ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001644 від 25.11.2023 стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, військовослужбовця, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_6

в режимі відеоконференції:

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 та застосовано стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків строком до 23 січня 2024 року: (1) не залишати місце проживання, а саме квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово; (2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; (3) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та/або суду за їх вимогою; (4) утримуватись від спілкування з потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, що підтверджується долученими до клопотання слідчого процесуальними документами у їх сукупності.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , слідчий суддя зазначив, що доведеність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, однак не доведено, що більш м`який запобіжний захід є недостатнім для його запобігання.

Мотивуючи такі висновки, слідчий суддя послався на дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, є особою раніше не судимою, тому вважав, що слідчим не доведено, що більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, та що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. Крім того, слідчий суддя врахував, що у потерпілого відсутні претензії до ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб без визначення розміру застави.

Сторона обвинувачення вважає, що у судовому засіданні у повній мірі були доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК та обґрунтовано, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою є єдиним можливим заходом для забезпечення виконання процесуальних обов`язків підозрюваним.

Так, органом досудового слідства відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК встановлено наявність ризиків передбаченого п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, у зв`язку з чим ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Крім того, ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обізнаний про місце перебування свідків у справі, може незаконно впливати на них шляхом, вмов або залякування, що є ризиком передбаченим п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК. Також ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор вважає, що суддя обравши запобіжний заходу у виді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_10 в порушення норм ст. ст. 177, 178 КПК, не у повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, не співставив існуючі у справі ризики, характер кримінального правопорушення та його наслідки з реальною можливістю забезпечити цим запобіжним заходом впевненість у тому, що ОСОБА_7 не буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Зважаючи на конкретні обставини справи, вважаю що обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту для підозрюваного підриває авторитет Збройних Сил України, не спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування ОСОБА_7 , виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_7 інших кримінальних правопорушень. Крім того, вчиненим правопорушенням солдат ОСОБА_7 спричинив тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_11 , в умовах воєнного стану, вчинивши тяжке кримінальне правопорушення.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених в скарзі, просив її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на її безпідставність, просили відмовити в її задоволенні, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд доходить наступних висновків.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Стаття 94 КПК передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора, окрім обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, зазначив наступне.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів викладених стороною обвинувачення та стороною захисту слідчий суддя вважав, що слідчим та прокурором доведено наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК і не доведено того, що більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні.

З такими висновками слідчого судді, погоджується і суд апеляційної інстанції.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до вимог ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При обранні такого виду запобіжного заходу, слідчий суддя правильно врахував дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, є особою, раніше не судимою, позицію підозрюваного, який визнає свою причетність до вчиненого злочину та надає показання, позицію потерпілого, який жодних претензій до підозрюваного не має, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що більш м`який запобіжний захід здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки не доведено, що перебуваючи на волі, ОСОБА_7 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Таким чином, наданими матеріалами клопотання, а також прокурором в судовому засіданні в суді першої та апеляційної інстанціях не доведено обставини, передбачені ч. 3 ст. 176, ч. 1 ст. 183 та п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК, а саме, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК, не може запобігти доведеним під час судового розгляду ризикам, враховуючи позицію підозрюваного.

Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні не спростовують висновків слідчого судді, які перевірені під час апеляційного провадження і визнані обґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

В той же час, обираючи спосіб виконання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, без належної правової оцінки залишилась та обставина, що ОСОБА_7 є військовослужбовцем, тому помилково визначив місце виконання домашнього арешту за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі: якщо стосовно військовослужбовців застосовано запобіжні заходи кримінального провадження у виді домашнього арешту або тримання під вартою чи за вироком суду застосовані такі покарання, як арешт або тримання в дисциплінарному батальйоні, до скасування чи зміни запобіжного заходу або до винесення судом вироку чи відбування покарання (підпункт 13 пункту 116 Розділу IV Положення).

Таким чином, апеляційний суд враховує всі зазначені вище обставини, в тому числі і тяжкість кримінального правопорушення та суворість покарання у разі визнання підозрюваного винуватим, і вважає, що дані обставини є тими факторами, які можуть призвести до вчинення ОСОБА_7 дій, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, проте з урахуванням обставин даної конкретної справи та позиції підозрюваного і потерпілого, для запобігання таким ризикам та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного достатнім буде застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який також пов`язаний з обмеженням свободи особи, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, змінивши спосіб виконання домашнього арешту у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право: (1) залишити ухвалу без змін; (2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись статті 132, 176, 177, 181, 183, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК скасувати.

Постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001644 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 підозрюваного, за ч. 1 ст. 121 КК.

Застосувати стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до 25 січня 2024 року включно.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- цілодобово не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду з місця дислокації військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги;

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця несення служби.

Роз`яснити підозрюваному, що порушення покладених на нього слідчим суддею обов`язків може бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш суворий.

Ухвалу суду через прокурора направити для виконання командиру військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4