ВИРОК

Іменем України

18.01.2024 року Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

провівши судове засідання у розгляд кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0002399 від 29.10.2017 року про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого лікарем стоматологом медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_6 , 29 жовтня 2017 року приблизною 04 год.00 хв., керуючи автомобілем марки «CITROEN NEMO» реєстраційний номер НОМЕР_2 та рухаючись ним по проїзній частини вулиці Є.Коновальця у місті Львові в напрямку вулиці Залізняка, при проїзді ділянки дороги навпроти будинку №70, порушив вимоги чинних розділів ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 136 від 06.03.2013 року. А саме: п.п.1.5; 2.9 а); 11.13; 12.1; 13.1; та вимоги дорожнього знаку 3.29 «обмеження максимальної швидкості «40», які виразились в наступному. ОСОБА_6 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та рухався з перевищенням максимальної швидкості на зазначеній ділянці дороги, як наслідок втратив контроль над керуванням автомобілем, що призвело до виїзду за межі проїзної частини дороги на тротуар та наїзду на перешкоду у вигляді дерева.

У результаті порушення водієм ОСОБА_6 правил безпеки дорожнього руху потерпіла ОСОБА_7 згідно висновку експерта 428/2017 судово-медичної експертизи від 02.11.2017 року, отримала наступні тілесні ушкодження: відкритий перелом середньої третини правої стегнової кістки із зміщенням кісткових фрагментів, точкову рану середньої третини правого стегна, рану правого колінного суглобу, садно лобної ділянки голови справа, струс головного мозку, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення заперечив, однак щиро розкаявся у вчиненому. Пояснив суду, що 29 жовтня 2017 року він та його друг ОСОБА_9 перебували в нічному клубі «Рафінад», де познайомились з потерпілою ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_11 . Сиділи з дівчатами за столиком приблизно 15 хв. Були голодні, тому запросили дівчат поїхати поїсти в Макдональдс по вул.Володимира Великого. Обвинувачений був за кермом автомобіля його батька «CITROEN NEMO» реєстраційний номер НОМЕР_2 з механічною коробкою передач. Стаж водіння 7 років. Коли підходили до авто, потерпіла ОСОБА_12 дуже попоросила, що вона хоче сидіти біля водія. На що обвинувачений погодився. Їхали по вул.Коновальця, за 20-25 метрів до місця БТП потерпіла лівою рувою смикнула кермо на 20 граусів, так і відбулося ДТП. Відразу запитав потерпілу навіщо вона це зробила. Вказав, що потерпіла під час поїздки тримала телефон, думав, що вона знімала себе. Після ДТП обвинувачений відчув біль, в нього було зламано два ребра. Обвинувачений вийшов з машини, зняв пасок безпеки і пішов до пасажирів, боявся щоб авто не загорілось. Тоді дочекалися швидку медичну допомогу та поліцію. Зазначив, що має загострення тонзиліту, ствердив, що не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений також пояснив суду, що його батько неодноразово підходив до батьків потерпілої та намагалися відшкодувати завдану потерпілій шкоду. Пропонували відразу 70 000, 00 грн. на операцію та в подальшому відшкодувати з продажу авто ще 20 000, 00 грн. В її палати їх не впустили. Всі роки, як з моменту досудового розслідування так і судового розгляду йшла мова про компенсацію потерпілій завданих збитків, на запропоновану батьки суму остання не погодилася. ОСОБА_6 всі роки вчиняв всі дії спрямовані на компенсацію, не знайшли спільрну мову з батьками потерпілої. Вказав, що батьку обвинуваченого шантажом сказали, що покажуть відео, яке знімала потерпіла.

З свідком ОСОБА_13 теж спілкувався. У неї був переломаний ніс. Сім`я обвинуваченого в повному обсязі оплатила операцію та всі понесені на лікування витрати. Даний факт обвинувачений пояснив, що перш за все він водій і відповідальний за пасажирів. Відтак саме він вважав своїм обов`язком надати невідкладну допомогу коли сталось ДТП так як ситуація була наступною - спричинено травми пасажирам. Тому, його сім`я, зокрема батько, вважали за необхідне здійснити певну компенсацію потерпілим. ОСОБА_13 повністю погодилась на запропоновану суму, а потерпіла ОСОБА_14 було названо суму, яка непід`ємна його сім`ї.

Обвинувачений ОСОБА_6 озвучив в судових засіданнях чистосердечне бажання допомогти потерпілій. Жаліє, що при таких умовах познайомилися з нею. На даний час одружений, планує дітей, просив надати можливість допомогти потерпілій та все виправити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 просила ухваити виправдальний вирок. Просила врахувати, що свідку ОСОБА_13 в повному обсязі відшкодована шкода. Потерпіла ОСОБА_14 від компенсації відмовилася. Просить суд прийняти до уваги висновок експерта ОСОБА_15 (свідоцтво №1838 від 25.11.2016 року) за результатами проведення комплексної судової інженерно-технічної експертизи з дослідження обставин і механізму ДТП та транспортної трасології від 20.10.2022 року №10.1-10.4/027, вважає, що такий надано на підставі матеріалів справи, а не показів обвинуваченого.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 вказала, що

29.10.2017 року відпочивали з подругою в клубі, пила коктелі, потім коли збирались їхати додому позйомились з обвинуваченим ОСОБА_6 та свідком, які запропонувавли поїхати на Макдональдс поїсти. Спочатку поведінка хлопців була цілком адекватною. А потім водій почав порушувати правила дорожнього руху, перевищував швидкість. Потерпіла сиділа на передньому пасажирському сидінні і попросила водія зупинитись, щоб вони з подругою могли вийти, на що останній відмовився. Потерпіла не була пристебнута ременем безпеки, оскільки обвинувачений не наполягав на цьому. Водій вів себе неуважно. Яка швидкість авто була на той час, їй не була зрозуміла. В момент, коли потьерпіла обернулась до подруги, яка сиділа на задньому сидінні і сталось ДТП. Обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння. Вів себе неадекватно, відпускав руль, вона це все фіксувала на відео, оскільки перелякалася. Ствердила, що не заважала обвинуваченому ОСОБА_6 керувати авто, жодних втручань з її сторони не було. Повністю спростувала покази обвинуваченого зазначені про те, що вона ніби то втручала в керування транспортним засобом, а саме схопилась за кермо і повернула його вправо на пару градусів. В лікарню поступила з переломом. Лікувалась в лікарні у м.Львові по вул.Топольній та продовжує лікування на даний час. Потерпіла пояснила суду, що їй відомо про те, що батьки обвинуваченого спілкувались з її батьками та пропонували відшкодувати завдану злочином потерпілій шкоду. Шкода в рамках заявленого цивільного позову не відшкодована їй обвинуваченим.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Під час вирішення питання по суті пред`явленого обвинувачення, суд, враховує вимоги п. 10 ч. 1 ст. 7 КПК України, згідно якого, однією з основних засад кримінального провадження є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Згідно ст.92 КПК України, обов`язок доказування покладається на слідчого та прокурора.

Стандартом у кримінальному провадженні має бути доведення винуватості «поза розумним сумнівом» - рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року.

Диспозицією ч. 2 ст. 286 КК України передбачено порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження. Диспозиція цієї статті є бланкетною, а тому при вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності за цією статтею слід звертатись до нормативних актів, які регламентують порядок дорожнього руху та експлуатації транспорту. При цьому, ознакою об`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення, що характеризує вчинене діяння, є не будь-яке з порушень правил безпеки дорожнього руху, а лише ті з них, які утворюють реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, передбачених у цьому законі, і перебувають з ними у причинному зв`язку.

Враховуючи принципи законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення, дотримуючись порядку оцінки доказів із визначенням їх належності, допустимості, достовірності, враховуючи сукупність зібраних доказів, судом надана оцінка з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення у відповідності до вимог ст.94 КПК України наступних доказів.

Незважаючи на показання обвинуваченого, який в категоричній формі заперечує свою винність у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, висунувши, як вважає суд, свою надуману та змодельовану версію події, суд вважає, що стороною обвинувачення надано достатньо належних, допустимих та безсумнівно переконливих доказів, що підтверджують винність обвинуваченого у вчинені інкримінованого ОСОБА_6 злочину поза розумним сумнівом, в обсязі обвинувачення, який суд вважає доведеним наступними дослідженими в судовому засіданні доказами у відповідності до вимог ст.94 КПК України.

Як вбачається з рапорту старшого інспектора чергового Франківського ВП ГУ НП у Львівській області майора поліції ОСОБА_16 (телеграма №25965 від 29.10.2017 09:30:56) 29.10.2017 року п 08.55 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 29.10.2017 о 08:52 за адресою: АДРЕСА_2 , 29.10.2017 08:52 год. лікар ТП №2 ОСОБА_17 повідомив по тел: НОМЕР_3 про те, що бригадою ШМД №26 о 05.20 год. до них була доставлена гр. ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка близько 04.00 год по АДРЕСА_2 , потрапила у ДТП.Діагноз: ЗЧМТ. Госпіталізована B нейрохірургічне відділення. Проживає по АДРЕСА_3 . Заявник: ОСОБА_17 , тел.: НОМЕР_4 . До ЄП 25957.

Як вбачається згідно рапорту інспектора роти №2 батальйону №2 ОСОБА_19 від 29.10.2017 року ЄО№25967 29.10.2017 року о 04:25 год під час несення служби у складі патруля НОМЕР_8 було здійснено виїзд за адресою: м.Львів, вул.Коновальця, 70. Встановлені відомості про транспортний засіб: «CITROEN NEMO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_20 під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідчення водія НОМЕР_5 від 25.08.2011 р.н. Зазначені відомості про страхування авто в страхові компанії ПЗУ Україна поліс серії АК №7060272. Наявні наступні механічні пошкодження. Розбиття лівого скла, деформація правого і лівого крила, деформація капоту, розбиття передньої правої фари, деформований розбитий передній бампер, розбитий радіатор, деформація передніх лівих та правих дверей. А також зазначені наступні відомості про потерпілих, які госпіталізовані до комунальної 8 міської клінічної лікарні. Водієм автомобіля зазначено ОСОБА_6 . Наступні пасажири: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 .

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.10.2017 року за адресою м.Львів, вул.Коновальця, 70 огляд проводився 29.10.2017 року о 04:45 год. До такого складено відповідно схему ДТП та ілюстровану таблицю., які підверджують обставини вчинення ДТП ОСОБА_6 .

Як вбачається з листа начальника Львівського регіонального центру з гідрометеорології ОСОБА_22 від 30.11.2017 року за №30-23-171039 нa № 16368/16/06-17 від 17.11.2017 p. слідчому СУ ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_23 метеорологічні спостереження за станом погодних умов проводяться лише на стаціонарних пунктах метеорологічних станціях. За даними (строк спостережень) метеорологічної станції Львів, яка розташована на території аеропорту, погодні умови у місті Львові 29.10.2017 року з 04:00 год. до 05:00 год. були такими. 02 год. 00 хв. хмарність 10 балів, температура повітря 6,0° тепла, дощ, відносна вологість повітря 89%, вітер західний, 5 м/с. 05 год. 00 хв. хмарність 10 балів, температура повітря 6,5° тепла, без опадів, відносна вологість повітря 79%, вітер південно-західний, 5 м/с. Атмосферні явища спостерігались: дощ з 21.55 год. до 23:09 год. (28.10.2017р.); з 00:08 год. до 01:23 год, з 02:03 год. до 03:05 год (літній час); з 07:17 год. до 07-38 год (зимовий час). Кількість опадів становила: з 21:00 рік. (28.10.2017р.) до 03:00. (29.10.2017р.) - 2,5 мм, з 02:00 рік. до 08:00. 0,0 мм. Примітка: Кількість опадів вимірюють протягом року чотири рази на добу в такі строки спостережень 03, 09, 15 та 21 год за Київським часом (літній час) та 02, 08, 14 та 20 год. за Київським часом (зимовий час).

Відповідно до висновку експерта №428/2017 від 02.11.2017 року у потерпілої ОСОБА_7 встановлені наступні ушкодження: відкритий перелом середньої третини правої стегнової кістки із зміщенням кісткових фрагментів, точкова рана середньої третини правого стегна, рана правого колінного суглобу, садно лобної ділянки голови справа, струс головного мозку. Ушкодження у ОСОБА_7 є наслідком контактів з тупими предметами лобної ділянки голови справа, правого колінного суглобу та правого стегна, могли бути причинені 29.10.2017 р. від ударів до частин салону автомобіля під час ДТП зіткненні з перешкодою, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння. При поступленні в КМК ЛШМД в крові ОСОБА_7 виявлено 0,36 проміле етанолу.

Як вбачається з довідки Комунальної 8-мої міської клінічної лікарні м.Львова №17/08/3499 від 29.10.2017 року виданої ОСОБА_6 1993 р.н., в тому, що востанній знаходився на амбулаторному лікуванні у ЦТП №2 о 05.10 29.10.17р. з приводу (діагноз): 3абій м`яких тканин правої половини грудної клітки. Садна правої кисті. Рекомендовано : спостереження в поліклініці по місцю проживання з 29.10.21017 у травматолога. Результати аналізів на етанол за №8745 кр. 0,59 % (проміле).

Згідно висновку експерта №461/17 від 08.12.2017 року в обвинуваченого ОСОБА_6 були садна над лівою ключицею, на правій кисті та в ділянці лівого променево-зап`ястного суглобу, котрі заподіяні тупими предметами з виступаючими гранями, могли утворитися 29 жовтня 2017 року в момент дорожньо-транспортної пригоди та відносяться до легкого тілесного ушкодження. 6. В крові ОСОБА_6 при обстеженні в травмпункті виявлено 0,59% (проміле) етанолу.

Як вбачається з висновку експерта №1/1485 від 21.11.2017 року на момент огляду робоча гальмівна система досліджуванько автомобіля марки «CITROEN NEMO» реєстраційний номер НОМЕР_6 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією. Будь-яких несправностей даної системи виявлено не було. На момент огляду система рульового управління досліджувано автомобіля марки «CITROEN NEMO» реєстраційний номер НОМЕР_6 знаходиться в непрацездатному стані, несправності, що призвели до такого стану системи, полягають в обмеженні кута повороту керованих коліс із-за зміщення передніх коліс в напрямку з переду до заду. На момент огляду системи зовнішнього освітлення досліджуваного автомобіля марки «CITROEN NEMO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , виявлено пошкодження світлових пристроїв, а саме руйнування та відсутності правої блок-фари. Через відсутність відповідного джерела енергії (робочої акумуляторної батареї) на момент огляду перевірити працездатність системи освітлення даного автомобіля не представилось можливим. Співставляючи загальні пошкодження, що є на автомобілі марки «CITROEN NEMO» реєстраційний номер НОМЕР_2 з пошкодженнями рульової системи та системи освітлення, приходимо до висновку, що вони виникли під час ДТП в момент коли на автомобіль діяли значні одномоментні ударні навантаження, будь-яких інших несправностей рульової та освітлювальної систем не виявлено, а тому питання слідства про можливість водієм виявити несправності перед виїздом чи під час експлуатації транспортного засобу втрачає технічний зміст. Дане питання слідства втрачає технічний зміст.

Згідно протоколу огляду відеозапису від 28.11.2017 року встановлено наступне. Слідчий ВРЗ У СТ СУ ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_23 розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003499 від 29.10.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у відповідності до ст.ст. 98, 99, 104, 105, 106, 223, 237 КПК України провів огляд відеозапису. Проведеним оглядом встановлено: Об`єктом огляду є оптичний диск «Verbatim» з відеозаписами під назвою « video-dc2bbcaa31b7e214bebd74-V » Sc18ff81adb9df2aa89c71ca21ebf670-?», надані представником потерпілої ОСОБА_24 та video- адвокатом ОСОБА_5 та на яких відображено обстановка в салоні автомобіля перед автопригодою. Огляд відеозаписів проводиться за допомогою ПК «LG». У даних відеозаписах відображено обстановку в салоні автомобіля та поведінку водія чоловіка та дівчини-пасажира, яка знаходиться на передньому пасажирському сидінні. Автомобіль перебуває в русі, що видно через прозоре його вікно. В автомобілі гучно лунає музика. Водій чоловік, кермує автомобілем однією рукою, іншою махає в ритм музики, що лунає та періодично, неодноразово торкається та обіймає дівчину-пасажира. Водночас з тим нахиляється до цієї дівчини, притуляється до неї, цілує її, відповідно обертаючись до неї обличчям. Щодо дівчини, остання сидить рівно, будь-яких дій, які б відволікали водія не вчиняє.

Оглянувши в судовому засіданні оптичний диск «Verbatim» від 28.11.2017 року, суд прийшов до переконання, що слідчим в даному протоколі огляду відеозапису від 28.11.2017 року повністю відображено обставини події, які містяться даному на диску.

Згідно висновку експерта №1/399 від 28.03.2018 року в даній дорожній ситуації при заданих в постанові про призначения експертизи вихідних даних, водій автомобіля «CITROEN NEMO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 повинен був керуватися вимогами п.п. 11.13., 12.1., 13.1. та вимог дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості «40»» розділу 33 чинних Правил дорожнього руху України (детальніше див, дослідницьку частину даного висновку експерта). Порівнюючи фактичні дії водія автомобіля «CITROEN NEMO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 в дорожній обстановці, яка склалася та наведена в постанові про призначення експертизи, з тим як він повинен був діяти згідно чинних Правил дорожнього руху України, в них вбачається суперечність вимогам п.п. 11.13., 12.1., 13.1. чинних Правил дорожнього руху України та вимогам дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості «40»» розділу 33 чинних Правил дорожнього руху України за умови поширення його дії на рух вказаного автомобіля в умовах місця ДТП. Факт суперечності дій водія автомобіля «CITROEN НЕМП» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 вимогам п.12.1. чинних Правил дорожнього руху України знаходиться з технічної точки зору в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням даної ДТП. 3 технічної точки зору, при заданих в постанові про призначення експертизи вихідних даних, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стала суперечність дій водія автомобіля «CITROEN NEMO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 технічним вимогам п. 12.1 чинних Правил дорожнього руху України.

Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 03.05.2018 року обвинуваченим ОСОБА_6 надані наступні покази. Всі учасники слідчої дії прибули на місце ДТП, а саме ділянку вул.Коновальця у м.Львові. На вказаному місці ДТП обвинувачений ОСОБА_6 надав наступні пояснення. Вказав, що 29.10.2017року о 03:30 год. керував автомобілем «CITROEN NEMO» реєстраційний номер НОМЕР_2 та рухався по вул.Коновальця у м.Львові в напрямку вул.Залізняка. Крім нього в салоні авто було троє пасажирів. Рухався по трамвайній колії так, що ліві колеса були на лівій колії. Швидкість автомобіля становила 50 км/год. Праворуч біля дороги були припарковані автомобілі, тому він рухався по трамвайній колії. В час руху, на відстані приблизно 20-25 м. до місця, де відбулося ДТП, пасажир ОСОБА_12 , яка сиділа на передньому пасажирському сидінні, рукою схопила за кермо та покрутила його вправо, що призвело до виїзду автомобіля на тротуар та контактування з деревом, тобто ДТП. Також уточнив, що це було 04:00 год., а не 03:30 год., як він розповів вище. Уточнив, що на момент ДТП було вогке дорожнє покриття працювало вуличне освітлення, у автомобіля були увімкнено ближнє світло фар. Після цього на дорозі обвинувачений ОСОБА_6 зіткнувся з деревом. Траєкторія руху перед зіткненням, місце де пасажир ОСОБА_12 крутила кермо вправо на 50 градусів (або 40 градусів відносно спокою).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що 29 жовтня 2017 року він та обвинувачений ОСОБА_6 перебували в нічному клубі «Рафінад», де познайомились з потерпілою та свідком ОСОБА_11 . Сиділи з дівчатами за столиком приблизно 15 хв. Ніхто алкоголь не випивав. Після чого запропонували дівчатам прогулятись та поїхати в Макдональдс. На що дівчата погодились. ОСОБА_6 запропонував дівчатам сісти на заднє сидіння його авто, на що потерпіла сказала, що бажає сидіти на передньому пасажирському сидінні. Відтак свідок ОСОБА_25 та ОСОБА_13 сіли в авто обвинуваченого на заднє сидіння.

Свідок стверджує, що обвинувачений ОСОБА_6 керував автомобілем «CITROEN NEMO» реєстраційний номер НОМЕР_2 у відповідності до вимог Правил дорожнього руху. Потерпіла весь час знімала відео на телефон, нахилялась до обвинуваченого ОСОБА_6 та цілувала його в шию. ОСОБА_26 її не відштовхував, дивився прямо. За момент до зіткнення автомобіля з перешкодою, свідок бачив як потерпіла накинулася на обвинуваченого ОСОБА_6 . Також свідок пояснив, що не може однозначно ствердити, що кермо автомобіля в момент ДТП вивернула саме потерпіла. Коли відбулось ДТП ОСОБА_6 вигукнув претензійним тоном до потерпілої навіщо вона крутила руль. Вибіг з авто, відразу підійшов до потерпілої та викликав їй швидку медичну допомогу. У ОСОБА_13 після отриманого від ДТП удару теж була травма. Свідок допомагав їй вийти з авто, в той час ОСОБА_6 допомагав потерпілій.

Водночас суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_9 в частині, що потерпіла під час руху автомобіля накинулася на обвинуваченого ОСОБА_6 та припущення що це і стало причиною ДТП, оскільки свідок є товаришем обвинуваченого. Окрім цього, сам свідок в подальшому плутався в показав і не міг однозначно підтвердити, що конкретно бачив.

Свідок ОСОБА_18 ствердила, що 29 жовтня 2017 року вона та потерпіла познайомились з обвинуваченим ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_9 в нічному клубі «Рафінад». Останні запросили їх поїхати в Макдоналдс. Потерпіла ОСОБА_27 дій що перешкоджали водію не вчиняла. По дорозі сталася аварія на вул. Коновальця. Свідок сиділа на задньому сидінні справа за пасажирським сидінням. Свідок перебувала в стані алкогольного сп`яніння та все що пам`ятає, що в салоні лунала гучна музика. Сам момент удару не пам`ятає, оскільки втратила свідомість. Внаслідок ДТП свідок отримала струс головного мозку та перелом носа. Пригадує, що на місці аварії була швидка медидична допомога, вона прийшла до тями вже в лікарні. Щодо відшкодування їй матеріальної та моральної шкоди ствердила, що такі розмови відбувалися між батьком обвинуваченого та її матір`ю. Шкода відшкодована сім`єю обвинуваченого їй в повному обсязі, куди входили витрати за перенесене хірургічне втручання.

Відтак суд приходить до переконання, що показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_18 узгоджуються з даними, що містяться у протоколі огляду відеозапису від 28.11.2017 року.

Доводи захисника щодо недоведення належними й допустимими доказами факту перебування ОСОБА_6 під час керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є необґрунтованими з огляду на наступне.

Судом досліджено лист 8-мої міської клінічної лікарні м.Львова від 31.05.2018 року за №191 на запит адвоката ОСОБА_4 з якого вбачається, що К8МКЛ здійснює свою діяльність на підставі ліцензії на медичну практику та акредитаційного сертифікату. Встановлення ступеня сп`яніння не входить у компетенцію К8МКЛ. В умовах К8МКЛ здійснюється тільки забір біологічних рідин, аналіз на вміст етанолу проводиться в токсикологічній лабораторії КМК ЛШМД.

Медичні працівники К8МКЛ проводять забір біологічних рідин для проведення токсикологічних досліджень на вміст етанолу відповідно до Методичних рекомендацій МОЗ України «Порядок відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організація проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Забір крові у ОСОБА_6 проводився черговою медичною сестрою ЦТП №2 в присутності чергового лікаря-травматолога ОСОБА_17 . Забір крові для проведення токсикологічного дослідження у ОСОБА_6 проводився на підставі Постанови КМУ України від 22.03.2001 № 270 «Про затвердження порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру» (зі змінами та доповненнями) у зв`язку з обставинами травми, вказаними ОСОБА_6 при зверненні за медичною допомогою у К8МКЛ. Згода гр. ОСОБА_6 на забір крові для проведення токсикологічного дослідження отримана, що засвідчено його особистим підписом в Журналі реєстрації хворих ЦТП №2 К8МКЛ.

Крім того, судом досліджено лист Міністерства охорони здоров`я від 11.06.2018 року за №17/53/816-18 на адвокатський запит адвоката ОСОБА_4 з якого вбачається, що порядок акредитації закладу охорони здоров`я (далі - Порядок), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року за № 765 «Про затвердження Порядку акредитації закладу охорони здоров`я» (зі змінами).

Відповідно до Порядку, акредитація закладу охорони здоров`я (далі - акредитація) - це офіційне визнання наявності у закладі охорони здоров`я умов для якісного, своєчасного, певного рівня медичного обслуговування населення, дотримання ним стандартів у сфері охорони здоров`я, відповідності медичних (фармацевтичних) працівників єдиним кваліфікаційним вимогам.

Акредитацію закладів, крім аптечних закладів, проводить Головна акредитаційна комісія, а акредитацію аптечних закладів - Головна комісія з акредитації аптечних закладів, що утворюються при МОЗ (далі - головні акредитаційні комісії), та акредитаційні комісії, що утворюються при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділах охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - акредитаційні комісії).

Форма первинної облікової документації № 003-6/о "Інформована добровільна згода пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення" та Інструкцію щодо її заповнення, затвердженої наказом МОЗ України від 14.02.2012 № 110 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.04.2012 року за № 661/20974, в редакції наказу МОЗ України від 26.01.2018 року № 157. Принагідно інформу, що Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена спільним наказом МОЗ України та МВС України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858. Таким чином, інформацію про акредитацію 8-ї клінічної лікарні м. Львова, про навчання фахівців лікарні щодо проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду можливо отримати, звернувшись до Департаменту охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації. Зазначаємо, що листи Міністерства не є нормативно-правовими актами, вони мають інформаційний характер і не встановлюють нових правових норм.

При дослідження зазначених стороною захисту обставин щодо не перебування обвинуваченого ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння, судом з`ясовано, що з місця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 звернувся за медичною допомогою у К8МКЛ. Згода ОСОБА_6 на забір крові для проведення токсикологічного дослідження отримана, що засвідчено його особистим підписом в Журналі реєстрації хворих ЦТП №2 К8МКЛ.

Відтак у відділенні лікарні у нього був проведений відбір крові для хіміко-токсикологічного дослідження на наявність алкоголю, у подальшому відібрані біологічні проби були направлені у лабораторію. За результатами лабораторного дослідження виявлено вміст алкоголю у крові обвинуваченого 0,59%, про що зазначено у висновку експерта №461/17 від 08.1022017 року, довідці Комунальної 8-мої міської клінічної лікарні м.Львова №17/08/3499 від 29.10.2017 року та результаті токсикологічного дослідження №8745.

Всупереч твердженням захисника, відбір та направлення на дослідження біологічних проб ОСОБА_6 відбулися відповідно до вимог закону.

З наданого суду стороною захисту висновку експерта ОСОБА_15 (свідоцтво №1838 від 25.11.2016 року) за результатами проведення комплексної судової інженерно-технічної експертизи з дослідження обставин і механізму ДТП та транспортної трасології від 20.10.2022 року №10.1-10.4/027 вбачається наступне.

По питанню №1 яка була швидкість руху автомобіля Citroen Nemo р. номер НОМЕР_2 з урахуванням його пошкоджень і після контактного переміщення до місця фактичної зупинки та фіксації на проїзній частині дороги, яке зафіксоване схемою до протоколу огляду місця пригоди від 29.10.2017?

В ході проведеного комплексного дослідження із застосуванням комп`ютерного моделювання програмним комплексом PC Crash-12.0 встановлено, що з урахуванням механічних пошкоджень автомобіля Citroen Nemo р. номер НОМЕР_2 та його після контактного переміщення до місця фактичної зупинки та фіксації на проїзній частині дороги, яке зафіксоване схемою до протоколу огляду місця пригоди від 29.10.2017 швидкість його руху у момент наїзду на нерухому перешкоду (дерево) могла становити 40км/год при коефіцієнті зчеплення його коліс із дорожнім покриттям, рівному 0.4 та 48км/год при коефіцієнті зчеплення, рівному 0.55.

Встановлене значення швидкості руху автомобіля Citroen (Va=40... 48 км/год) у момент наїзду є наближеним (може перебувати між встановленими значеннями), оскільки під час моделювання враховані наближені мінімальні з максимальними значення енергетичних еквівалентів швидкостей (EES). Врахувати фактичні значення EES практично не можливо оскільки для їх визначення необхідне проведення ряду експериментів з таким же автомобілем але без його механічних пошкоджень. Однак при більших його значеннях не витримується енергетичний баланс системи і автомобілі в процесі після контактного переміщення, при відомих коефіцієнтах зчеплення (0.4...0.55), віддаляються від місць своєї фактичної зупинки.

По питанню №2 чи спроможні з технічної точки зору покази водія ОСОБА_6 щодо розвитку механізму наїзду на перешкоду?

В ході проведеного комплексного дослідження із застосуванням комп`ютерного моделювання програмним комплексом PC Crash-12.0 встановлено, що покази водія ОСОБА_6 :

-які він дав під час допиту від 20.04.2018 та слідчого експерименту від 03.05.2018 в частині того, що:

в момент втручання пасажира в процес керування транспортним засобом автомобіль Citroen розташовувався на відстані 20м до нерухомої перешкоди;

автомобіль Citroen, рухаючись на відстані 1.0м від правого краю проїзної частини дороги, в момент втручання пасажира в процес керування транспортним засобом перебував на відстані 22.1м, у повздовжньому напрямку, від нерухомої перешкоди (встановлене значення 24.9м);

автомобіль Citroen подолав 43 м під час маневру перестроювання з трамвайної колії на раніше займану смугу руху (встановлене значення становить 40.1м, похибка 6.7%), з технічної точки зору, не спроможні і не були прийняті для дослідження, яке необхідне для дослідження обставин і механізму дорожньо- транспортної пригоди.

-які він дав під час слідчого експерименту від 03.05.2018 в частині відстаней 43м та 22.1м могли мати місце в умовах місця пригоди, можуть бути не позбавленими технічного сенсу та підтверджуватись проведеним дослідженням-можуть бути спроможними, з технічної точки зору, якщо:

у автомобіля Citroen в момент перебування на відстані 22.1м від нерухомої перешкоди вже почали повертатися керовані колеса;

в момент втручання пасажира в процес керування транспортним засобом автомобіль Citroen розташовувався на відстані меншій за 1.0м від правого краю проїзної частини дороги або швидкість руху автомобіля була меншою за 50км/год.

-які він дав під час допиту у якості свідка від 08.11.2017, а пізніше у якості підозрюваного та в ході слідчого експерименту, відповідно, від 20.04.2018 та 03.05.2018 в частині того, що:

швидкість руху автомобіля Citroen в умовах місця пригоди становила 50км/год (встановлене значення 40...48км/год);

в момент втручання пасажира в процес керування транспортним засобом автомобіль Citroen розташовувався на відстані 25м до нерухомої перешкоди (встановлене значення 24.9м);

пасажир під час втручання в процес керування автомобілем Citroen повернула його кермо праворуч взагалі на 50° і на 40° від його нульового положення автомобіля;

автомобіль Citroen в момент початку маневрування з трамвайної колії перебував на відстані 65.1м від нерухомої перешкоди, при цьому на вказаній відстані автомобіль виконав маневр перестроювання та зайняв положення на відстані 1,0м від правого краю проїзної частини дороги, після чого відбулось втручання пасажира в органи керування транспортним засобом і під час руху по дугі автомобіль потрапив до свого положення у момент наїзду на нерухомому перешкоду, як окремо так і в комплексі могли мати місце в умовах місця пригоди, не позбавлені технічного сенсу та підтверджуються проведеним дослідженням-є спроможними, з технічної точки зору, а тому вони були прийняті для дослідження обставин механізму дорожньо-транспортної пригоди.

По питанню №3 як повинен був діяти водій ОСОБА_6 в обстановці, яка склалась, згідно із Правилами дорожнього руху України?

В зафіксованій дорожній обстановці водій автомобіля Citroen ОСОБА_6 , для забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3,12.9 (ч, «б») та дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» Правил дорожнього руху.

По питанню №4 Чи мав технічну можливість водії ОСОБА_6 запобігти дорожньо-транспортній пригоді?

При зафіксованих вихідних даних водій автомобіля Citroen ОСОБА_6 не мав технічної можливості запобігти пригоді шляхом своєчасного застосування максимально ефективного гальмування з моменту втручання пасажира в процес керування транспортним засобом із зупинкою автомобіля до місця наїзду на перешкоду.

По питанню №5 Чи вбачаються у діях водія ОСОБА_6 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які перебували б у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП?

При зафіксованому механізмі пригоди дії водія автомобіля Citroen ОСОБА_6 не відповідали вимогам п. 12.9. (ч. «б») та дорожнього знаку 3.29 Правил дорожнього руху, що, з технічної точки зору, не перебувало у причинному зв`язку з настанням подїї даної ДТП.

Оцінюючи зазначений висновок експертизи, який містить два взаємовиключаючих висновки, з`ясовано, що при призначенні авто технічної експертизи у вихідних даних для експерта не було визначено експертом всі необхідні дані, а висновок є суперечливим та двозначним, зроблений лише на свідченнях обвинуваченого ОСОБА_6 , й висновок складається з двох взаємовиключаючих та суперечливих один одному висновків.

Зокрема, по питанню №3 В зафіксованій дорожній обстановці водій автомобіля Citroen ОСОБА_6 , для забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3,12.9 (ч. «б») та дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» Правил дорожнього руху.

По питанню №5 При зафіксованому механізмі пригоди дії водія автомобіля Citroen ОСОБА_6 не відповідали вимогам п. 12.9. (ч. «б») та дорожнього знаку 3.29 Правил дорожнього руху, що, з технічної точки зору, не перебувало у причинному зв`язку з настанням подїї даної ДТП.

Відповідно до Правил безпеки дорожнього руху України:

12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

12.9. (ч.б) Водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Наведений висновок експерта суд оцінює критично, оскільки для вирішення питання про наявність у водія технічної можливості запобігти ДТП необхідно насамперед встановити, в який момент виникла небезпечна ситуація, тобто в який момент водій повинен був прийняти необхідні заходи для запобігання події.

Моментом виникнення небезпеки визначається початок необхідних дій водія, щодо попередження наслідків.

Встановлення моменту виникнення небезпеки носить правовий характер і відноситься виключно до компетенції суду або досудового органу.

Виходячи з цього поняття, при встановленні моменту виникнення небезпеки для водія, слід звернути увагу, що водій ОСОБА_6 в даній дорожній обстановці порушив вимоги: п.п.1.5; 2.9 а); 11.13; 12.1; 13.1; та вимоги дорожнього знаку 3.29 «обмеження максимальної швидкості «40», які виразились в наступному. ОСОБА_6 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та рухався з перевищенням максимальної швидкості на зазначеній ділянці дороги, як наслідок втратив контроль над керуванням автомобілем, що призвело до виїзду за межі проїзної частини дороги на тротуар та наїзду на перешкоду у вигляді дерева.

Згідно п.1.5 Правил дорожнього руху Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Як вбачається з п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.11.13. Забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1-26.3 цих Правил.

Як вбачається з п.12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п.13.1. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно вимоги дорожнього знаку 3.29 «обмеження максимальної швидкості «40».

У випадку дотримання водієм ОСОБА_6 наведених вимог Правил Дорожнього Руху, що дало змогу водієві орієнтуватися під час керування транспортним засобом, зокрема для вибору безпечної швидкості руху та здійснення безпечного маневру.

Відтак з урахуванням встановлених, як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні, конкретних обставин дорожньої обстановки, які передували події дорожньо-транспортної пригоди, суд приходить до переконання, що зазначена стороною захисту обставина, що ніби то, пасажир під час втручання в процес керування автомобілем Citroen повернула його кермо праворуч взагалі на 50° і на 40° від його нульового положення автомобіля не знайшла свого підтвердження матеріалами справи.

Суд вважає, що зазначення експертом ОСОБА_15 при призначенні експертизи в вихідних даних виникнення моменту небезпеки для водія ОСОБА_6 було визначено без урахування, як вимог ПДР України, так і оцінки конкретних фактичних обставин дорожньої обстановки зафіксованих в матеріалах кримінального провадження.

Таким чином, при призначенні зазначеної експертизи експерту стороною захисту зазначені вихідні дані, які не відповідають дійсним обставинам дорожньої обстановки. Крім того, даний висновок базується лише на показах обвинуваченого наданих під час досудового розслідування в протоколі проведення слідчого експерименту від 03.05.2018 року.

Оскільки, на переконання суду, момент виникнення небезпеки для водія ОСОБА_6 в конкретній дорожній обстановці стороною захисту зазначений в вихідних даних при призначенні експертизи не визначений вірно, як і конкретних фактичних обставин дорожньої обстановки - висновок експерта ОСОБА_15 (свідоцтво №1838 від 25.11.2016 року) за результатами проведення комплексної судової інженерно-технічної експертизи з дослідження обставин і механізму ДТП та транспортної трасології від 20.10.2022 року №10.1-10.4/027 судом оцінюється як суперечливий доказ.

Докази, надані стороною обвинувачення є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України та не викликають у суду сумнівів у їх правдивості. А тому суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Отже, зібрані у справі докази у своїй сукупності в достатній мірі підтверджують фактичні обставини кримінального правопорушення, а саме те, що дії водія ОСОБА_6 не відповідали зазначеним вище вимогам Правил дорожнього руху України і знаходяться в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та її суспільно небезпечними наслідками (отриманими потерпілою тяжкими тілесними ушкодженнями), доводи захисника про неналежне встановлення події цього злочину є непереконливими.

Суд, дослідивши усі надані сторонами докази, які не викликають сумнівів у допустимості та достовірності, з`ясувавши усі обставини, передбачені у ст.91 КПК України, та дійшов висновку, що зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку безсумнівно доводять вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення проти безпеки дорожнього руху. Відкак дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, оскільки ОСОБА_6 порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до вимог ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Визначені в ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципу співмірності цей захід примусу за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог ст.50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти росії» від 29.11.2007 р.).

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушенння, характеристику обвинуваченого та те, що останні на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває та те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, постійне зареєстроване місце проживання, одружений, працює лікарем стоматологом.

Обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання: вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, судом враховано при призначенні міри покарання досудову доповідь начальника Залізничного РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області від 29.05.2019 року за №1508/8/36-19: «Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушення, а також середній рівень ймовірності вчинення кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства є можливою. Таке звільнення повинно включати в себе обов`язки, передбачені п.1 п.п.1, 2 ст.76 КК України».

Враховуючи викладені вище обставини та вимоги статтей 65, 68 КК України, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, обставини вчинення кримінального правопорушення та вжиття обвинуваченою заходів для усунення негативних наслідків його вчинення: надання потерпілій невідкладної медичної допомоги, неодноразове намагання відшкодування потерпілій заподіяної матеріальної шкоди впопередньо обумовленій з батьками потерпілої прийнятної суми відшкодування завданих збитків, від чого останні відмовились, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_6 у межах санкції статті за якою кваліфіковано вчиненений ним злочин у виді позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами та приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням обов`язків визначених статтею 76 КК України.

Згідно з положеннями частин 5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09 жовтня 2018 року у справі № 756/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Згідно з положеннями ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання про застосування до обвинуваченого ст.75 КК України, суд повинен належним чином дослідити та оцінити всі обставини, які мають значення для прийняття рішення, й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Відтак дотримуючись зазначених вимог закону, суд вбачає за можливе прийняти рішення про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування покарання, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.

Застосовуючи положення статті 75 КК України при призначенні ОСОБА_6 покарання, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

При досліджені під час судового розгляду обставини і характер, невідворотність наслідків і суспільна небезпечність доведеного обвинувачення, характеризуючі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , обумовлюють можливість його виправлення в умовах суспільства.

Так, ОСОБА_6 вчинив необережний злочин, який відповідно до положень ст.12 КК України є тяжким.

Суд в повній мірі враховує характер та мотиви допущених ОСОБА_6 порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, звертає увагу на те, що дії ОСОБА_6 були направлені на грубе порушення правил безпеки дорожнього руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля, а також те, що від вказаних дій потерпіла отримала ушкодження, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння.

Той факт, що обвинувачений своєї вини у вчиненому не визнав, однак щиро розкаявся у тому, що потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження та все ж просив суд надати можливість допомогти потерпілій, не уникав відповідальності, активно сприяв розкриттю злочину, що на думку суду є достатніми мотивами для обґрунтування висновку про можливість його виправлення без відбування покарання та звільнення обвинуваченого від його відбування з випробуванням.

У суду є підстави стверджувати, що обмеження порядку реалізації кримінальної відповідальності наглядовими та соціально-виховними заходами буде очевидно достатнім для реальної корекції соціальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Без відбування обвинуваченим покарання такі заходи здатні забезпечити реалізацію визначеної у ст.50 КК України мети, захистити права і свободи інших осіб від протиправних посягань, а відтак застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 статті 75 КК України сприятиме досягненню справедливого балансу між його правами та свободами й інтересами держави та суспільства.

При цьому, покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності відповідальності, що відповідає вимогам ст.65 КК України.

Відповідно до ст.ст. 3, 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Однією з важливих гарантій здійснення проголошеного статтями 3 і 27 Конституції права людини на життя і здоров`я є беззастережне виконання судами вимог кримінально-процесуального закону щодо забезпечення прав потерпілих від зазначених злочинів.

Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст.1 КК України - Кримінальний кодекс України, між іншим, має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина від злочинних посягань, а також запобігання злочинам.

За таких обставин висновок суду про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування покарання та звільнення його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України із застосуванням ст.76 КК України, ґрунтується на досліджених обставинах кримінального провадження та вимогах закону, попередження вчинення останнім нових кримінальних правопорушень у майбутньому, охорони прав і свобод громадян, а також відповідальності перед суспільством.

Крім того, у відповідності до вимог ч.1 ст. 55 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю може бути призначено на строк від одного до трьох років.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Маліге проти Франції" від 23 вересня 1998 право керувати транспортним засобом є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності".

Вирішуючи питання про призначення додаткового покарання, слід зазначити, що санкція ч.2 ст.286 КК України, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, надає можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер застосування і не є обов`язковим для суду. Відповідна правова позиція викладена в постанові колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 08.02.2018 у справі №361/2704/16-к, провадження №51-358км18.

В постанові Третьої судової палати ККС ВС від 15.01.2020 у справі 161/537/18, провадження № 51-4055км19 вказав, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання. Також колегія суддів зазначила, що закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керувати транспортними засобами осіб, для яких діяльність, пов`язана з користуванням таким правом, є основним джерелом доходу. Існування цієї обставини потребує лише більш виваженого підходу під час обрання заходу примусу, з урахуванням загальних засад справедливості, гуманізму та індивідуалізації.

У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Відтак суд суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Що стосується заявленого цивільного позову потерпілої ОСОБА_28 , суд зазначає наступне.

Як вбачається із свідоцтва про шлюб від 20.10.2018 року серії НОМЕР_7 , потерпіла ОСОБА_7 та ОСОБА_29 зареєстрували шлюб 20.10.2018 року, про що складено Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області актовий запис №3352. Прізвище ОСОБА_7 після державної реєстрації змінено на «ОСОБА_30».

Потерпіла звернулась до суду з позовною заявою до цивільного відповідача ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення в порядку ст.61 КПК України. Просить суд стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 70 279 тис. грн. 55 коп. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 209 173 тисяч грн.

В обґрунтування цивільного позову зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримала тяжкі тілесні ушкодження та перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м. Львова з 29.10.17 р. по 24.11.17 року, а в подальшому перебувала на амбулаторному лікуванні.

Вважає, що причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди та заподіяння позивачу тілесних ушкоджень стало порушення відповідачем п. п 2.3, 2.9, 2.10 Правил дорожнього руху.

Одразу після дорожньо-транспортної пригоди позивач була доставлена до лікарні. У довідці КМЛ м. Львова від 24.11.17 року №27762/1035 виданій позивачеві в графі діагноз зазначено - струс головного мозку, забійне садно лобної ділянки справа, відкритий перелом правої стегнової кістки зі змішенням. Забійна рана правого колінного суглобу. В результаті отриманого тілесного ушкодження позивач пройшов курс стаціонарного лікування та проходить курс амбулаторного лікування, що підтверджується відповідними медичними документами. Період лікування позивача включав комплекс медичних препаратів та надання платних послуг спеціалістів з травматології, витрати на реабілітацію загальна сума яких склала 43 827,55 грн. Отримання позивачем тяжких тілесних ушкоджень підтверджується висновком судово-медичного експерта. Витрати на лікі підтверджуються квитанціями на суму 26 451, 55 грн.

Таким чином, станом на 12.02.2018 року, без врахування повторної операції та інших поточних витрат загальний розмір матеріальної шкоди заподіяної в результаті винних дій відповідача, на думку позивача, складає 70 279, грн. що складається з: витрат на придбання ліків, послуги спеціалістів та догляд в лікарні, продуктів та використання транспорту родичами під час знаходження позивача в лікарні, реабілітація, догляд сторонніх осіб за потерпілою.

Вважає, що окрім фізичної та матеріальної шкоди, діями відповідача також завдано позивачу немайнових витрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у її житті: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблеми одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я.

В момент дорожньо-транспортної пригоди позивач перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я, а головне страху за своє життя.

В подальшому позивач вимушена була проходити стаціонарне та амбулаторне лікування з періодичним відвідуванням лікувального закладу з метою огляду та проведення лікування. Позивач почувалася незручно, дискомфортно, була змушена пристосовуватись до негативних умов існування. Так більше місяця позивач не могла спокійно сидіти та лежати, медичні процедури не обходились без сторонньої допомоги. В період лікування позивач потребував зовнішньої допомоги з боку мами, з приводу чого почувала себе як джерело клопоту та обмежень для близьких.

На даний час продовжуються проблеми зі здоров`ям у вигляді періодичних болів, обмеження фізичної активності та пересування.

Відшкодування заподіяної моральної позива оцінює в розмірі 209 173, 00 грн., оскільки така обумовлена вищевказаними фізичними та душевними стражданнями, погіршенням внаслідок цих страждань стану здоров`я.

Також 30.04.2021 року подано позивачкою заяву збільшення позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. По наданим медичним чекам матеріальна шкода складає 44 563, 00 грн. Також позивач витратила на послуги адвоката 27 000 грн. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у 220 000, 00 грн.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явили цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно вимог ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ст. 22 ЦК України, особі, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Судом встановлено, що матеріальна шкода завдана внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушень за обставин викладених в обвинуваченні. Сумнівів у достовірності визначеної потерпілою ОСОБА_28 суми завданих їй матеріальних збитків в розмірі 44 563 грн. у суду не має, оскільки такі підтверджуються наданими копіями медичних чеків (т.1 а.с.182-202). Відтак слід стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_30 44 563 (сорок чотири тисячі п`ятсот шістдесят три гривні) грн. завданої матеріальної шкоди.

Що стосується позовної вимоги потерпілої про стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат в розмірі 27 000 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із: витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів, виготовленням дублікатів і копій документів.

Частиною 2 ст. 120 КПК України передбачено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо)).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Частиною 1 ст. 126 КПК України передбачено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Судом встановлено, що згідно договору №163/061 про надання правової допомоги від 23.11.2017 року такий укладено між адвокатом ОСОБА_5 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №761) та ОСОБА_31 у кримінальному провадженні, внесеному до №0002399 від 29.10.2017 року. Згідно ордеру серії РН-163 №061 від 23.11.2017 року такий укладено з ОСОБА_7 (т.1 а.с. 29-34).

У цивільному позові від 20.04.2021 року потерпіла ОСОБА_28 просить стягнути з обвинуваченого 27 000 грн. за надання правової допомоги, однак жодних доказів про понесення саме такої суми суду не надано.

Частиною 6 ст. 368 КПК України передбачено, що обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 05 серпня 2020 року у справі № 753/10 028/18, провадження № 51 - 121121 км 20 встановлено, як визначено у ст. 2 КПК, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень частин 13 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, встановленими цим Кодексом, і вони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав. Натомість суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

За таких обставин та на підставі вимог Глави 8 КПК України та ст. 59 Конституції України суд вважає за необхідне у задоволенні заяви потерпілої та її представника про стягнення процесуальних витрат в розмірі 27 000 грн. слід відмовити за недоведеністю понесених витрат.

Крім того, позовні вимоги потерпілої про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню враховуючи наступне.

Виходячи з положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Згідно ч.3 зазначеної статті моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У ході судового розгляду суд прийшов до висновку, що потерпіла довела завдання їй моральної шкоди, що виразилася у спричиненому їй внаслідок отриманих у результаті ДТП тілесних ушкоджень фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я та вважає визначений розмір у 50 000 грн. є справедливим та співмірним розміру, завданої їй моральної шкоди.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався.

Долю речових доказів вирішити у відповідності вимог ст.100 КПК України:

диск CD-R, що зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах справи;

автомобіль марки «CITROEN NEMO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що зберігається за адресою м.Львів, вул.Суботівська, 13 «А» - залишити власнику.

У відповідності до вимог ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_6 витрати за проведення експертиз в сумі 2 667 грн. на користь держави.

Керуючись 100, 124, 368, 370, 373, 374 , ч.15 ст. 615 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_6 такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цивільний позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_32 44 563 (сорок чотири тисячі п`ятсот шістдесят три гривні) грн. завданої матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_32 50 000 (п`ятдесят тисяч гривень) грн. завданої моральної шкоди.

В решті вимог - відмовити.

Речові докази:

диск CD-R, що зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах справи;

автомобіль марки «CITROEN NEMO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що зберігається за адресою м.Львів, вул.Суботівська, 13 «А» - залишити власнику.

Стягнути з ОСОБА_6 витрати за проведення експертиз в сумі 2 667 (дві тисячі шістсот шістдесят сім гривень) грн. на користь держави.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з дотриманням вимог статті 392 КПК України.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1