ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3594/23 Справа № 192/1532/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2023 року було відмовлено в задоволення клопотання захисника засудженого щодо застосування до ОСОБА_8 ст. 81 КК України.

Як встановлено судом, засуджений, який відбув 2/3 частини строку покарання, відбуває покарання в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» з 27 червня 2019 року, працевлаштований на даний час днювальним до відомчої пожежної охорони, до праці ставиться задовільно. Згідно довідки про заохочення та стягнення, на даний період часу має шість заохочень, застосовані 18 січня 2021 року, 12 квітня 2021 року, 13 жовтня 2022 року, 23 січня 2021 року, 11 квітня 2023 року і 20 липня 2023 року, в 2019 2020 роках заохочень не мав. Тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання, засудженого таким, що належно ставиться до праці, оскільки наявні у засудженого заохочення мають разовий, а не систематичний характер і є недостатніми для оцінки ставлення до праці засудженого, як належне.

Засуджений за весь період відбування покарання має три стягнення за порушення режиму утримання, останнє з яких 03 листопада 2021 року у виді суворої догани. Згідно наявних в особовій справі характеристик засуджений за весь період відбування покарання характеризувався, як посередньо, добре і задовільно, на даний час приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, до квітня 2023 року участі в таких заходах не приймав, також не приймав та не приймає участь в роботі самодіяльних організацій, в зв`язку з чим, суд враховуючи характеристику засудженого, наявність в нього порушень режиму утримання за весь період відбування покарання, не може визнати поведінку засудженого сумлінною.

Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд дійшов висновку про те, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, у зв`язку із чим відмовив у задоволенні клопотання захисника щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Захисник засудженого в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання та застосувати до ОСОБА_8 положення ст. 81 КК України.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник посилається на те, що матеріали особової справи та наявні в ній харектеризуючі відомості щодо особи засудженого за час відбування покарання підтверджують те, що своєю сумлінною поведінкою засуджений досяг виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Також, захисник вказує на те, при розгляді клопотання щодо застосування ст. 81 КК України, судом першої інстанції було порушено вимоги ст. 2 КПК України, зокрема, проявлено упередженість у розгляді справи та за власною ініціативою суду безпідставно в ході судового засідання від 21 серпня 2023 року надано час представнику виправної установи на надання заперечень щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

При цьому, сторона захисту вказує, що представник виправної установи в ході судового засідання, не маючи безпосередньої дотичності із засудженим, не проводячи з ним ніяких виховних робіт, надав суду опосередковані відомості стосовно недосягнення засудженим мети виправлення, без посилань на конкретні факти та докази, але незважаючи на це позиція представника виправної установи була прийнята судом першої інстанції при вирішенні питання щодо застосування до ОСОБА_8 ст. 81 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник засудженого апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Засуджений підтримав позицію свого захисника, наполягав на задоволення апеляційної скарги, вказував на наявність в нього заохочень.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги захисника заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Як вбачається із матеріалів особової справи, 18 травня 2020 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна. У відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України шляхом приєднання невідбутої частини покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 серпня 2019 року у виді позбавлення волі строком на 1 місяць, засудженому було остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 1 місяць з конфіскацією майна. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 травня 2020 року виправлено описку у вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року, зазначено у його резолютивній частині, що відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання призначеного за теперішнім вироком та за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 серпня 2019 року остаточно призначено засудженому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 1 місяць з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання 14 лютого 2019 року. Кінець строку відбування покарання 12 березня 2025 рік.

На момент звернення із клопотанням щодо застосування ст. 81 КК України, ОСОБА_8 відбув 2/3 частини строку покарання, відбуває покарання в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» з 27 червня 2019 року, працевлаштований на даний час днювальним до відомчої пожежної охорони, до праці ставиться задовільно.

Згідно довідки про заохочення та стягнення, на даний період часу має шість заохочень, застосовані 18 січня 2021 року, 12 квітня 2021 року, 13 жовтня 2022 року, 23 січня 2021 року, 11 квітня 2023 року і 20 липня 2023 року, в 2019 2020 роках заохочень не мав.

За весь період відбування покарання має три стягнення за порушення режиму утримання, останнє з яких 03 листопада 2021 року у виді суворої догани. Згідно наявних в особовій справі характеристик засуджений за весь період відбування покарання характеризувався, як посередньо, добре і задовільно, на даний час приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, до квітня 2023 року участі в таких заходах не приймав, також не приймав та не приймає участь в роботі самодіяльних організацій.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також приймаючи до уваги те, що засуджений за час відбування покарання мав порушення режиму утримання, наявні в нього заохочення за працю мають разовий, а не систематичних характер, що спростовує доводи апеляційної скарги про сумлінне ставлення до праці та сумлінну поведінку, колегія суддів приходить до висновку про те, засуджений в недостатній мірі довів своє виправлення, щоб беззаперечно стверджувати про досягнення ним мети покарання та усвідомлення суспільної небезпеки вчиненого тяжкого злочину, його готовності до соціальної адаптації без вчинення нових злочинів, а відтак і підстав для застосування положень ст. 81 КК України суд апеляційної інстанції не вбачає.

Посилання захисника засудженого в апеляційній скарзі на те, що представник виправної установи в ході судового засідання, не маючи безпосередньої дотичності із засудженим, не проводячи з ним ніяких виховних робіт, надав суду опосередковані відомості стосовно недосягнення засудженим мети виправлення, без посилань на конкретні факти та докази, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки висновки суду про недоведення засудженим сумлінною поведінкою свого виправлення були зроблені судом першої інстанції не на підставі пояснень представника виправної установи, а на підставі досліджених матеріалів особової справи засудженого за весь час відбування покарання, в тому числі, на підставі його характеристики, складеної та підписаної в установленому законом порядку адміністрацією виправної установи.

Щодо посилань захисника в апеляційній скарзі на надання представнику виправної установи часу для подачі заперечень щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , то колегія суддів не вбачає в даній процесуальній дії порушень КПК України, які б стали підставою для скасування ухвали суду, оскільки представник випраної установи, як учасник судового провадження, не може бути обмежений в наданому йому нормами КПК України праві щодо подачі заперечень на клопотання захисника засудженого.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4