Провадження № 1-кп/557/59/2024
Справа № 557/199/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року с-ще Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000317, внесеного 13 грудня 2023 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бабин Гощанського району Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, з загальною середньою освітою, неодруженого, українця, громадянина України, раніше судимого вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 22 серпня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком в 1 (один) рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в с-щі Гоща в режимі відеоконференції з Державною установою «Рівненський слідчий ізолятор» зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення та стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим 22 серпня 2023 року Гощанським районним судом Рівненської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік, під час відбуття покарання, до погашення чи зняття судимості у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин.

У ніч з 12 на 13 грудня 2023 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 знаходились по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , де на ґрунті неприязних стосунків у останніх виникла сварка, яка переросла у бійку. Під час бійки ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс потерпілій ОСОБА_6 удар ножем та взутими ногами по тілу своєї матері, спричинивши тілесні ушкодження непроникаючого поранення правої поперекової ділянки, яке згідно п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, та поодинокі внутрішньо шкірні крововиливи на передній поверхні грудної клітки, які як кожне окремо так і в сукупності згідно п. 2.3.5. вище вказаних «Правил…», відносяться до легких тілесних ушкоджень. У подальшому ОСОБА_3 , взявши зі столу кухонну виделку, умисно наніс один удар ОСОБА_6 в праве око, заподіявши останній тілесні ушкодження у вигляді контузії важкого ступеню правого ока у вигляді розриву склери з випадінням оболонок правого ока, тотальної гіфеми правого ока, гемофтальму, сліпоти обох очей, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи №9 від 07 лютого 2024 року викликало у потерпілої стійку втрату загальної працездатності більше ніж на одну третину, тобто більше ніж 33% і по даному критерію такі тілесні ушкодження кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, згідно п. 2.1.6. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило втрату будь-якого органу або його функції, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Відомості про укладену угоду

07 лютого 2023 року між начальником Гощанського відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №80000317, та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_3 , за письмовою згодою потерпілої ОСОБА_6 , наданою останньою прокурору на укладення ним угоди, укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 470 та 472 КПК України.

Згідно змісту вказаної угоди про визнання винуватості, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення та узгодили міру покарання за ч. 1 ст. 121 КК України, враховуючи наявність обставини, яка пом`якшує покарання, - щире каяття, та обставин, що таке покарання обтяжують, - рецидив злочину та вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, а також особу підозрюваного, у виді позбавлення волі на строк 5 (років) років. На підставі ст. 71 КК України сторони з урахуванням вироку Гощанського районного суду Рівненської області від 22 серпня 2023 року погодили призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для прокурора і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, з яким сторони погодилися, а також наслідки її невиконання.

У судовому засіданні прокурор підтримав угоду про визнання винуватості від 07 лютого 2024 року, просив її затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене сторонами в угоді покарання. При цьому прокурор просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, вказавши на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

Обвинувачений та захисник у судовому засіданні також підтримали угоду про визнання винуватості від 07 лютого 2024 року та просили її затвердити. Обвинувачений окремо підтвердив, що укладення угоди є цілком добровільним, він розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, щиро розкаявся, із запропонованим видом та мірою покарання погодився.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву, в якій просила підготовче судове засідання провести без її участі, зазначивши про те, що не заперечує з приводу представництва її інтересів представником адвокатом ОСОБА_5 . Представник потерпілої у судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 07 лютого 2024 року, підтвердивши надання потерпілою письмової згоди прокурору на її укладення, а також те, що претензій морального та матеріального характеру остання до обвинуваченого не має.

Перевіривши угоду про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, заслухавши думку прокурора, представника потерпілої, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню з наступних підстав.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам закону і ухваленні вироку, положення закону, якими суд керувався

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

З наданих матеріалів кримінального провадження судом установлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило втрату будь-якого органу або його функції, і вказане кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання.

На підставі пояснень обвинуваченого, суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

Таким чином, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , що виразилось у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило втрату будь-якого органу або його функції, мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

Відомості, які характеризують особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України є тяжким злочином.

Обвинувачений раніше судимий, за місцем проживання характеризується з негативної сторони, як такий, що ніде не працює, не виявляє бажання працевлаштуватися і зловживає спиртними напоями. Окрім того, обвинувачений не перебуває на обліку у лікаря нарколога, однак перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра поліклінічного відділення КНП «Гощанська багатопрофільна лікарня». Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №18/24 від 22 січня 2024 року останній на період часу, що відноситься до кримінального правопорушення, яким-небудь психічним захворюванням, недоумством не страждав, виявляв ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, що не позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, за своїм психічним станом застосування до нього будь-яких примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є щире каяття, обставинами, які таке покарання обтяжують, є рецидив злочину та вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Призначення узгодженої сторонами міри покарання

Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що узгоджене сторонами покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, особі обвинуваченого, є обґрунтованим та відповідає цілям покарання, узгоджені вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, які встановлені Кримінальним кодексом України.

При цьому, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 22 серпня 2023 року засуджений вироком Гощанського районного суду Рівненської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку 1 (один) рік.

В даному кримінальному провадженні, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, вчинене ОСОБА_3 у ніч з 12 на 13 грудня 2023 року, тобто у період іспитового строку, визначеного вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 22 серпня 2023 року.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України.

Відповідно до ст. 71 КК України, яка містить імперативну вимогу про призначення покарання за сукупністю вироків виключно судом, у випадку коли підозрюваний чи обвинувачений у період відбування покарання за вчинене кримінальне правопорушення вчинив інше кримінальне правопорушення, у провадженні якого у подальшому укладено угоду, суд, переконавшись, що угода може бути затверджена, ухвалює вирок, яким затверджує угоду, призначає узгоджену сторонами міру покарання, а остаточне покарання визначає самостійно, керуючись правилами статей 71, 72 КК України (п. 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод»).

На підставі вищевикладеного, суд прийшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, та призначення ОСОБА_3 , узгодженої сторонами міри покарання, самостійно визначивши останньому остаточне покарання, керуючись правилами ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до цього вироку невідбутої частини покарання, призначеного вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 22 серпня 2023 року.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, процесуальні витрати відсутні. Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню арешт, накладений ухвалою слідчого судді Гощанського районного суду Рівненської області від 18 грудня 2023 року.

Суд ухвалює рішення в порядку, визначеному в ст.ст. 368 - 380, 474, 475 КПК України, який зобов`язує серед іншого вирішити питання про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Беручи до уваги мету застосування заходів забезпечення кримінального провадження, яка передбачає досягнення дієвості провадження (ст. 131 КПК України), враховуючи призначене покарання, яке слід відбувати реально, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд вважає необхідним продовжити до набрання вироком законної сили строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який до ОСОБА_3 було застосовано 14 грудня 2023 року ухвалою слідчого судді Гощанського районного суду Рівненської області строком на 60 діб - до 17 год. 42 хв. 11 лютого 2024 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, у зв`язку із обранням ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню до строку відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 100, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 07 лютого 2024 року, укладену між начальником Гощанського відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000317 від 13 грудня 2023 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначити йому узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 22 серпня 2023 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши у строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення з 13 грудня 2023 року до дня набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Гощанського районного суду Рівненської області від 18 грудня 2023 року, на кухонний ніж з дерев`яним руків`ям, яке обмотане ізолентою зеленого кольору, столову виделку, штору світло-коричневого кольору зі слідами речовини бурого кольору, змив та контрольний змив речовини бурого кольору з дерев`яної колоди, вилучені 13 грудня 2023 року в ході огляду місця події.

Речові докази по справі: кухонний ніж з дерев`яним руків`ям, яке обмотане ізолентою зеленого кольору, столову виделку, штору світло-коричневого кольору зі слідами речовини бурого кольору, змив та контрольний змив речовини бурого кольору з дерев`яної колоди, які передано в кімнату зберігання речових доказів ВП №5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, - після набрання вироком законної сили знищити.

Застосований щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя ОСОБА_1