печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участі:

прокурора - ОСОБА_3

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

підозрюваного - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань полковник Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000094 від 25.10.2017, підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

21.11.2023 старший слідчий в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань полковник Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000094 від 25.10.2017, підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що Управлінням з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000094 від 25.10.2017 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 127 КК України, а також за фактами зловживання службовим становищем, перевищення службових повноважень посадовими особами ДУ «Бердянська виправна колонія (№ 77)», катування засуджених, сексуального насильства, вимагання майна, а також створення, керування та участі у злочинній організації службовими особами ДКВС України спільно із окремими засудженими з метою безпосереднього вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів учасниками цієї організації за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 255, ч. ч. 1, 2 ст. 127, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 189, ч. ч. 1, 2 ст. 364, ч. ч. 1, 2 ст. 365 КК України.

08.06.2023 08 год. 38 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затримано на підставі п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 189 КК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_10 від 09.06.2023, яка залишене без змін згідно із ухвалою Київського апеляційного суду від 31.07.2023, підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06.08.2023.

При цьому варто відмітити, що судом першої та апеляційної інстанцій за результатами вивчення та аналізу матеріалів кримінального провадження, встановлено, що «причетність ОСОБА_6 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наяними доказами», повідомлення про підозру визнано обгрунтованим, а наявних доказів «достатньо аби виправдати подальше розслідування та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою».

Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_11 від 02.08.2023 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 3 місяців, тобто до 08.09.2023 включно.

Відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_12 від 02.08.2023 підозрюваному ОСОБА_6 продовженно строк тримання під вартою строком до 08.09.2023.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 6 місяців, тобто до 08.12.2023, відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_13 від 05.09.2023.

Згідно із ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_13 від 05.09.2023 підозрюваному ОСОБА_6 продовженно строк тримання під вартою строком до 04.10.2023.

Згідно із ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_14 від 28.09.2023 строк підозрюваному ОСОБА_6 продовженно строк тримання під вартою строком до 21.11.2023.

При продовженні строку тримання під вартою слідчими суддями також визнано достаність доказів для обгрунтування повідомлення про підозру ОСОБА_6 та продовження його тримання під вартою.

Також, слідчий звертає увагу, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкими, оскільки за їх вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами, а саме:

- показаннями потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 ;

- протоколами допиту потерпілих ОСОБА_23 та ОСОБА_19 проведених за участю спеціаліста-поліграфолога, якими підтверджено, що останні дають правдиві показання;

- протоколами проведення слідчого експерименту із потерпілими ОСОБА_23 , ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , під час яких вони показали механізм катувань та нанесення тілесних ушкоджень;

- висновком судово-медичної експертизи, яким підтверджено наявність слідів на тілі потерпілого ОСОБА_15 від отриманих тілесних ушкоджень під час катувань та механізм їх отримання, на яких вказує потерпілих під час слідчого експерименту;

- показаннями потерпілих ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , наданими ними записами телефонних розмов із своїми близькими, які відбувають покарання в ДУ «Бердянська виправна колонія № 77», а також отриманими банківськими документами про рух коштів на рахунках ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 та ОСОБА_57 ;

- показаннями свідків медичних працівників ДУ «Бердянська виправна колонія № 77» ОСОБА_58 та ОСОБА_59 , оглядали засуджених і підтвердили наявність у них тілесних ушкоджень;

- матеріалами руху коштів по банківських рахунках, якими документально підтверджено, що ОСОБА_46 - мати засудженого ОСОБА_18 , перерахувала понад 100 000 гривень, ОСОБА_47 - мати засудженого ОСОБА_17 , перерахувала біля 22 000 гривень, ОСОБА_48 - дружина засудженого ОСОБА_21 , перерахувала 13 000 гривень, ОСОБА_49 - мати засудженого ОСОБА_22 , перерахувала 5 000 гривень, ОСОБА_50 - мати засудженого ОСОБА_16 , перерахувала 5 000 гривень, ОСОБА_51 - мати засудженого ОСОБА_15 , перерахувала 3 000 гривень. Всі вищевказані суми грошових коштів були перераховані потерпілими на банківські рахунки ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 - дружина, батько та близький родич засудженого ОСОБА_9 , ОСОБА_56 - рідної сестри засудженого ОСОБА_60 , ОСОБА_57 - бабусі засудженого ОСОБА_61 ;

- трафіками телефонних з`єднань за номерами мобільних телефонів, якими користувалися підозрювані;

- відеозаписами та фотознімками тілесних ушкоджень, зібраними представниками громадських організацій «Майдан громадський контроль» та «Альянс Української Єдності»;

- протоколами обшуку за місцем проживання ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , під час яких вилучено банківські картки, квитанції про перерахування коштів та поштові накладні про відправлення посилок до ДУ «Бердянська виправна колонія № 77»;

- протоколами огляду вилучених під час обшуків документів;

- протоколами огляду відеозаписів, наявних у мережі Інтернет про обставини катувань засуджених в ДУ «Бердянська виправна колонія № 77»;

- показаннями підозрюваних ОСОБА_62 , ОСОБА_61 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_60 , матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, які свою вину у вчиненні злочинів визнали повністю і надали ґрунтовні показання про обставини вчинення протиправних дій;

- показаннями свідків ОСОБА_62 , ОСОБА_61 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , які надали детальні ґрунтовні показання своєї участі в злочинній організації, очолюваній ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , обставини вчинюваних злочинів щодо катування засуджених та вимагання у них грошових коштів, роль кожного із учасників злочинної організації у вчинюваних злочинах, у тому числі дані про керівну роль безпосередньо ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , які отримували зібрані грошові кошти.

- протоколами проведення слідчого експерименту із підозрюваними ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 та ОСОБА_69 , під час яких вони показали механізм катувань та нанесення тілесних ушкоджень;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_64 , проведеного за участю спеціаліста-поліграфолога, якими підтверджено, що останній дає правдиві показання;

- висновком судово-психологічної експертизи, яким підтверджено, що ОСОБА_70 здійснював катування засуджених та вимагав у них грошові кошти, виконуючи вказівку адміністрації ДУ «Бердянська випрана колонія № 77»;

- іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Окрім іншого, у кримінальному провадженні з метою прийняття кінцевого процесуального рішення необхідно виконати наступні слідчі (розшукові) та процесуальні дії: отримати висновки призначених судово-медичних експертиз за участі потерпілих з метою виявлення на їх тілі слідів застосованих тортур, катувань, побоїв на нанесення тілесних ушкоджень; отримати висновки судових психолого-психіатричних експертиз за участі потерпілих з метою визначення моральної шкоди, завданої їм в результаті катувань; відповідно до клопотань сторони захисту провести одночасні допити між ОСОБА_6 , ОСОБА_8 з однієї сторони та ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_71 , ОСОБА_69 , а також усіма потерпілими особами у кримінальному провадженні; встановити місцезнаходження та провести слідчі за участю ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_65 , ОСОБА_84 ; прийняти процесуальні рішення стосовно начальника оперативного відділу ДУ «БВК № 77» ОСОБА_85 , оперативного співробітника цієї установи ОСОБА_86 , старших інспекторів цієї установи ОСОБА_87 та ОСОБА_88 , прокурора ОСОБА_89 з урахуванням отриманої інформації від підозрюваних, провести додаткові допити потерпілих та їх одночасні допити з підозрюваними, у тому числі за участі спеціаліста-поліграфолога; провести інші слідчі (розшукові) дії, які виникнуть під час досудового розслідування.

Проведення вищевказаних процесуальних, слідчих (розшукових) дій під час подальшого досудового розслідування необхідно для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин вчинення кримінальних правопорушень, інкримінованих підозрюваним, забезпечення дотримання їх та інших учасників кримінального провадження законних прав. Окрім того, виконання вищевказаних слідчих дій має важливе значення для того, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

Також, слідчий вказує, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду оскільки інкриміновані йому кримінальні правопорушення, передбачають покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років із конфіскацією майна та будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Разом з тим, ОСОБА_6 є уродженцем м. Сочі Краснодарського краю Росіської федерації, до 1999 року проходив службу в 1 гвардійському мотострілковому полку Таманської дивізії МО РФ, отже він має соціальні звязки у російськійй федерації та може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, або на тимчасово окуповану територію України. Наведе свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На даний час у кримінальному провадженні не встановлені усі обставини, які підлягають доказуванню, а тому підозрюваний має можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема: носії інформації на яких може бути збережені відео/аудіо/фотофайли з обставинами катувань засуджених та вимагання у них грошових коштів, листування за допомогою месенджерів або електронної пошти із іншими учасниками вчинення злочинних дій, записники, щоденники, що можуть містити рукописні записи про вказані факти, інші предмети і документів, які стосуються періоду відбування покарання у ДУ «Бердянська виправна колонія № 77» та вчинення протиправних дій й ті, про які стороні обвинувачення на цьому етапі кримінального провадження не відомо.

Окрім того, із показань потерпілого ОСОБА_19 вбачається, що за вказівкою ОСОБА_6 і ОСОБА_8 було приховано факт нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, в результаті яких стався розрив його селезінки, що може бути віднесено до категорії тяжких тілесних ушкоджень. З цією метою ОСОБА_8 організував написання показань свідків та відображення у інших офіційних документах завідомо недостовірних даних проте, що ОСОБА_19 отримав травму живота, граючи у футбол разом з іншими засудженими. Таким чином було приховано факт вчинення тяжкого кримінального правопорушення. Наведе свідчить про існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних даних підозрюваних, потерпілих, свідків, які надали органу досудового розслідування викривальні покази стосовно нього, у зв`язку з чим останній може мати можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови їх від показів.

Оскільки у кримінальному провадженні пдозрювані, потерпілі, свідки у порядку ст. 225 КПК України не допитані, їх необхідно буде допитати у суді. Таким чином ОСОБА_6 має реальну можливість вплинути на вказаних осіб з метою схилити їх до зміни раніше наданих показань, вигідних стороні захисту, або відмовитись від надання показань. Наведе свідчить про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ураховуючи характер вчинених підозрюваним злочинів та тяжкість покарання, що може загрожувати йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, є всі підстави вважати, що підозрюваний може полишити місце свого постійного проживання та переховатись від органів досудового розслідування та суду, а незаконними засобами через залякування може впливати на інших підозрюваних, потерпілих чи свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначеного злочину, тому з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є застосування та продовження відносно до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисники в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, зазначивши, що ризики, на які посилається слідчий, є не доведеними, підозра необґрунтованою. Також, зазначили, що підозрюваний має сталі соцільні зв`язки, та поганий стан здоров`я.

Таким чином, просили відмовити в задоволенні клопотання або ж застосувати запобіжний захід у вигляді застави.

Підозрюваний підтримав позицію своїх захисників.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до положень ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Таким чином, при постановленні даного рішення, слідчий суддя вважає, що докази, які були надані органом досудового розслідування підтверджують причетність до вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_6 .

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя одночасно враховує, що вказані обставини та докази були встановлено судами при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу та продовженні його дії.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про продовження строку тримання під вартою підозрюваного на даній стадії досудового розслідування, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Крім того, суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваного під вартою буде перевірена через нетривалий час з урахуванням результатів подальшого розгляду кримінального провадження у судовому розгляді, під час якого також будуть перевірені доводи сторони захисту.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту суду не наведено.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому підозрюваному оголошено про підозру у вчиненні тяжкого злочину та практики ЄСПЛ, суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої останньому підозри у вчиненні інкримінованих йому дій, а тому доводи захисникав частині відсутності обґрунтованої підозри, є безпідставними.

Таким чином, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій виходячи лише з фактичних даних, що в містяться в матеріалах клопотання, приходжу до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.

У кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, є обґрунтованою, що дає підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою виконання поставлених цілей у кримінальному провадженні.

Також, суд звертає увагу, що для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

З врахуванням функцій, які виконував підозрюваний, та зазначених ризиків слідчим та прокурором, слідчий суддя вважає, що за таких обставин, враховуючи вік та стан здоров`я підозрюваний, обставини вчинення кримінальних правопорушень суд вважає, що вказані дані в сукупності свідчать про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому, на думку суду ризики передбачені ст. 177 КПК України є доведеними.

Таким чином, з врахуванням зазначених обставин, слідчий суддя приймаючи таке рішення, приходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Так, слідчий суддя у відповідність до положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, характер та обставини вчинення злочину, так як вони сформульовані в повідомлені про підозру та приходить до висновку про доведеність ризиків.

Враховуючи тяжкість та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 дані про особу підозрюваного, його стан здоров`я, соціальні зв`язки, наявність значного суспільного інтересу в результатах розслідування кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Варто вказати, що відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, щодо злочину, передбаченого статтями 255-2553 Кримінального кодексу України.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000094 від 25.10.2017, строк тримання під вартою до 08.12.2023 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_90