Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/769/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2023 року, якою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.1, 2 ст.200, ч.1, 2 ст.361 КК України, продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто по 11.00 год. 05.01.2024 включно, з визначення застави у кримінальному провадженні №0000169

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу районного суду щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого скасувати, ухвалити нову, якою застосувати до нього домашній арешт, мотивуючи тим, що ухвала суду є не мотивованою та не обґрунтованою. Так, жодного доказу на підставі якого суд зробив свої висновки про необхідність утримувати ОСОБА_5 під вартою не наведено, як і не обґрунтовано мету та підстави продовження тримання під вартою, а також неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, прокурор обґрунтовував клопотання про обрання ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виключно через тяжкість правопорушення. Судом також не було досліджено та не взято до уваги при винесенні судового рішення наступні обставини: вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, оскільки обвинувачений має малолітнього сина, має офіційно працевлаштований, відсутність судимостей у обвинуваченого та майновий стан обвинуваченого. Жоден із ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України не існує, оскільки у суду НЕМАЄ обґрунтованих підстав вважати, що обвинувачений. Ризик незаконно впливати на потерпілого, свілка. іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні також не підтверджений належними доказами та є припущенням. При цьому, суд в ухвалі взагалі не врахував практику Європейського Суду та не зазначив підстави неможливості застосування інших запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою.

У провадженні Кіровоградського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження №0000169 щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.1, 2 ст.200, ч.1, 2 ст.361 КК України.

07 листопада 2023 року ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області щодо обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, раніше не судимий, на стадії досудового розслідування допустив порушення процесуальних обов`язків, а тому був узятий під варту, ризики визначені при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжують існувати та не зменшились. На даний час судовий розгляд не розпочато, не допитано потерпілого та свідків. За таких обставин, суд має обґрунтовані підстави вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не забезпечить попередження ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме перебуваючи на волі обвинувачений може вчинити нові злочини, зникнути від суду з метою уникнення покарання, вплинути на потерпілого та свідків, які не допитані по справі, отже строк тримання обвинуваченого під вартою підлягав продовженню.

Прокурор та захисник, подали клопотання про розгляд апеляційної скарги захисника без їх участі, клопотання обвинувачений про участь під час розгляду апеляційної скарги не заявляв, а тому апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Згідно з ч.4 ст.331 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Так, судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження №0000169 щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.1, 2 ст.200, ч.1, 2 ст.361 КК України, постановлено ухвалу про продовження останньому строку тримання під вартою на 60 днів.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 на більш м`який.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, що у даній конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинувачених та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Ймовірність настання негативних наслідків, продовжують існувати, вони не зменшились та більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою є недостатнім для запобігання вказаним ризикам, суд прийшов до обґрунтованого висновку доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить їх належну процесуальну поведінку.

Продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013 року), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

З матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке закон класифікує як не тяжкі, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років. Проте, з метою уникнення відповідальності, останній може виїхати за межі Кіровоградської області та потрапити на непідконтрольні на даний час Україні території, що вказує на цілком ймовірну можливість переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Надаючи оцінку можливості обвинуваченому переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, колегія суддів бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Крім того, зі змісту клопотання прокурора вбачається, що судовий розгляд даного кримінального провадження не завершився, свідки та потерпілий наразі не допитані, у зв`язку із чим, обвинувачений може спробувати незаконно на них впливати, з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення від кримінальної відповідальності.

Більш того, останній на стадії досудового розслідування допустив порушення процесуальних обов`язків, а саме після повідомлення йому про підозру переховувався від органу досудового розслідування, на виклики слідчого не з`являвся, тобто перешкоджав завершенню досудового розслідування, у зв`язку з чим був узятий під варту.

При цьому, як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Отже, у разі застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою (особисте зобов`язання, домашній арешт), вказане не забезпечить у подальшому належного виконання останніми їх процесуальних обов`язків, так як перебуваючи на свободі, та усвідомлюючи кримінальне правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до них застосована, можуть переховуватись від суду. Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України», зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Враховуючи наведене, є безпідставними доводи апелянта про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

З урахуванням тяжкості інкримінованих обвинуваченим злочинів, з метою запобігання ризикам, передбаченим п. 1,4,5 ч.1статті 177 КПК України, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою строком на 60 днів для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013 року), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

Отже, беручи до уваги те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1,4,5 ч.1 статті 177 КПК України, які були враховані судом під час продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дані про особу обвинувачених,а також серйозність пред`явленого обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винними у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, колегія суддів не знаходить підстав для скасування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 тримання під вартою, як про це просять апелянти.

При цьому, колегія суддів ураховує, що у разі наявності ризиків, ЄСПЛ допускає можливість застосування до особи виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Твердження захисника про те, що місцевий суд при продовженні строку тримання під вартою не взяв до уваги ряд факторів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з рішення вбачається, що суд першої інстанції враховував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, характеризуючи дані обвинуваченого, і неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Крім того, доводи захисника про те, що судом залишено без уваги та виніс своє рішення в порушення Конвенції про захист прав людини та практики ЄСПЛ, є безпідставними, та як вказані доводи та посилання сторони захисту на рішення Європейського суду з прав людини не зменшують існуючих ризиків, а тому не можуть бути підставою для зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Апеляційним судом враховуються доводи захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 стосовно того, що останній має постійне місце проживання, має сталі соціальні зв`язки. Разом з тим, на противагу цим доводам, апеляційний суд вважає, що на даний час, вказані обставини не можливо віднести до тих достатніх стримуючих чинників, які у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення останнім дій, спрямованих на переховування від суду.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинувачених.

Апеляційним судом також не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначив розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки вчинено злочин, який спричинив загибель людини.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційної скарги захисника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 206, 376 ч.2, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2023 щодо ОСОБА_5 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: