ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2023 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 від 28.09.2023 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0009133 від 23.09.2015,

за участю учасників судового провадження:

особа, яка звернулася зі скаргою, - ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

прокурор ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

в с т а н о в и в:

23.10.2023 до провадження слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшла вказана скарга на постанову прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 від 28.09.2023 про відмову у задоволенні клопотання, поданого в порядку ст. 220 КПК України, у кримінальному провадженні №0009133 від 23.09.2015.

На обґрунтування своїх доводів ОСОБА_3 вказує, що підстави для відмови у задоволенні клопотання, викладені у мотивувальній частині постанови прокурора, суперечать принципам законності та змагальності кримінального провадження, а тому вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, просить скасувати процесуальне рішення прокурора .

У судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 заперечила проти задоволення вимог скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши скаргу, дослідивши матеріали судового провадження, матеріали кримінального провадження №0009133 від 23.09.2015, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності дізначава, слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень, який, в силу положень п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» покладено на слідчого суддю.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України. Згідно п. 7 вказаної норми процесуального закону на досудовому провадженні може бути оскаржено, зокрема, рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу.

Статтею 220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

При цьому, відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 93 КПК України постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Судовим розглядом встановлено, що СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0009133 від 23.09.2015 за ч. 1 ст. 115 КК України.

25.09.2023 ОСОБА_3 подав до Оболонської окружної прокуратури м. Києва клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій у вказаному кримінальному провадженні.

28.09.2023 прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110, ч. 2 ст. 220 КПК України мотивувальна частина постанови, крім змісту обставин, які є підставами для її прийняття, має містити мотиви прийнятого рішення, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 №266/1617/19 (провадження № 14-594цс19) судовий контроль законності дій і рішень органів досудового розслідування належить до виключної компетенції слідчого судді за встановленою КПК процедурою. Така процедура включає сукупність гарантій, необхідних для дотримання справедливого балансу між захистом прав особи й інтересів держави та суспільства.

З аналізу положень КПК України вбачається, що постанова про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій має бути вмотивована, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, які стали підставою для прийняття постанови, зокрема, в ній має бути викладено підстави, з яких вчинення заявлених стороною кримінального провадження слідчих (розшукових) дій є недоцільним, чому не може бути досягнуто його мети - отримано нові докази або перевірено вже отримані докази у кримінальному провадженні №0009133 від 23.09.2015.

На переконання слідчого судді, прокурором при винесенні оскаржуваної постанови не в повній мірі виконано зазначені положення закону, оскільки доводи, викладені у мотивувальній частині постанови, суперечать матеріалам кримінального провадження.

Так, мотивувальна частина постанови містить посилання прокурора на те, що під час досудового розслідування кримінального провадження №0009133 за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України неодноразово було допитано в якості свідка ОСОБА_6 , а також було отримано заяви від ОСОБА_6 про відмову від участі у проведенні слідчого експерименту за її участі від 23.03.2017 та 07.10.2018 з посиланням на те, що вона неодноразово давала показання щодо обставин падіння з висоти її колишнього чоловіка ОСОБА_7 , очевидцем чого вона була, спогади про цю страшну подію негативно впливають на її стан здоров`я, крім того, вона особисто відчуває небезпеку для свого життя та здоров`я від ОСОБА_3 та вважає, що чергове клопотання останнього про проведення слідчого експерименту за її участі має на меті принизити її честь та гідність й завдати шкоди.

Однак, дослідивши матеріали кримінального провадження №0009133 від 23.09.2015 слідчим суддею встановлено, що така особа як ОСОБА_6 в ході досудового розслідування не допитувалась, заява ОСОБА_6 від 23.03.2017 не надходила, оскільки заяву від 23.03.2017 написано власноруч та подано ОСОБА_8 , яку 23.09.2015 та 07.02.2019 й було допитано в якості свідка, копія паспорта якої міститься у матеріалах кримінального провадження.

За таких обставин, дослідивши оскаржувану постанову, слідчий суддя приходить до висновку про невідповідність рішення прокурора вимогам кримінального процесуального закону внаслідок відсутності належного обґрунтування мотивів прийнятого рішення, з огляду на це вимоги скарги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.

Керуючись статтями 36, 93, 94, 110, 220, 223, 303, 306, 307, 309, 532 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати постанову прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 від 28.09.2023 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0009133 від 23.09.2015.

Зобов`язати прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 та/або іншого уповноваженого прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва у кримінальному провадженні №0009133 від 23.09.2015 повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 25.09.2023 вх.№11636-23 у формі та спосіб, передбачений ст. 220 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили та підлягає негайному виконанню з моменту її проголошення

Слідчий суддя ОСОБА_1