Дата документу 07.12.2023 Справа № 317/4629/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/4629/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1254/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за подання начальника державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засудженого вироком Святошинського районного суду міста Києва від 04 червня 2015 року за ч.2 ст.307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

за участю прокурора ОСОБА_7 в режимі відеоконференції EASYCON,

засудженого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

захисника-адвоката ОСОБА_8 .

Захисник засудженого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 06 вересня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_6 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була стабільно позитивною та активною. На фоні вищевикладених обставин, сумнівними та передчасними виглядають твердження адміністрації установи виконання покарань та засудженого про те, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання та звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання умовно-достроково.

В обґрунтування скарги зазначає, що за весь час відбування засуджений ОСОБА_6 мав одне, але вже погашене стягнення і неухильно дотримувався всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на нього обов`язків, що є основним критерієм сумлінної поведінки.

Більш того, засуджений отримав 7 заохочень. Також, засуджений беззаперечно виконував законні вказівки та розпорядження адміністрації установи, порушень дисципліни не допускав.

Невиконаних виконавчих листів в колонії немає.

Вважає, що визначена законом умова для застосування умовно-дострокового звільнення як сумлінне ставлення до праці, у даній справі є повністю доведена.

Крім того, встановлено, що засуджений працював та працює перукарем.

Також, вказує, що суд не взяв до уваги психологічну характеристику, довідку про відсутність боргу та виконавчих листів, довідку про наявність заохочень.

Посилання суду на посередню характеристику засудженого не відповідає наявним матеріалам справи.

Вважає, що сама по собі тяжкість злочину, за який засуджений відбуває покарання, не може бути підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні.

Згідно з ухвалою суду, до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання адміністрації державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .

Подання вмотивоване тим, що ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 04 липня 2019 року. Під час тримання у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 17 вересня 2019 року відбував покарання у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», характеризувався посередньо, до праці не залучався, стягнень та заохочень не мав. У Державній установі «Біленьківська виправна колонія (№99)» відбуває покарання з 09 жовтня 2019 року. За період відбування покарання мав одне стягнення, яке зняте у встановленому законом порядку. Має сім заохочень за виконання покладених обов`язків начальника установи. На виробництві установи не працевлаштований, виконує на добровільних засадах без оплати праці функції парикмахера установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, відносини підтримує із засудженими позитивної та негативної спрямованості, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Приймає участь у суспільному житті відділення, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційованого виховного впливу, на профілактично-виховні заходи реагує позитивно, робить відповідні висновки. Дотримується вимог особистої санітарії та гігієни. Провину у скоєному злочині визнає, за вироком суду позову не має.

У судовому засіданні представник адміністрації державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)» ОСОБА_9 підтримав подання, надав пояснення аналогічні тим, що у ньому викладені.

Засуджений ОСОБА_6 також підтримав подання. Зазначив, що увесь період відбування покарання він працював, нормально себе поводив. Після звільнення має намір працювати перукарем.

Прокурор ОСОБА_10 висловила думку про необхідність відмови у задоволенні подання.

Заслухавши доповідь судді; засудженого, його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а ухвалу суду скасувати та задовольнити клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставлення до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.

При цьому висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися також й на аналізі даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Відповідно до положень КВК України, основним засобом виправлення і ресоціалізації засуджених є, зокрема, суспільно корисна праця.

Суд першої інстанції врахував зазначені вимоги закону та рекомендації, викладені в постанові Пленуму Верхового Суду України, належним чином проаналізував дані про особу засудженого ОСОБА_6 і його поведінку за весь час відбування покарання та дійшов обґрунтованого висновку про те, що достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого немає.

Так, з матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_6 засуджений вироком Святошинського районного суду міста Києва від 04 червня 2015 року за тяжкий злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. відповідною ухвалою суду зараховано засудженому ОСОБА_6 строк тримання під вартою з 10 лютого 2015 року по 12 лютого 2015 року у строк відбування покарання.

Початок строку: 03 липня 2019 року, кінець строку: 01 липня 2025 року.

Згідно з характеристикою, наданою ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» на засудженого ОСОБА_6 , останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 04 липня 2019 року. Під час тримання у ДУ «Київський слідчий ізолятор» порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 17 вересня 2019 року тримався в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», характеризувався посередньо, до праці не залучався, стягнень та заохочень не мав.

З 09 жовтня 2019 року відбуває покарання в ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)». За період відбування покарання характеризувався таким: чином, має одне стягнення, яке зняте у встановленому законом порядку. Має сім заохочень за виконання покладених обов`язків правами начальника установи.

На виробництві установи не працевлаштований, виконує на добровільних засадах без оплати праці функції парекмахера установи.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, відносини підтримує із засудженими позитивної спрямованості, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Приймає участь у суспільному житті відділення, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційованого-виховного впливу, на профілактично-виховні заходи реагує позитивно, робить відповідні висновки. Дотримується вимог особистої санітарії та гігієни. Провину у скоєному злочині визнає. За вироком суду позову не має.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_6 має 7 заохочень правами начальника установи. Проте засуджений має одне стягнення, а саме: догана, яке наразі зняте.

Згідно з довідкою, засуджений на виробництві колонії з 09 жовтня 2019 року не працював.

З урахуванням даних, що характеризують особу засудженого ОСОБА_6 за весь період знаходження у виправних установах, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність достатніх підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Той факт, що на засудженого накладено тільки одне стягнення, яке погашене, не є безумовною підставою для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки в цьому випадку враховується поведінка засудженого і його ставлення до праці за увесь час відбування покарання.

Факт того, що ОСОБА_6 вже відбув 3/4 строку покарання не може бути єдиною підставою для можливості застосування до нього норми ст.81 КК України, оскільки, як вже було зазначено, положенням вказаної статті передбачено можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Проте, згідно з наявною в матеріалах довідкою з установи виконання покарань, ОСОБА_6 відбуває покарання у виді позбавлення волі у ДУ «Біленківська виправна колонія» (№99) з 09 жовтня 2019 року, на виробництві колонії не працював.

Також, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що наявні в матеріалах особової справи засудженого характеристики не є позитивними. За змістом цих характеристик, засуджений характеризується посередньо.

Доводи сторони захисту про безпідставність таких висновків суду спростовуються матеріалами особової справи засудженого.

Так, в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_6 , а саме на аркушах справи №№ 40, 82, 86, містяться відповідні характеристики від 23 червня 2020 року, 31 березня 2023 року та від 30 червня 2023 року, згідно з якими останній характеризується посередньо.

Зокрема, згідно з характеристиками щодо засудженого, які містяться на а.с.51, 72, убачається, що останній характеризується посередньо. На виробництві установи не працевлаштований, виконує на добровільних засадах без оплати праці функції парикмахерка установи, до праці ставиться посередньо…потребує періодичного спонукання до праці. У взаємовідносинах з іншими засудженими допускає конфлікти, відносини підтримує як з позитивно, та і з негативно налаштованими засудженими. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку не завжди. Ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, посереднє. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо. Не приймає участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в реалізації програм диференційованого виховного впливу засуджених. Не прагне до підвищення наявного освітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок. У скоєному злочині провину визнає, але не щиро.

Крім того, суд обґрунтовано зазначив, що згідно з довідками про індивідуальну оцінку ризиків, які містяться в матеріалах особової справи, також зазначено про те, що засуджений ОСОБА_6 характеризується посередньо.

Твердження сторони захисту про те, що суд не взяв до уваги психологічну характеристику щодо засудженого, довідку про відсутність боргу та виконавчих листів, довідку про наявність заохочень, не є слушними, оскільки з оскаржуваної ухвали убачається, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував всі обставини, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, та свої висновки належним чином вмотивував.

Враховуючи наведене, доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника засудженого та заявлені стороною захисту під час апеляційного розгляду, на думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції не спростовують. Отже, підстав для задоволення цієї скарги не убачається.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вищевказаної ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 06 вересня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4