Справа № 128/1492/22
ВИРОК

Іменем України

14 грудня 2023 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2022 за № 0000214, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Медвеже Вушко, Вінницького району Вінницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, непрацюючого, неодруженого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання бойових припасів, наприкінці березня на початку квітня 2022 року у ранішню пору (точний час та дату слідством не встановлено), прямуючи пішки з м. Вінниці до місця свого проживання, проходячи через лісосмугу села Медвеже Вушко, Вінницького району Вінницької області, знайшов картонну коробку біло-червоного кольору з надписом «BROMNING», в якій знаходилося 25 патронів калібру 7,65х17 мм, які в подальшому привласнив, поклавши у кишеню свого верхнього одягу, таким чином ОСОБА_6 , діючи незаконно, умисно придбав бойові припаси без передбаченого законом дозволу. Усвідомлюючи, що вказані припаси являються бойовими, ОСОБА_4 без передбаченого законом дозволу, всупереч вимогам, визначеним п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 (зі змінами, внесеними наказом №459 від 16.06.2020) та вимогам «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 (зі змінами, внесеними наказом №988 від 12.10.2020), ОСОБА_4 незаконно носив при собі бойові припаси у кількості 25 патронів калібру 7,65х17 мм, які знаходилися у картонній коробці біло-червоного кольору з надписом «BROMNING». В день знахідки (точний час та дата слідством не встановлені) ОСОБА_4 зустрів у центрі села Медвеже Вушко, Вінницького району Вінницької області односельчанина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де незаконно передав йому 25 патронів калібру 7,65х17 мм, які знаходилися у картонній коробці біло-червоного кольору з надписом «BROMNING». В подальшому 20.04.2022 в період часу з 11 год 11 хв до 13 год 19 хв працівниками відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області під час проведення санкціонованого обшуку домоволодіння за адресою проживання ОСОБА_7 , а саме: АДРЕСА_2 , на одній із полиць підсобного приміщення виявлено незаконне зберігання 25 патронів калібру 7,65х17 мм у коробці біло-червоного кольору з надписом «BROMNING», які є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї, пістолетними патронами калібру 7,65х17 мм, призначеними для стрільби з пістолетів калібру 7,65 мм «Browning 1900», «CZ-27», «Vz.61» та з іншої зброї під даний патрон. Дані патрони придатні для стрільби.

З обвинувальним актом надійшла угода про визнання винуватості, укладена 22 липня 2022 року між прокурором Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі його захисника адвоката ОСОБА_5 . Згідно з вказаною угодою, ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Також вказаною угодою сторони погодили ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. З урахуванням положень статті 75 КК України, сторони погодили звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, та покласти на ОСОБА_4 обов`язки, відповідно до ст. 76 КК України. Згідно з укладеною угодою, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та їх правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 263 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні.

У підготовчому судовому засіданні 13.12.2023 прокурор ОСОБА_3 просила затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену в даній угоді міру покарання. Також зазначила, що речові докази та витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні 13.12.2023 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості і призначити йому узгоджену в ній міру покарання. Також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Також йому зрозумілі положення про відповідальність у випадку невиконання вироку на підставі угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 зазначив, що при затверджені угоди про визнання винуватості були дотримані всі вимоги і правила кримінального процесуального та кримінального кодексів України, тиск на ОСОБА_4 при затвердженні угоди про визнання винуватості не чинився, йому були роз`яснені усі права та обов`язки, вид і розмір покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, призначити обвинуваченому покарання, визначене в угоді, встановивши іспитовий строк 1 рік.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, захисник та обвинувачений підтвердили, що при укладанні угоди діяли добровільно, тобто угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин суд не вбачає необхідності витребувати додаткові документи чи викликати в судове засідання інших осіб для допиту з метою перевірки добровільності укладення угоди сторонами. Суд об`єктивно вважає, що угода між сторонами є добровільною.

Заслухавши думки учасників судового провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинуваченого ОСОБА_4 повного розуміння ним своїх процесуальних прав, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, зокрема, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з такого.

Статтею 468 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, певних особливо тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, в будь-який момент до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнає себе винуватим, відповідно до статті 12 КК України, є тяжким злочином.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості, відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України.

Обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 474 КПК України, роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст. 473, 476 КПК України, вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнає повністю, погодився на призначення узгодженого покарання, що підтвердив під час проведення підготовчого судового засідання; цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Суд зазначає, що зміст угоди відповідає вимогам статті 472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлені.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, придбання, передача бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Згідно зі ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, не встановлено.

Згідно з угодою про визнання винуватості, сторони судового провадження визначили покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі, строком 3 (три) роки; на підставі ст. 75 КК України просять звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та покласти на ОСОБА_4 обов`язки, відповідно до ст. 76 КК України.

Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Визначаючи тривалість іспитового строку, протягом якого ОСОБА_4 повинен довести своє виправлення, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного, та вважає доцільним визначити тривалість іспитового строку в один рік з покладенням обов`язків, визначених статтею 76 КК України, що є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом; початок строку відбування покарання; рішення про застосування примусового лікування чи примусових заходів медичного характеру щодо обмежено осудного обвинуваченого у разі їх застосування; рішення про призначення неповнолітньому громадського вихователя; рішення про застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру; рішення про цивільний позов; рішення про інші майнові стягнення і підстави цих рішень; рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації; рішення про відшкодування процесуальних витрат; рішення про винагороду викривачу; рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили; рішення про залік досудового тримання під вартою; строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження ; порядок отримання копій вироку та інші відомості; рішення про включення інформації про обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи. Якщо особі пред`явлено декілька обвинувачень і деякі з них не доведені, то у резолютивній частині вироку зазначається, за якими з них обвинувачений виправданий, а за якими - засуджений. Якщо обвинувачений визнається винним, але звільняється від відбування покарання, суд зазначає про це в резолютивній частині вироку. У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до статей 75-79, 104 Кримінального кодексу України у резолютивній частині вироку зазначаються тривалість іспитового строку, обов`язки, покладені на засудженого, особа, на яку за її згодою або на її прохання, суд покладає обов`язок щодо нагляду за засудженим і проведення з ним виховної роботи.

Згідно з ч. 1 ст. 165 КВК України, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази та витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались, клопотань про їх застосування до суду не надходило.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22 липня 2022 року між прокурором Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Роз`яснити ОСОБА_4 про його обов`язок виконання умов угоди про визнання винуватості від 22.07.2022 та передбачену статтею 389-1 КК України кримінальну відповідальність за невиконання умов угоди про визнання винуватості.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Відповідно до ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право впродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Вирок може бути оскаржений у порядку, передбаченому КПК України, шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку з підстав, визначених ст. 394 КПК України: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА