Справа №522/9644/16-к
Провадження по справі №1-кп/522/192/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року Місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів- ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5

провівши у відкритому судовому засіданні судовий розгляд судовий розгляд в порядку ч.3 ст.323 КПК України у кримінальному провадженні №0000082 від 25.03.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Великий Кут Арцизького району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник - ОСОБА_8 ,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 діючи умисно, на початку червня 2014 року (більш точна дата та час слідством не встановлені), на виконання злочинного наміру (який виник на території м. Одеса - більш точне місце не встановлено) на вступ та участь в терористичній організації «ЛНР», прийняв при невстановлених обставинах пропозицію участі у терористичній організації від невстановлених керівників "ЛНР", після чого умисно виїхав до Луганської області (більш точно місце не встановлено) та увійшов до складу вищевказаного не передбаченого законом збройного формування "ЛНР", де згодом був призначений на посаду командира розвідувальної роти та на нього -встановленими керівниками зазначеного формування терористичної організації було покладено додаткові обов`язки інструктора з вогневої та бойової підготовки. При цьому, ОСОБА_6 отримав прізвисько (позивний) " ОСОБА_9 ".

З того ж часу ОСОБА_6 , позивний « ОСОБА_9 », згідно з розподіленими керівниками осередків "ЛНР" обов`язками, у складі вищевказаних не передбачених законом збройних формувань терористичної організації «ЛНР» на території Луганської та Донецької областей, умисно, безпосередньо, із застосуванням вогнепальної автоматичної зброї приймав участь в озброєному протистоянні силам АТО.

Так, ОСОБА_6 , позивний « ОСОБА_9 », протягом червня 2014 року - квітня 2016 року (більш точна дата та час слідством не встановлені), діючи у складі не передбачених законом збройних формувань терористичної організації «ЛНР», умисно, безпосередньо, із застосуванням вогнепальної автоматичної зброї, сприяючи діяльності зазначеної терористичної організації, приймав участь у збройному протистоянні ЗСУ та іншим підрозділам, задіяним у ході проведення АТО, під час бойових дій у населених пунктах: Лисичанськ - Северодонецьк - Рубіжне Луганської області (липень 2014 року); м. Дебальцеве Донецької області, так званий «Дебальцевський котел» (липень 2014 року; січень-лютий 2015 року); м. Попасна Луганської області (грудень 2015 по теперішній час).

Окрім того, приймаючи участь в терористичній організації «ЛНР», ОСОБА_6 , позивний « ОСОБА_9 », протягом жовтня 2015 - квітня 2016 року (більш точна дата та час слідством не встановлені) в якості інструктора з бойової підготовки бойовими навчаннями із особовим складом НЗФ на тренувальному полігоні терористів, розташованому в м. Стаханов Луганської області, та у складі розвідувальної роти ніс службу на блокпостах, розташованих поблизу тимчасово окупованого терористичною організацією м.Первомайськ Луганської області у напрямку м. Попасна Луганської області, що контролюється силами АТО.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.258-3 КК України - створення терористичної групи чи терористичної організації за ознаками: участь у терористичній організації.

Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи обізнаним, що стосовно нього розпочато кримінальне провадження, винесено повідомлення про підозру, у судові засідання не з`явився. На судові повістки (оголошення), надані до газети «Урядовий кур`єр» не прибув без поважної причини.

Згідно ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 18 листопада 2016 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, здійснюється відповідно до ч.3 ст.323 КПК України, в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).

Суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 , в об`ємі, встановленому вироком, повністю доведена сукупністю наступних досліджених у судовому засіданні доказів, які ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги досліджені у судовому засіданні докази.

Ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Одеської області від 28.04.2026 року надано дозвіл на використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій в іншому кримінальному провадженні- зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 26.02.2016 року, а також на оптичному носії інформації «DVD-R», марки «TDK» у кримінальному провадженні №0000106 від 21.04.2016 р. для досягнення ефективності досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000082 від 25.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України за фактом участі громадянина України ОСОБА_6 у терористичній організації «ЛНР».

Згідно із протоколами НСРД від 26.02.2016, 29.02.2016р. задокументовано спілкування по телефону ОСОБА_6 з невстановленими особами, під час якого ОСОБА_6 обговорює проходження ним військової служби, наявність зброї, автомобілів, виражає неприязнь до українського народу, висловлюється проти української державності, підтримує псевдоутворення так званої «ЛНР» та збройну агресію рф проти України розповідає про обстріли артилерії.

Згідно із протоколом огляду від 23.04.2016 року слідчим УСБУ оглянуто за допомогою службового комп`ютеру у соціальній мережі «Гугл» інформацію щодо встановлення карт ситуації на Сході України( в зоні проведення антитерористичної операції) станом на 2014-2016рр. під час якого виготовлено 44 карти піл назвою «Ситуація на Сході України» від 01.07.2014, 15.07.2014, 01.08.2014, 15.08.2014, 01.09.2014, 15.09.2014, 01.10.2014, 15.10.2014, 31.10.2014, 15.11.2014, 01.12.2014, 03.01.2015, 15.01.2015, 01.02.2015, 15.02.2015, 01.03.2015, 15.03.2015, 01.04.2015, 15.04.2015, 01.05.2015, 15.05.2015, 01.06.2015, 15.06.2015, 01.07.2015, 15.07.2015, 01.08.2015, 15.08.2015, 01.09.2015, 15.09.2015, 01.10.2015, 15.10.2015, 01.11.2015, 15.11.2015, 01.12.2015, 15.12.2015, 01.01.2016, 15.01.2016, 01.02.2016, 15.02.2016, 01.03.2016, 15.03.2016, 01.04.2016, 15.04.2016 та 23.04.2016 з помітками кількості терористів у певних населених пунктах, їх втрат та місць сутичок, напрямів ударів українських військ та атак терористів.

Відповідно до протоколу огляду CD- диску від 28.04.2016 оглянуто CD- R диск KAKTUZ та встановлено місця перебування абонента ОСОБА_6 під час здійснення телефонних переговорів, та встановлено, що за період з 25.04.2015 року по 06.11.2015 року ОСОБА_6 знаходився у тимчасово окупованих терористичними організаціями «ЛНР» та «ДНР» населених пунктах, а саме: у м.Попасна, м.Первомайськ, с.Орехове, м.Золоте, с.Врубівка Луганської області, смт Комишеваха Луганської області. с.Берестове, Артемівського району, м.Артемівськ Донецької області.

Згідно із протоколом огляду CD-R диску VERBATIUM від 03.05.2016 оглянуто CD- R диск VERBATIUM та встановлено місця перебування абонента ОСОБА_6 з 02.07.2015 по 21.03.2016 року, який перебував у тимчасово окупованих терористичною організаціями «ЛНР» населених пунктах, а саме: смт Комишеваха, м.Первомайськ, с.Орехове, с.Врубовка, м.Золоте Луганської області.

Відповідно до протоколу огляду CD-R диску VERBATIUM від 13.05.2016 оглянуто диск VERBATIUM та встановлено місця перебування абонента ОСОБА_6 та встановлено, що під час здійснення телефонних переговорів за період з 01.04.2015 року по 11.04.2016 року, останній знаходився у тимчасово окупованих терористичними організаціями «ЛНР» та «ДНР» населених пунктах, а саме: у м.Попасна, м.Первомайськ, с.Орехове, м.Золоте, с.Врубівка Луганської області, смт. Комишеваха Луганської області, м.Артемівськ, с.Берестове Артемівського району Донецької області.

Згідно із відповіддю на доручення слідчого ГВ УСБУ в Одеській області від № 65/1/1-2729нт 15.04.15 отримано інформацію про підрозділ терористичної організації «ЛНР», в якому перебуває ОСОБА_6 та бойові дії, в яких останній приймав участь під час збройного протистояння силам АТО;

Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що ОСОБА_6 знає, вони жили по сусідству в одному селі, знає його як сусіда. Йому було відомо, що він був на боці представників антимайдану під час подій 02 травня 2014 року у м.Одесі та отримав під час тих подій травму. Потім він від його колишньої дружини дізнався, що ОСОБА_6 переїхав до Чорноморська, далі Криму та до так званої «ЛНР», де воював проти ЗСУ на боці ворога. Під час досудового розслідування із слідим йому показували світлини, на яких він впізнав обвинуваченого, останній перебував у військовій формі так званої «ЛНР». Його теперішнє місцезнаходження йому невідомо.

Наведені докази не мають між собою протиріч, є узгодженими та логічно правильними, а тому суд бере їх до уваги.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Неможливість проведення допиту обвинуваченого ОСОБА_6 , жодним чином не впливає на повноту судового розгляду і на переконання суду щодо доведеності «поза розумним сумнівом» винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки сукупність безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів прямо і опосередковано свідчить про вчинення ним інкримінованого злочину.

Свідок ОСОБА_10 вказав на ОСОБА_6 , як на особу, що приймала участь у терористичній діяльності так званої ЛНР та країни терориста (рф). Його показання узгоджуються із письмовими доказами.

Всі докази, досліджені безпосередньо судом, у своїй сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , усвідомлював, що так звані "ДНР" та "ЛНР", діють на території України, незаконно саме як терористичні організації, та що їх учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, тощо, тривалий час приймав участь у терористичній організації.

Поняття терористичної організації визначено в Законі України «Про боротьбу з тероризмом» від 20 березня 2003 року, і відповідно до цього Закону, це є стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. Визначальним для визнання організації терористичною є те, що хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.

Аналіз кримінального законодавства, рішення Варшавської конференції від 28 вересня 2001 року №1373 по боротьбі з тероризмом, а також відповідних положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» показує, що терористична організація виділена як вид злочинної організації з спеціальною метою - здійснення терористичної діяльності. Так, відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» терористична діяльність - діяльність, яка охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як пропаганду і поширення ідеології тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму.

Діяльність «ЛНР» та «ДНР» як терористичної організації підтверджується зверненням Верховної Ради України до Організації Об`єднаних націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затверджене постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 року № 129-VІІІ, заявою Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», схваленої постановою Верховної Ради України від 04.02.2015 року №145-VІІІ, заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройної агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленою постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 року №337-VIII, в яких «ДНР» та «ЛНР» визначено терористичними організаціями.

А згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об`єднаннями» від 23.12.2005 року № 13 утворення (створення) організованої групи чи злочинної організації слід розуміти як сукупність дій з організації (формування, заснування) стійкого злочинного об`єднання для заняття злочинною діяльністю. В частині ж участі у злочинній чи терористичній організації, то відповідно до п.13 вказаної постанови Пленуму вступ особи до організованої групи чи злочинної організації (участь у ній) означає надання цією особою згоди на участь у такому об`єднанні за умови, що вона усвідомлювала факт його існування і підтвердила певними діями реальність своїх намірів.

Суд також враховує правові позиції, викладені в рішенні ЄСПЛ у справі «Броуґан та інші проти Сполученого Королівства», відповідно до яких розслідування терористичних правопорушень, безсумнівно, ставить перед органами влади особливі проблеми. Забезпечення справедливої рівноваги між інтересами суспільства, яке страждає від тероризму, та інтересами конкретної людини є надзвичайно складним завданням. Беручи до уваги факт посилення тероризму в сучасному світі, визнана необхідність, яка випливає із самої суті системи Конвенції, забезпечення належної рівноваги між захистом інститутів демократії в інтересах суспільства і захистом прав окремої людини. У контексті статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, саме суд має визначити значимість таких обставин, а також з`ясувати, чи було забезпечено в цій справі рівновагу між застосовними положеннями цієї статті у світлі її конкретного формулювання та її загальним предметом і метою.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, колегія суддів виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Суд також враховує, що дане кримінальне провадження розглядалось в порядку спеціального судового провадження, згідно вимог ст.323 КПК України, за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.374 КПК України, суд переконався, що стороною обвинувачення, під час здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження (in absentia) були використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинувачених. Також, суд пересвідчився, що існували процесуальні підстави для здійснення спеціального досудового та судового провадження про що є відповідні рішення судів, в яких наведені належні мотиви і достатні обґрунтування. Також, судом забезпечено публікацію повісток про виклик обвинувачених в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а копії процесуальних документів, що підлягають врученню обвинуваченим були вручені їх захисникам. З урахуванням чого суд та сторона обвинувачення дотрималась усіх гарантій, встановлених Кримінальним процесуальним кодексом України для забезпечення правосуддя у межах розгляду даного кримінального провадження.

Відповідно до вимог закону, обвинувачений ОСОБА_6 про час та дату всіх судових засідань повідомлявся у передбачений законом спосіб, через опублікування повідомлень у газеті «Урядовий кур`єр». Інтереси ОСОБА_6 захищав адвокат, як на досудовому слідстві так і в суді, що свідчить про те, що права обвинуваченого в ході досудового слідства, а також під час судового розгляду не були порушені.

Під час кримінального провадження використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Будь яких істотних порушень КПК України, під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не встановлено.

Зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судом враховується позиція Європейського суду з прав людини, відображені у п.175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Отже, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, вислухавши пояснення свідків, оцінивши вищезазначені дослідженні у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 мала місце, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому кримінальному правопорушенні знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 в межах висунутого обвинувачення за ч.1 ст.258-3 КК України: створення терористичної групи чи терористичної організації за кваліфікуючою ознакою: участь в терористичній організації.

Згідно з ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Згідно з ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У пункті 3 зазначеної постанови Пленуму ВСУ вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

При призначенні ОСОБА_6 певного виду та конкретної міри покарання в межах, встановленій у санкції та ч.1 ст.258-3 Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України віднесено до особливо тяжких злочинів, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого,.

ОСОБА_6 є уродженцем с.Великий Кут Арцизького району Одеської області, громадянин України, зареєстрований в Одеській області, тимчасово мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_6 покарання, суд враховує вимоги ч.2 ст.50 КК України, згідно із якою, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності ухилився та продовжує участь у злочинній діяльності терористичної організації «ЛНР», яка є маріонеткою країни терориста рф.

Внаслідок протиправних дій представників маріонеткового утворення, так званої ЛНР, державі Україна завдано непоправної шкоди, яка полягає як у майнових збитках так і шкоді життю та здоров`ю мільйонам громадян.

Враховуючи наведене, зважаючи на те, що ОСОБА_6 переховується від суду, з урахуванням тяжкості і обставин вчиненого кримінального правопорушення, відсутності обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, з рахуванням особи обвинуваченого та його поведінки, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання в межах максимальної межі санкції ч.1 ст. 258-3 ККУ, у вигляді позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна, оскільки більш м`якше покарання не буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових злочинів ним і іншими особами. В силу викладених обставин застосувати до нього дії ст.ст.69,75 КК України неможливо, оскільки на переконання суду виправлення обвинуваченого неможливе без реального відбуття покарання.

З приводу призначення додаткового покарання за ч.1 ст.258-3 КК України у вигляді конфіскації майна суд зазначає, що відповідно до ст.59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено, процесуальні витрати відсутні, речові докази до кримінального провадження не долучались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 65-67 КК України, ст.ст. 323, 366-368, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнативинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років із конфіскацією усього особистого майна.

Початок строку відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_6 рахувати з дня його затримання та приведення вироку до виконання.

Накласти арешт на усе майно, що належить ОСОБА_6 у чому би воно не виражалося, з метою забезпечення вироку в частині конфіскації майна.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м.Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст.138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції, з дотриманням правил, передбачених ст.399 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_11

Суддя ОСОБА_12

Суддя ОСОБА_13

02.10.2023