Номер провадження:1-в/521/902/23
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2023 року м.Одеса
Малиновський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Одеса клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,
До Малиновського районного суду м.Одеси надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, на обґрунтування якого зазначено, що під час відбування покарання своєю сумлінною поведінкою засуджений довів, що він став на шлях виправлення і до нього може бути застосовані вимоги ст.82 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні, просив врахувати, що він має заохочення.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, вважаючи, що засуджений не довів своє виправлення, характеризується посередньо, крім заохочень має 1 діюче стягнення, не працевлаштований.
Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що дане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчила успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вимог адміністрації установи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні засуджених.
Вимогами ч.2 ст.67, ч.2 ст.103 КВК України передбачено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 2, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення (ч.3 ст.82 КК України). Суди під час судового засідання повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потреби в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії, слід зазначити, що висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і становлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Під час розгляду клопотання судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, а саме:
1. 14.06.2011 року за ч.3 ст.185, ст.75, ст.76 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
2. 30.01.2015 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.260, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 26.12.2016 року по кінцю строку покарання;
3. 16.03.2020 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу 850 грн.;
4. 18.05.2020 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;
5. 26.06.2020 року за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі;
6. 11.11.2020 року за ч.3 ст.185, ч.ч.1,4 ст.70, ст.126-1, ч.5 ст.72 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.
З характеристики засудженого встановлено, що ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 11.11.2020 року.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу. Не дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Намагається дбайливо ставитися до майна установи і предметів, якими користується при виконання дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. До виконання законних вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається не допускати порушень вимог пожежної безпеки. Участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі приймає активну участь у проведенні релігійних свят в храмі установи. На профілактичному обліку не перебуває. Заходи реалізації індивідуальної програми виконані частково через те, що засуджений не завжди налаштований приймати участь. Небажання засудженого приймати в них участь.
Родинні стосунки та соціально корисні зв`язки підтримує з цивільною дружиною: ОСОБА_5 , з тіткою: ОСОБА_6 , з матір`ю: ОСОБА_7 та батьком: ОСОБА_8 . За вироком суду провину не визнав. Має 3 заохочення та 1 стягнення.
Крім того, комісія установи (витяг з протоколу №23 від 14.12.2022 року) вирішила не направляти матеріали до райсуду з приводу заміни невідбутої частини покарання більш м`яким стосовно засудженого ОСОБА_4 , який не став на шлях виправлення.
Відповідно до вимог ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Так, згідно до частини 1 та 2 ст.50 КК України, покарання, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом об меженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. А також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Тобто мета покарання це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Застосовуючи покарання , суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілого, його близьких та суспільства в цілому.
Єдиною і достатньою підставою заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 п.13 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що матеріали про умовно-дострокове звільнення, повинні містити характеристику, що відображає процес виправлення засудженого та стосується всього періоду відбування ним покарання, дані про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.
Зазначені у характеристиці якості засудженого можуть свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженого, проте не дає підстави вважати, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
За змістом ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом, а не обов`язком суду, і повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.
Також, суд зазначає, що до ОСОБА_4 , який раніше був неодноразово засуджений, в місцях позбавлення волі застосовувалися дисциплінарні стягнення та лише незадовго до настання часу, який безпосередньо передує заміни невідбутої частини покарання на більш м`яке прослідковуються позитивні зміни у поведінці ОСОБА_4 . Висновки про виправлення особи слід робити не лише за період, який безпосередньо передує моменту заміни невідбутої частини покарання на більш м`яке, а за весь час відбування покарання або принаймні впродовж значної частини цього строку.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку про те, що на даний час поведінка засудженого ОСОБА_4 не свідчить про стабільний процес виправлення та перевиховання та що він довів своє виправлення, а тому підстав для задоволення клопотання не має.
Керуючись ст. ст. 50, 82 КК України, ст. ст. 537,539,376 КПК України, суд-
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси протягом семи діб з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1