Справа № 369/9999/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/1627/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю:

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2023 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 15 лютого 2024 року включно, та залишено як альтернативу даному запобіжному заходу заставу у розмірі 45 (сорока п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 120 780 (сто двадцять тисяч сімсот вісімдесят) гривень, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з ухвалою суду, в провадженні Києво - Святошинського районного суду Київської областіперебуває кримінальне провадження за № 0002595 від 19.08.2022 щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2023 року ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 15 лютого 2024 року включно, та залишено як альтернативу даному запобіжному заходу заставу у розмірі 45 (сорока п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 120 780 (сто двадцять тисяч сімсот вісімдесят) гривень.

Своє рішення суд мотивував тим, що з огляду на обставини вчиненого кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, який не має на території України офіційного місця роботи, в попередніх судових засіданнях зазначав, що неофіційно працював вантажником, не має утриманців, до затримання проживав в орендованому житлі в Київській області, а також вид та розмір покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, існує необхідність запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від суду та існує ризик впливу обвинуваченого на свідків, допит яких ще не завершено, з огляду на стадію розгляду справи.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник в апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_7 та обрати йому більш м`який запобіжний захід - домашній арешт в нічний час доби.

У випадку відмови суду в обранні його підзахисному більш м`якого запобіжного заходу, захисник просить розглянути питання про зменшення розміру застави, а саме до мінімального розміру, за даний вид злочину, передбаченого ст.182 КПК України - 20 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб.

В обґрунтуванні вказує, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та невмотивованою. Судом в мотивувальній частині ухвали лише формально зазначено про існування ризиків, які фактично не існують.

Захисник звертає увагу, що його підзахисний перебуває під вартою більш ніж рік і чотири місяці.

Апелянт також зазначає, що висновки прокурора та суду про можливість переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та/або суду є безпідставними. Судом лише враховано суворість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та не враховано відсутність судимостей у ОСОБА_7 , наявність житла для проживання у помешканні рідної тітки за адресою: АДРЕСА_1 , сталість соціальних зв`язків, відсутність можливості виїхати за межі України, наявність роботи до моменту затримання.

Також захисник вважає, що обвинувачений не може вплинути на одного недопитаного свідка по матеріалах кримінального провадження, оскільки навіть суд та правоохоронні органи за дорученням суду не можуть встановити його місцезнаходження.

Зважаючи на докази надані суду, існують великі сумніви в обґрунтованості підозри.

Захисник вважає, що застосування судом застави є формальним виконанням практики Європейського суду з прав людини, оскільки її розмір є необґрунтованим та взагалі непід`ємним для обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 належним чином повідомлявся про дату та час судового засідання, клопотань про його участь у судовому засіданні до суду не надійшло. Захисником також не було заявлено клопотання про участь обвинуваченого у апеляційному розгляді.

Прокурор належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, однак до суду апеляційної інстанції не з`явився, клопотань про відкладення апеляційного розгляду не подав.

За таких обставин, у відповідності до вимог ч.4 ст.4221 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності обвинуваченого та прокурора.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Правовими приписами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано.

Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , як того вимагає закон, суд встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує прокурор, підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Так, вирішуючи питання за клопотанням прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував конкретні обставини кримінального правопорушення, що має досить високий ступінь суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, до затримання проживав в орендованому житлі в хостелі у Київській області, є громадянином іноземної держави - Російської Федерації, а тому, з метою запобігти спробам переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на свідків, допит яких ще не завершено з огляду на стадію кримінального провадження, суд дійшов висновку, що на даному етапі відсутні підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, зможуть забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу та при продовженні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 не зменшились.

Таким чином, доводи захисника про те, що прокурором не доведена наявність ризиків під час розгляду клопотання судом першої інстанції є необґрунтованими.

Щодо доводів апеляційної скарги щодо необґрунтованості підозри, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

На даний час судом першої інстанції розглядається кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 . Пред`явлене йому обвинувачення обґрунтоване викладеними в обвинувальному акті фактами та інформацією, які у своїй сукупності здатні переконати пересічного об`єктивного спостерігача у тому, що обвинувачений може бути причетний до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а питання щодо доведення або не доведення винуватості у їх вчиненні не може бути предметом дослідження суду апеляційної інстанції, зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного розгляду з перегляду конкретного судового рішення. Не вправі давати таку оцінку доказам і суд першої інстанції, оскільки це виходить за межі його повноважень під час судового розгляду, в ході якого докази досліджуються, а оцінка їм може бути надана в нарадчій кімнаті під час прийняття рішення за наслідками розгляду кримінального провадження по суті.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду щодо необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 . Таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_7 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Приписи ч. 4 ст. 182 КПК України визначають, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про надмірну суму застави, то колегія суддів, вважає їх безпідставними, з урахуванням характеру та обставин інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, та інших обставин, що мають значення, у даному випадку, а тому на переконання колегії суддів, залишений судом першої інстанції, як альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 45 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, буде цілком достатнім для виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а перспектива втрати такого грошового забезпечення у випадку порушення ним встановлених обов`язків послужить достатнім стримуючим фактором, що виключає з його сторони будь-яке бажання переховуватися від суду або продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується або вчинити інші протиправні дії.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 401, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2023 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 15 лютого 2024 року включно, та залишено як альтернативу даному запобіжному заходу заставу у розмірі 45 (сорока п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 120 780 (сто двадцять тисяч сімсот вісімдесят) гривень - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: