Справа № 591/6367/21
Провадження № 1-кп/591/245/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2023 року колегія суддів Зарічного районного суду м. Суми у складі головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Зарічного районного суду м. Суми на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження №0001315 від 18.06.2021 відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187, ч.3 ст.357, ч.2 ст. 309 КК України.

Від прокурора надійшли клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченим, оскільки ризики, передбачені у п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на даний час існують та не зменшилися, більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених, а судовий розгляд до завершення строку дії попередньої ухвали завершити неможливо.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 покладались на розсуд суду.

ОСОБА_8 просив застосувати до нього цілодобовий домашній арешт.

Захисник ОСОБА_10 вказав, що відносно ОСОБА_6 ухвалено вирок суду, яким його засуджено до позбавлення волі, тому підстав для продовження запобіжного заходу немає.

Захисник ОСОБА_9 підтримав обвинуваченого ОСОБА_8 вказав на міцність соціальних зв`язків, наявність місця проживання в місті Суми, тому домашній арешт забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 . Також просив розглянути можливість визначити розмір застави.

Захисник ОСОБА_11 вказала на необґрунтованість клопотання, не врахування прокурором обставин щодо наявності міцних сімейних зв`язків, постійного місця проживання, тому просила застосувати цілодобовий домашній арешт, вказавши на порушення розумних строків тримання під вартою.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані матеріали, приходить наступних висновків.

Згідно ст. 177 цього Кодексу підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Прокурором в достатній мірі доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно усталеної судової практики ЄСПЛ висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та обвинуваченої особи (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування).

Перевіряючи актуальність ризиків переховування від суду, впливу на потерпілих та свідків, суд оцінює їх в світлі обставин цього кримінального провадження та осіб обвинувачених, які раніше судимі, є особами молодого віку, офіційно не працевлаштовані, проживають та зареєстровані на території ведення активних бойових дій, у справі подані цивільні позови. Слід врахувати і встановлену КПК процедуру отримання показань від потерпілих та свідків, відповідно до якої суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час допиту цих осіб. Так, допит свідків не проведений судом, а в повторному допиті потерпілих може виникнути додаткова необхідність, тоді як обвинувачені, не будучи обмеженими у вільному спілкуванні з іншими особами з приводу обставин, викладених в обвинувальному акті, можуть здійснювати на них вплив з метою спонукання до ненадання показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, для уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому, суд бере до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що обвинувачені можуть ухилитися від суду та іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «небезпека ризику переховування від суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та ін.».

Зважаючи на негативну репутацію всіх обвинувачених обґрунтованим є і ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Також в контексті існування вищенаведених ризиків як певного ступеню імовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству та недоцільність застосування іншого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, суд вважає за необхідне зважити на неналежну поведінку всіх обвинувачених в судових засіданнях, порушення порядку в судових засіданнях та спроби їх зірвати, які при цьому некоректно та агресивно висловлюються на адресу учасників справи. Такою поведінкою обвинувачені демонструють зневагу до суду та прийнятих судом процесуальних рішень, що з високою долею вірогідності може свідчити і про їх зневажливе та легковажне ставлення до визначених судовим рішенням обов`язків у випадку зміни запобіжного заходу на більш м`який та необхідності дотримуватися належної процесуальної поведінки.

Щодо розумності строку тримання під вартою, то суд це не може оцінюватись абстрактно, а має оцінюватись в конкретному випадку в залежності від особливостей конкретної справи, переконливості аргументів заявника, поведінки всіх учасників справи. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

Наведені висновки певною мірою пов`язані також з тим, що тривалість розгляду, так само як і доцільність перебування особи під вартою зумовлено і процесуальною поведінкою обвинувачених. Так, за їх клопотаннями (обґрунтованість яких викликає сумніви) неодноразово відкладались та зривались судові засідання задля заміни захисників, бажання розпочинати судовий розгляд спочатку у зв`язку зі зміною складу суду, заявлення відводів суду та прокурору, скарги на стан здоров`я після оголошення судового рішення, яке не влаштовувало обвинуваченого.

Такою поведінкою обвинувачені затягують та блокують розгляд справи та стадію дослідження доказів, породжують сумніви щодо належного виконання процесуальних обов`язків у випадку застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, що позбавляє суд під час кожного наступного продовження строку дії запобіжного заходу враховувати перебіг розгляду справи та просування у дослідженні доказів, поведінку обвинувачених, що в свою чергу могло б свідчити про певне зменшення ризиків чи їх нівелювання взагалі та у зв`язку з цим відповідно вирішувати доцільність продовження тримання особи під вартою чи можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, наведені вище конкретні обставини даної справи виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинувачених на більш м`який, бо в даному провадженні запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовано саме з метою уникнення спроб переховування від суду, учинення нових кримінальних правопорушень, незаконного впливу на свідків та потерпілих.

Наявність сімейних зв`язків у всіх обвинувачених, не спростовують наведених висновків суду, а запровадження військового стану навпаки підсилює заявлені ризики.

До отримання офіційної інформації щодо засудження ОСОБА_6 та звернення до виконання вироку перешкод у застосуванні до нього запобіжного заходу немає.

Враховуючи вищевикладені підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, характер обвинувачення, з огляду на вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст. 199, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 лютого 2024 року включно без визначення розміру застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 лютого 2024 року включно без визначення розміру застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 лютого 2024 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з моменту вручення її копії.

Судді