ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3767/23 Справа № 203/6229/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

ОСОБА_9 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану на ухвалу Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 26 жовтня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених за ч.4 ст.189 КК України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , строком до 24 грудня 2023 року,

встановила:

В провадженні Кіровського районного суду міста Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0000705 від 19 грудня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 впродовж грудня 2023 року по березень 2023 року маючи на меті отримання незаконного прибутку погрожуючи застосуванням насильства висунули потерпілому ОСОБА_10 вимогу про передачу їм грошових коштів у сумі 20 000 доларів США, яка невдовзі була виконана ОСОБА_10 .. Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на вимагання чужого майна, погрожуючи застосуванням насильства, висунули вимогу ОСОБА_10 про передачу грошових коштів у сумі 35 000 доларів США, яка ОСОБА_10 виконана не була. У зв`язку з чим останньому невстановленою особою, яка діяла з відому ОСОБА_8 було спричинено легкі тілесні ушкодження. Надалі, побоюючись за своє життя та здоров`я, реально сприймаючи погрози ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . ОСОБА_10 передав всі наявні в нього грошові кошти в сумі 4 000 доларів США. Крім того, ОСОБА_8 до ОСОБА_10 висунута вимога про переоформлення на нього транспортного засобу Lezus GX 460 державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить матері потерпілого. В ході вчинених протиправних дій потерпілому ОСОБА_10 була заподіяна шкода в особливо великих розмірах на суму 24 000 доларів США, що становить 877 646 грн.

Правова кваліфікації кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , передбачена ч.4 ст.189 КК України, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану.

Під час судового засідання ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 26 жовтня 2023 року, продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених за ч.4 ст.189 КК України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , строком до 24 грудня 2023 року.

Суд мотивував свої висновки тим, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким злочином, судове дослідження доказів по справі не проведене, у зв`язку з чим перебуваючи на волі обвинувачені зможуть перешкодити встановленню істини у справі, вплинути на свідків, переховуватися від слідства і суду із метою уникнення відповідальності. Судом враховано підстави за яких обвинуваченим було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, які не втратили своєї актуальності. Даних про такий стан здоров`я осіб, що б унеможливлювало застосування до них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду надано не було.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить ухвалу Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 26 жовтня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжний захід на більш м`який, у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 22:00 до 06:00 поклавши на останніх обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

В обґрунтування зазначає, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не наведено жодних доказів, які вказували б на існування заявлених стороною обвинувачення ризиків, натомість оскаржувана ухвала обгрунтована виключно особливою тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення.

Захисник вказує, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даному етапі розгляду справи відсутні, а нові підстави для застосування найтяжчого виду запобіжного заходу не з`явились.

Крім того, судом першої інстанції не було перевірено можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу на момент розгляду клопотання сторони обвинувачення.

Такі дії суду призвели до висновків, які на переконання сторони захисту, не відповідають фактичним обставинам справи та вказують на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , їх захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_11 на підтримку доводів поданої стороною захисту апеляційної скарги, які наполягали на її задоволенні, просили скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування/продовження строку застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Колегія суддів вважає, що висунуте ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, не є вочевидь безпідставним та воно підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи, що є достатньою мірою для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Однак, твердження прокурора щодо виключної вагомості встановлених щодо обвинуваченого ОСОБА_9 ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та можливості їх усунення виключно шляхом тримання його під вартою, колегія суддів не вважає достатньою мірою обгрунтованими, оскільки ОСОБА_9 належною процесуальною поведінкою доводить дієвість обраного відносно нього запобіжного заходу з моменту його застосування.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_9 розуміючи та усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні ікримінованого кримінального правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування або суду.

Апеляційним судом в достатній мірі враховується як тяжкість вчиненого злочину, так і суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому, втім вказані обставини не можуть бути підставою для істотного обмеження прав та свобод ОСОБА_9 , що узгоджується практикою ЄСПЛ, відповідно до якої міркування суворості ймовірного покарання самі по собі не є достатньою підставою для тримання особи під вартою.

Прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених п.п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_9 є особою, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась та не останній не здійснював вплив на свідків під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. Приймається до уваги, що стороною обвинувачення не надані відомості про вчинення ОСОБА_9 у період перебування під вартою будь-яких дій на шкоду кримінальному провадженню з числа передбачених ст. 177 КПК України.

Одночасно судом апеляційної інстанції враховується і те, що ОСОБА_9 є раніше не судимою особою, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за данною адресою проживають батьки та родичі обвинуваченого, які готові взяти відповідальність за поведінкою ОСОБА_9 у разі зміни запобіжного заходу. Наявність родини з якою ОСОБА_12 підтримує зв`язки свідчить про міцність його соціальних зв`язків.

З огляду на викладене підстав для задоволення клопотання прокурора та продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою саме до обвинуваченого ОСОБА_12 суд апеляційної інстанції не вбачає, а відтак до обвинуваченого належить застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 строком на два місяці, тобто до 06 лютого 2024 року включно із покладенням на останнього обов`язків, передбачених п.5 ст.194 КПК України, який на переконання суду апеляційної інстанції здатен забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Апеляційний суд частково погоджується із доводами апеляційної скарги захисника, однак матеріали справи, доводи сторони захисту та сторони обвинувачення свідчать про неможливість застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу з огляду на наступне.

Слідчим суддею вірно встановлено продовження існування ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризиків того, що ОСОБА_8 усвідомлюючи тяжкість покарання, що може бути застосоване до нього у разі визнання винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення може переховуватись від органів слідства та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки матеріали справи не містять інформації про наявність у останнього постійного місця роботи, що свідчить про те, що ОСОБА_8 існує виключно за рахунок коштів, отриманих внаслідок скоєння злочинів.

Ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України апеляційний суд вважає таким, що недоведений стороною обвинувачення з огляду на те, що прокурором як у поданому клопотанні, так і у судовому засіданні не надано доказів неправомірного впливу ОСОБА_8 на свідків, потерпілих або інших підозрюваних в рамках даного кримінального правопорушення на стадії досудового розслідування або судового розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції взяв до уваги факт того, що матеріалами справи встановлено, що місцем реєстрації ОСОБА_8 є АР Крим, а саме АДРЕСА_2 , що на період розгляду справи є непідконтрольною територією України. Як повідомив сам ОСОБА_8 у судовому засіданні всі його родичі перебувають на території АР Крим, що свідчить про відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків.

Крім того, ОСОБА_8 у судовому засіданні повідомив, що у місті Дніпро ним орендувалося житло, що знаходиться у АДРЕСА_3 , однак станом на день розгляду справи договір оренди із власниками вищезазначеного житла розірвано та його дію припинено, що свідчить про відсутність у ОСОБА_8 місця проживання на території України.

Мотивуючи своє рішення щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 суд апеляційної інстанції враховує ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК є тяжким злочином, а також наявність, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, ухвала Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 26 жовтня 2023 року, якою продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених за ч.4 ст.189 КК України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , строком до 24 грудня 2023 року скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 26 жовтня 2023 року, якою продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених за ч.4 ст.189 КК України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , строком до 24 грудня 2023 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_6 у частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч.4 ст.189 КК України ОСОБА_9 .

Обрати обвинуваченому за ч.4 ст.189 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 строком на два місяці, тобто до 06 лютого 2024 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК, а саме:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- не відлучатися із населеного пункту в якому вони проживають без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Задовольнити клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_6 у частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч.4 ст.189 КК України ОСОБА_8 .

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого за ч.4 ст.189 КК України ОСОБА_8 продовжити строком до 24 грудня 2024 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4