Справа №522/9554/23
Провадження №1-кп/522/2148/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

у спрощеному провадженні щодо кримінального проступку

02 жовтня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у спрощеному провадженні, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні №0000197внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2023 року, у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, із середньою освітою, який зареєстрований, та проживає адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

- 07.09.2021 року вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком 80 годин, 21.01.2022 року знятого із обліку у зв`язку з відбуванням строку покарання,

- 30 червня 2022 року вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання із іспитовим строком на 1 рік,

- 18.04.2023 року вироком Приморського районного суду м. Одеси за вчинення 16.09.2021 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ч.4 ст.70 КК України, при призначенні покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2022 року більш суворим покаранням призначеним за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 18.04.2023 року було остаточно призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 був звільнений від відбування покарання із іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Відповідно до ст.76 КК України строком на 1 рік 6 місяцівна ОСОБА_3 було покладено наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

03.04.2023 року приблизно о 15 годині ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: м. Одеса, Старобазарний сквер, перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, діючи умисно, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків із потерпілим ОСОБА_4 , в процесі словесного конфлікту із ним, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, наніс кулаком правої руки один удар в область тулуба потерпілого, та один удар в область обличчя цього потерпілого, спричинивши йому, згідно із висновком експерта №449 від 12.04.2023 року тілесні ушкодження у вигляді забійної рани обличчя, яке не було небезпечним для життя і викликало розлад здоров?я тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день) і за цим критерієм, згідно п.п.2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Як вбачається, із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_3 не оспорював встановлені під час дізнання обставини, і згодний із розглядом обвинувального акту за його відсутності у спрощеному провадженні, а також беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а саме в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, про що підписав 16.05.2023 року, у присутності захисника ОСОБА_5 відповідну заяву.

Відповідно до заяви від 16.05.2023 року, у матеріалах кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_4 не заперечував проти розгляду обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

У порядку, передбаченому ст.302 КПК України, прокурор Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 надіслав до Приморського районного суду м. Одеси обвинувальний акт, у якому зазначив клопотання про його розгляд у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно до ч.1 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт, щодо вчинення кримінального проступку, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.302 КПК України встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.381 КПК України суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до заяв учасників процесу про спрощене провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні указаного кримінального правопорушення повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У ст.65 КК України передбачено про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, та те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 ,суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує рецидив злочинів.

У п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (у редакції від 06.11.2009 року) зазначено, що призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.

Як зазначено у п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (у редакції від 06.11.2009 року) виправні роботи призначаються тільки працюючим і відбуваються за місцем роботи засуджених.

На думку суду, призначення покарання у вигляді штрафу або виправних робіт є неможливим, так як обвинувачений ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований.

Суд вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді арешту, або громадських робіт не буде достатнім для виправлення указаного обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , наявності вище зазначених двох пом`якшуючих покарання обставин, однієї обставини, що обтяжує покарання, суд приходить до висновку про те, що йому необхідно призначити покарання у вигляді обмеження волі, призначення якого не заборонено, згідно до ч.3 ст.61 КК України, із застосуванням до призначеного покарання ст.75 КК України, та п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , наявності двох пом`якшуючих покарання обставин, однієї обставини, що обтяжує покарання, суд вважає недоцільним покладення на обвинуваченого ОСОБА_3 додаткових обов`язків, передбачених ч.3 ст.76 КК України.

На підставі вище указаного, суд вважає, що такий вид покарання буде достатній для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Так як після постановлення вироку Приморського районного суду м. Одеси від 18.04.2023 року було встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні 03.04.2023 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, вчиненого до постановлення попереднього вироку, тому є підстави для призначення йому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, відповідно до ч.4 ст.70 КК України, із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, із призначенням остаточного виду та розміру покарання.

Міру запобіжного заходу у зв`язку із відсутністю клопотань учасників судового провадження обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Керуючись ст.ст.302, 331, 367-371, 373, 374, 376, 381, 382, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання за указаною частиною указаної статті обмеження волі строком на 1 /один/ рік 6 /шість/ місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, з випробуванням строком на 1 /один/ рік 3 /три/ місяці.

На підставі ч.1 ст.76 КК України строком на 1 /один/ рік 3 /три/ місяці покласти на ОСОБА_3 , наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за цим вироком Приморського районного суду м. Одеси від 02.10.2023 року у вигляді обмеження волі строком на 1 /один/ рік 6 /шість/ місяців, звільненого на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання із випробовуванням із іспитовим строком на 1 рік 3 /три/ місяці, на якого були покладені зазначені обов`язки, передбачені ст.76 КК України більш суворим покаранням призначеним за вироком Приморського районного суду м. Одесивід 18.04.2023 року у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, звільненого на підставі ст.75 КК України від відбування покарання із іспитовим строком 1 рік 6 місяців, та на якого, відповідно до ст.76 КК України, були покладені наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, призначити ОСОБА_3 остаточнепокарання обмеження волі строком на 2 /два/ роки, на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання із іспитовим строком на 1 /один/ рік 6 /шість/ місяців, та відповідно до ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк відбування покарання, а саме іспитовий строк ОСОБА_3 , по цьому вироку Приморського районного суду м. Одеси, рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 02.10.2023 року.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси у Одеський апеляційний суд.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1

02.10.2023