заяви про вчиненне кримінального правопорушення від 14.11.2023;

2.протоколом огляду місця події від 14.11.2023;

3.протоколом допиту представника потерпілої сторони ОСОБА_7 від 14.11.2023;

4.протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 14.11.2023;

5.протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 14.11.2023;

6.протоколом огляду предметів, а саме відеозапису від 14.11.2023;

7.протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 14.11.2023;

8.протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з участю потерпілої ОСОБА_7 від 15.11.2023;

9.протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з участю свідка ОСОБА_8 від 15.11.2023;

10.протоколом огляду предметів від 15.11.2023;

11.іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з чим він може:

- Переховуватись від органів досудового розслідування або суду оскільки ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Необхідність врахування даного фактору зумовлена тим, що залежно від тяжкості залежить покарання, яке обвинувачений зобов`язаний буде понести (у разі визнання його винним). Зокрема, у п.2 ч.1 ст.178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч.1 ст.177 КПК України) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та правозастосовувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст.5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього. Крім цього, встановлено, що після вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_6 з місця їх скоєння зник, до правоохоронних органів про вчинення ним кримінального правопорушення не повідомив, що вказує на його остаточний намір переховуватись від органів досудового слідства та суду.

- Незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, оскільки станом на теперішній час у кримінальному провадженні допитано не всіх свідків, покази яких мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, а представник потерпілої сторони та свідки не допитані в судовому засіданні, а лише під час досудового розслідування. Таким чином, ОСОБА_6 перебуваючи не під вартою, може здійснювати вплив на представника потерпілого та на свідків, які допитані лише під час досудового розслідування з метою зміни їх показів чи відмову від них під час судового розгляду.

- Вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 , раніше засуджений за аналогічний злочин, а саме 04.01.2022, Суворовським районним судом м. Одеси, за ч. 3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, до покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі. Вищевказане свідчить про небажання ОСОБА_6 , ставати на шлях виправлення та дотримуватися загальноприйнятих норм поведінки, та доводить, що запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання останнім покладених на нього обов`язків. Також встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 , офіційно ніде не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, а тому може в подальшому продовжувати вчиняти майнові злочини.

- Іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню з метою уникненню справедливого покарання.

Суд приходить до висновку, що ризики щодо того, що підозрюваний ОСОБА_6 буде переховуватись та впливати на потерпілих та свідків, ні чим не підтверджується. Наявність судимості на разі не є підставою для застосування самої суворої міри запобіжного заходу.

Суд враховує, що ОСОБА_6 визнає свою провину, має місце проживання, виховується в багатодітній сім?ї, вчинив злочин у зв?язку з тяжким матеріальним становищем. Також суд враховує стан здоровя ОСОБА_6 , відповідповідно до виписки № 8733-742, він перебував на стаціонарному лікуванні в КНП "ООКЛ", де йому було видалено селезінку. Крім того, шкоду завдану кримінальним правопорушенням було відшкодовано, шляхом сплати за викрадений товар.

Разом із тим, ст. 8 КПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року встановлюють, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерел права.

У практиці ЄСПЛ щодо дотримання положень ст.5 Конвенції встановлено вимогу, щоб позбавлення свободи було "законним", зокрема з дотриманням "процедури, встановленої законом". У цьому аспекті Конвенція відсилає до норм національного законодавства та встановлює зобов`язання забезпечувати дотримання матеріально-правових і процесуальних норм законодавства, але вона також вимагає, щоб при будь-якому позбавленні свободи забезпечувалася мета ст.5 Конвенції, зокрема захист осіб від свавілля. Відповідно до практики ЄСПЛ національні органи, передусім суди, повинні тлумачити і застосовувати національний закон відповідно до ст.5 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 року у справі "Ічин та інші проти України"п.п.34-35).

В пункті 196 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», Суд наголосив на тому, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні п.1 ст.5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо. Застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин.

Опріч викладене, за п.62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», існує презумпція на користь звільнення з-під варти, а доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» та у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Відповідно ж до вимог п. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.63 рішення у справі «Доронін проти України» від 19 лютого 2009 року), при обранні чи продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою навіть у справах про вбивство та при спробі обвинуваченого зникнути із одночасним супротивом працівникам правоохоронного органу при затриманні, національні суди мають розглядати можливість застосування тих чи інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення, не уявляє собою «відповідної і достатньої» підстави.

Так, прокурором під час розгляду клопотання не надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а підстави викладені вище, для застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 не є вагомим аргументом для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, на підставі наданих слідчому судді матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя обґрунтовано вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню та до підозрюваного ОСОБА_6 може бути застосовано запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 194 ч. 5 КПК України.

На підставі вимог ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 181, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його фактичного мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 строком на 2 місяці.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_6 , наступні обов`язки:

- заборонити цілодобово залишати місце свого мешкання;

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні;

- не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Попередити підозрюваного ОСОБА_6 , про наслідки ухилення від покладених на нього судом обов`язків.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням домашнього арешту здійснює слідчий, а якщо справа перебуває в провадженні суду, - прокурор.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 16.01.2024 року.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1