В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому підготовчому засіданні, угоду про визнання винуватості, яка укладена 05 лютого 2024 року між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0005531, яке внесене до ЄРДР 24 листопада 2023 року стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби по мобілізації, стрільця 2 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону в/ч НОМЕР_1 , солдата, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (далі угода про визнання винуватості),

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 , установив таке.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

ОСОБА_4 обвинувачувався за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, за таких фактичних обставин.

23 листопада 2023 року приблизно 17 годині 00 хвилин ОСОБА_4 знаходився у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що належить ФОП « ОСОБА_6 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , та в цей час у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 діючи в порушення вимог ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст. 4, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованими та не допускати негідних вчинків, перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, в умовах воєнного стану, таємно від оточуючих вчинив крадіжку товару, а саме: пива «Тетерів Хмільна Вишня», об`ємом 1,2 л, у кількості 6 шт, яке знаходилося на підлозі у приміщенні вказаного магазину, загальною вартістю 351 гривня 50 копійок (без ПДВ), яке належить ФОП « ОСОБА_6 ».

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ФОП « ОСОБА_6 » матеріальну шкоду на загальну суму 351 гривня 50 копійок.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Згідно з угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю відшкодував шкоду, шляхом повернення майна.

При укладенні угоди сторони взяли до уваги обставини, що пом`якшують покарання. Зокрема, ОСОБА_4 щиро розкаявся, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненому злочині, активно сприяв розкриттю вчиненого ним кримінального правопорушення, у повному обсязі відшкодував потерпілій матеріальну шкоду під час досудового розслідування. Крім того, ОСОБА_4 на момент вчинення кримінального правопорушення не судимий, на обліку у лікарів-нарколога та психіатра не перебуває та за місцем служби характеризується посередньо. За таких обставин, наявний суспільний інтерес у забезпеченні швидкого судового провадження щодо ОСОБА_4 .

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, сторонами узгоджене покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та на підставі ст. 75 КК України, сторони погодились на звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, потерпілий надав прокурору згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

Отже, у кримінальному провадженні № 0005531, яке внесене до ЄРДР 24 листопада 2023 року стосовно: ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.

У судовому засіданні, ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а також засвідчив, що він цілком розуміє що: має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд зазначає, що угода про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_4 кваліфіковані правильно за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Погоджене у ній покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, дані про його особу, зазначені у вступній частині вироку, враховуючи, що він медичну допомогу у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не отримує, характеризується посередньо, шкода потерпілій відшкодована.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що її умови не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 виконав взяті на себе зобов`язання, а саме повністю визнав свою винуватість.

Фактичних обставин, які свідчать про відсутність підстав для визнання винуватості, судом не установлено.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, ??у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Отже, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, оскільки сторони угоди про визнання винуватості, узгодили обвинуваченому ОСОБА_4 звільнення від відбування покарання, суд вважає за можливе застосувати до нього положення ч. 2 ст. 75 КК України та, з огляду на установлені дані про його особу, відшкодування шкоди потерпілому, звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, визначені у ч. 1 ст. 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно з постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 30 листопада 2023 року, чоловіча дублянка визнана речовим доказом.

Відповідно до розписки від 30 листопада 2023 року, вона повернута ОСОБА_4 .

Згідно з п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, її необхідно залишити власнику.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, судом не встановлено, оскільки у порядку ст. 331 КПК України, від прокурора клопотань про це не надходило.

Керуючись ст. 100, 177, 331, 368, 374, 392, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 05 лютого 2024 року між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0005531, яке внесене до ЄРДР 24 листопада 2023 року стосовно: ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Згідно із ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Установити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 , виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питання пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з 05 лютого 2024 року.

Речові докази: чоловічу дублянку, - залишити власнику.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з обмеженнями передбаченими ст. 394, 424 КПК України.

Вирок набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду Ірина ДУБАНОВСЬКА

Київської області