ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/2103/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2023 р.

Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

провівши підготовче судове засідання в залі суду у м. Києві у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0002720 від 16.07.2023 р. за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 14.03.2017 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, відбув покарання повністю,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

сторони судового провадження та інші учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

встановив:

Обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_3 надійшов 29 листопада 2023 року з Дарницької окружної прокуратури міста Києва до Дарницького районного суду м. Києва.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні, вважаючи що обвинувальний акт вимогам кримінального процесуального законодавства відповідає, просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні.

Потерпілий підтримав думку прокурора.

Обвинувачений не заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, клопотання захисника, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 цього Кодексу.

Як вбачається з тексту обвинувального акту, органами досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Водночас, у формулюванні обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, зазначено, що ОСОБА_3 «…підійшов до багажного відділення автомобіля марки ВАЗ-2105 д.н.з. НОМЕР_1 та шляхом натискання на кнопку багажника відчинив та проник в середину звідки таємно викрав...».

З викладу фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_3 , кримінального правопорушення вбачається, що останній можливо вчинив таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_5 шляхом проникнення до салону автомобіля.

Разом з цим, у постанові Верховного суду Касаційного кримінального суду (справа №653/3/18 провадження № 51-5932 км 19 від 17 березня 2020 року) сформульовано правовий висновок, згідно з яким: салони та/або багажні відділення автомобілів, можуть бути віднесені за своїми ознаками до поняття «сховище», виходячи з їх конструктивних особливостей, наявності пристосувань чи засобів охорони, у тому числі технічних, які об`єктивно перешкоджають вільному доступу сторонніх осіб, а також інших ознак, які дозволяють ідентифікувати вказані місця як такі, що мають, окрім іншого, призначення для постійного або тимчасового зберігання майна (тобто є сховищем).

При цьому в кожному конкретному кримінальному провадженні, де пред`явлено обвинувачення за викрадення майна з автомобіля, яке включає кваліфікуючу ознаку «проникнення у сховище» (ч. 3 ст. 185 КК України), належить встановити об`єктивні обставини, які дозволяють ідентифікувати відповідний автомобіль як «сховище». Ці обставини, з огляду на положення ст. 91-94 КПК України, підлягають обов`язковому доказуванню, а зібрані та надані суду докази - відповідній оцінці.

Отже, за наведених підстав, виклад фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_3 не відповідає правовій кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, адже у діях останнього вбачається кваліфікуюча ознака, а саме проникнення у сховище, про що також вказано у формулюванні висунутого ОСОБА_3 обвинувачення.

Наведені вище порушення вимог кримінального процесуального закону позбавляють суд можливості призначити судовий розгляд за наданим суду обвинувальним актом, оскільки є суттєвими і не можуть бути усунені під час судового розгляду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а тому, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України повертає його прокурору.

Враховуючи прийняття рішення щодо повернення обвинувального акту прокурору, суд вважає за неможливе розгляд клопотання захисника про направлення кримінального провадження до Дніпровського районного суду міста Києва для вирішення питання про об`єднання з іншим кримінальним провадженням.

Керуючись статтями 291, 314-316 КПК України, суд

постановив:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0003500 від 09.09.2023 р. за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за ч. 4 ст. 185 КК України - повернути прокурору.

Ухвала суду може бути оскаржена через Дарницький районний суд м. Києва до Київського Апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1