Справа № 130/2941/23
Провадження №11-кп/801/280/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000198 від 17.10.2023,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30 жовтня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жмеринка Вінницької області, та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, з повною вищою освітою, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вказаним вироком обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначено йому покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту його затримання на виконання вироку суду.

Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в розмірі 2868 (дві тисячі вісімсот шістдесят вісім) грн.

Речові докази: три фольгових згортки з амфетаміном, масою 0,2107 г., який поміщено до спецпакету ЕС МВС України №5621833, який знаходиться в кімнаті зберігання Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області - знищити.

Згідно з вироком обвинувачений ОСОБА_8 діючи умисно, посягаючи на встановлені чинним законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст. 7,12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, постанови КМУ №770 від 06.05.2000 та наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів) достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України та відповідальність за їх незаконний обіг, з метою вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним придбанням, зберіганням психотропних речовин, без мети збуту, 17.10.2023 року близько 12:30 год., перебуваючи по вул. Долинській в м. Жмеринка Вінницької області на узбіччі дороги поблизу будинку №7, знайшов три фольгових згортки в якому знаходилась психотропна речовина амфетамін. Після чого, вказані фольгові згортки із амфетаміном залишив при собі, в кишені штанів, з метою подальшого особистого вживання психотропної речовини без мети збуту, тобто придбав психотропну речовину амфетамін та незаконно зберігав її при собі.

17.10.2023 близько 13:00 год. обвинувачений ОСОБА_8 був помічений працівниками поліції, по вул. В. Хмелюка в м. Жмеринка Вінницької області, оскільки виявляв підозрілу поведінку. У період часу з 13:18 год. по 13:24 год. 17.10.2023 в ході проведення огляду ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції три фольгових згортки із порошкоподібною речовиною.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-23/18340-НЗПРАП від 20.10.2023 в наданих на експертизу речовинах міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено амфетамін. В досліджуваній речовині загальною масою 0,2943 г. маса амфетаміну становить 0,2107 г.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції кваліфіковано за ч.1 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 надійшов до суду в порядку ст. 302 КПК України.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_8 , яка була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_9 слідує, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надавав свою згоду на розгляд обвинувального акту без його участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання, а саме замість покарання в виді арешту строком на один місяць призначити покарання в виді штрафу розміром 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. У решті оскаржуваний вирок просить залишити без змін.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що призначене покарання не відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості кримінального правопорушення внаслідок суворості, судом не наведено належного обґрунтування та достатніх мотивів призначення покарання в виді арешту, а також неможливості виправлення обвинуваченого в разі призначення менш суворого покарання в виді штрафу.

Вказує, що обвинувачений на пропозицію працівників поліції відразу видав їм психотропну речовину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину та щиро розкаявся, надав зізнавальні покази та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, пришвидшенню завершення досудового розслідування та судового розгляду, свідомо обмеживши себе в ряді процесуальних прав.

Окрім того, обвинувачений має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, має вищу освіту за спеціальністю «Ветеринарна медицина» та на підставі договору надає ветеринарні послуги ТОВ «М?ясний майстер», де характеризується позитивно, тобто має джерело постійного доходу. Звертає увагу колегії суддів на те, що в умовах війни Державний бюджет України потребує постійних поповнень, а тому є очевидним, що для Держави та в інтересах суспільства більшою користю є призначення його підзахисному покарання в виді штрафу.

Позиції учасників судового розгляду

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити. Вказав, що у разі залишення оскаржуваного вироку без змін, а апеляційної скарги - без задоволення обвинувачений втратить роботу.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу захисника, просив її задовольнити, вказав, що наразі працює в ТОВ М`ясний майстер, де надає ветеринарні послуги.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити її без задоволення, а оскаржуваний вирок - без змін.

Мотиви і висновки суду

Заслухавши суддю-доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

За правилами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Вказані положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

На переконання колегії суддів, вказаним вимогам закону оскаржуваний вирок в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання відповідає в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як слідує з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції зазначених вимог дотримався. Натомість захисником в апеляційній скарзі не наведено, яким чином дані про особу обвинуваченого настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що призначене судом покарання в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 309 КК України, є явно несправедливим.

Так, судом враховано тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, конкретні обставини справи, відомості про особу обвинуваченого.

Зокрема, вивченням даних про особу обвинуваченого судом першої інстанції було встановлено, що обвинувачений раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, позитивно характеризується, має вищу освіту, постійне місце проживання та реєстрації, неодружений, офіційно не працевлаштований.

Обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, судом першої інстанції визнано: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Натомість обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України в виді арешту строком на один місяць, тобто у мінімальному розмірі вказаного виду покарання.

Що ж стосується доводів захисника про те, що судом не наведено належного обґрунтування та достатніх мотивів призначення покарання в виді арешту, а також неможливості виправлення обвинуваченого в разі призначення менш суворого покарання в виді штрафу, то вони, на переконання колегії суддів, безпідставні.

Так, на момент ухвалення обвинувального вироку дані про те, що обвинувачений офіційно працевлаштований та спроможний сплатити штраф від однієї тисячі до трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, який передбачений санкцією інкримінованої статті, у матеріалах кримінального провадження були відсутні.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції виходив з того, що такий вид покарання не зможе бути виконаний обвинуваченим самостійно через відсутність джерела доходу, а участь інших осіб, у тому числі і матеріальна допомога в оплаті штрафу, буде суперечити поняттю покарання як такого, визначеному ч.1 ст.50 КК України, згідно із якою покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

При цьому, з долученої захисником характеристики до апеляційної скарги вбачається , що обвинуваченим лише 01.12.2023 укладено договір з ТОВ «М?ясний майстер» про надання ветеринарних послуг у той час, коли оскаржуваний вирок було ухвалено 30.10.2023.

Водночас доводи захисника про те, що в умовах війни Державний бюджет України потребує постійних поповнень, а тому є очевидним, що для Держави та в інтересах суспільства більшою користю є призначення його підзахисному покарання в виді штрафу, на переконання колегії суддів, нівелюють саму суть кримінального покарання в виді штрафу, спотворюють його головну мету, а саме виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними нових злочинів. Колегія суддів зазначає, що покарання в виді штрафу може сприяти досягненню цілей виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними нових злочинів лише тоді, коли буде для засудженого важким, але у той же час реальним щодо виконання на практиці.

Що стосується тверджень захисника про те, що у разі залишення оскаржуваного вироку без змін в частині призначеного покарання обвинувачений може втратити роботу, то вони не є підставою для зміни вироку, оскільки покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Будь-який вид покарання, передбачений КК України, призводить до звуження прав засудженої особи. Однак, таке звуження прав зумовлене правовою природою покарання, яке, окрім іншого, є заходом кримінального примусу, що застосовується від імені держави до особи, яка вчинила кримінально-каране діяння. Разом з тим, обвинувачений не позбавлений права взяти відпустку на період відбування покарання в виді арешту, який призначений судом першої інстанції у нижній межі санкції ч.1 ст.309 КК України.

На переконання колегії суддів, покарання в виді арешту краще дисциплінує обвинуваченого ОСОБА_8 , ніж покарання в виді штрафу, яке є занадто м`яким, і не наведе його на роздуми про переоцінку своїх дій та необхідність обрання правильної моделі поведінки у цивілізованому суспільстві.

Таким чином, апеляційні доводи захисника про пом`якшення призначеного покарання слід вважати безпідставними, оскільки вони мають суто суб`єктивний характер та не можуть вважатися достатніми підставами для пом`якшення покарання за вчинення кримінального правопорушення в сфері обігу наркотичних засобів.

Підсумовуючи викладене, покарання, призначене судом першої інстанції, є співрозмірним протиправному діянню ОСОБА_8 , необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і не може вважитися явно несправедливим внаслідок суворості, у зв`язку з чим апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок - без змін.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 426, 532 КПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30 жовтня 2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4