Провадження № 1-кс/201/5119/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділення СВ 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Луганської обласної прокуратури, ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Луганськ, Луганської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110-2 КК України, внесене під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000297 від 31 серпня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110-2 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав на те, що у березні 2016 року (більш точну дату під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим), у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний умисел, направлений на фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади.

З метою реалізації вказаного злочинного умислу ОСОБА_5 дав добровільну згоду на призначення його виконуючим обов`язки генерального директора ДП «ЛНВВК».

05 березня 2016 року так званим наказом «Міністерства промисловості Луганської народної республіки № 12/16» та на підставі заяви ОСОБА_5 , останнього незаконно призначено виконуючим обов`язки генерального директора ДП «ЛНВВК».

У період з 05 березня 2016 року по теперішній час, ОСОБА_5 , діючи на підставі статуту ДП «ЛНВВК», затвердженого так званою «постановою ради міністрів ЛНР № 02-04/133/15» та так званим наказом «Міністерства промисловості Луганської народної республіки № 12/16 від 05.03.2016 року» здійснює керівництво підприємством, а саме укладає угоди на реалізацію продукції, контролює фінансово-господарську діяльність підприємства, та звітує перед так званим «Міністерством промисловості та торгівлі ЛНР» щодо діяльності підприємства. Під керівництвом ОСОБА_5 підприємство здійснює виробництво прокатних валків, реалізацію вказаної продукції з одночасним припиненням сплати податків до бюджету України. Реалізація незаконно виробленої продукції здійснюється через тимчасово неконтрольовану ділянку державного кордону України з РФ іноземним комерційним структурам (у переважній більшості російським та інших країн світу) за що від останніх ДП «ЛНВВК» отримує валютну виручку, частина з яких сплачується до так званого «бюджету ЛНР».

При цьому, ОСОБА_5 усвідомлював, що частина коштів з так званого «бюджету ЛНР» йде на фінансування діяльності силового блоку незаконних збройних формувань окупаційної адміністрації РФ на території Луганської області, представники якого вчиняють на території Луганської області терористичні акти та здійснюють збройне протистояння з правоохоронними органами і Збройними Силами України.

Зокрема, згідно з платіжним дорученням № 129 від 14 березня 2016 року, до так званого «Державного комітету податків та зборів «ЛНР», ДП «ЛНВВК» сплачено «податків», а саме «податку з обороту юридичних осіб за березень 2016 року» на суму 108 661,00 (сто вісім тисяч шістсот шістдесят один) рубль Російської Федерації, 00 копійок, що згідно офіційного курсу НБУ станом на березень 2016 року гривні до рубля Російської Федерації складає 39 427, 20 грн (тридцять дев`ять тисяч чотириста двадцять сім гривень 20 копійок).

Згідно з платіжним дорученням № 131 від 17 березня 2016 року, до так званого «Державного комітету податків та зборів «ЛНР», ДП «ЛНВВК» сплачено «податків», а саме «податку з обороту юридичних осіб за березень 2016 року» на суму 83 752,00 (вісімдесят три тисячі сімсот п`ятдесят два) рубля Російської Федерації, 00 копійок, що згідно офіційного курсу НБУ станом на березень 2016 року гривні до рубля Російської Федерації складає 31 573, 80 грн (тридцять одна тисяча п`ятсот сімдесят три гривні вісімдесят копійок).

Згідно з платіжним дорученням № 139 від 21 березня 2016 року, до так званого «Державного комітету податків та зборів «ЛНР», ДП «ЛНВВК» сплачено «податків», а саме «податку з обороту юридичних осіб за березень 2016 року» на суму 110 827,00 (сто десять тисяч вісімсот двадцять сім) рубля Російської Федерації, 00 копійок, що згідно офіційного курсу НБУ станом на березень 2016 року гривні до рубля Російської Федерації складає 42 728, 60 грн (сорок дві тисячі сімсот двадцять вісім гривень шістдесят копійок).

Згідно з платіжним дорученням № 1310 від 28 вересня 2018 року, до так званого «Державного комітету податків та зборів «ЛНР», ДП «ЛНВВК» сплачено «податків», а саме «податку за митне оформлення вантажу» на суму 3 500,00 (три тисячі п`ятсот) рублів Російської Федерації, 00 копійок, що згідно офіційного курсу НБУ станом на вересень 2018 року гривні до рубля Російської Федерації складає 1 496,65 грн (одна тисяча чотириста дев`яносто шість гривень шістдесят п`ять копійок).

Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 організувавши роботу ДП «ЛНВВК» та здійснюючи загальне керівництво діяльністю зазначеного підприємства, перерахував до так званого «бюджету ЛНР» грошові кошти у розмірі 306 740,00 (триста шість тисяч сімсот сорок) рублів Російської Федерації 00 копійок, що згідно офіційного курсу НБУ гривні до рубля Російської Федерації на відповідні дати складає 115 226,25 грн (сто п`ятнадцять тисяч двісті двадцять шість гривень двадцять п`ять копійок).

Таким чином, дії ОСОБА_5 , виразились у фінансуванні дій, вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110-2 КК України.

21 серпня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 110-2 КК України. В подальшому, 27 серпня 2020 року постановою начальника слідчого відділу, ОСОБА_5 оголошено у розшук.

На підставі вищезазначеного, в клопотанні ставиться питання про обрання запобіжного заходу, стосовно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, з урахуванням положень ч. 6 ст. 193 КПК України, у зв`язку з тим, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій територій, вчинив злочин, за який передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двох років та з конфіскацією майна, у зв`язку з чим, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, здійснювати тиск на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши клопотання прокурора, а також дослідивши долучені матеріали, слідчий суддя, приходить до наступних правових висновків.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 (затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2402-ІХ) у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введений воєнний стан. Указом Президента України від 06.11.2023 року № 734/2023 (затверджений Законом України від 08.11.2023 року № 3429-IX), в Україні продовжено строк дії воєнного стану із 05.30 години 16 листопада 2023 року строком на 90 діб. Відповідно до Наказу № 197 від 20 липня 2022 року визначено тимчасове місце дислокації слідчих підрозділів ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, а саме слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь, Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях та 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк, Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях на території Соборного району в м. Дніпрі, на період дії воєнного стану, або до прийняття окремого рішення Головою Служби безпеки України.

З матеріалів клопотання встановлено, що 31 серпня 2018 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000297, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110-2 КК України.

Положеннями ч. 1 ст. 20 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Частиною першою ст. 133 КПК України визначено, що слідчий, прокурор під час досудового розслідування має право викликати підозрюваного, свідка, потерпілого або іншого учасника кримінального провадження у встановлених цим Кодексом випадках для допиту чи участі в іншій процесуальній дії.

Відповідно до статті 278 КПК України вручення письмового повідомлення про підозру може здійснюватися, зокрема, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Положеннями ст. 135 КПК України визначено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні, а саме відповідно до ч. 1 даної статті особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Згідно з ч. 2 ст. 135 КПК України у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Згідно ч. 7 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва;

Відповідно до ч. 7 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Абзацом другим ч. 8 ст. 135 КПК України визначено, що особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Так, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод утверджує наявність у кожного, хто перебуває під юрисдикцією Держави - Договірної Сторони Конвенції, права на справедливий суд.

Елемент «справедливості» складається з прав, до яких належить й право на усне слухання та особисту присутність обвинуваченого під час розгляду судом кримінального провадження щодо нього. Європейський суд з прав людини у рішенні «MEDENICA v. SWITZERLAND» (заява № 20491/92) від 14 червня 2001 року вказав, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією. Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою «SEJDOVIC v. ITALY» (заява № 56581/00) від 01 березня 2006 року, п. 99). У п. 98 зазначено, що питання, яке слід вирішити в даній справі, полягає в тому, чи можна за відсутністю офіційного повідомлення про справу вважати заявника в достатній мірі проінформованим про те що він був притягнутий до кримінальної відповідальності та відбудеться судовий розгляд його справи, щоб він мав можливість вирішити: відмовитися від свого права приймати участь в слуханні справи чи ухилитися від правосуддя.

Однак, матеріали клопотання не містять будь-яких доказів того, що ОСОБА_5 , у встановлений процесуальним законом спосіб було повідомлено про підозру у вказаному кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні поданого клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 197, 369-372, 376, 395, 615 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділення СВ 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Луганської обласної прокуратури, ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110-2 КК України - відмовити.

Повний текст ухвали суду буде складений і оголошений о 16.15 годині 07 грудня 2023 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1