Провадження № 1-кс/161/5487/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 19 жовтня 2023 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про арешт майна підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: - грошові кошти в сумі 192 700 (сто дев`яносто дві тисячі сімсот) гривень (що знаходилися в сейфі №2); - грошові кошти в сумі 1 950 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят) гривень (що знаходилися в сейфі №1); - грошові кошти в сумі 40 600 (сорок тисяч шістсот) Євро (що знаходилися в сейфі №1 в зіп-пакеті); - грошові кошти в сумі 132 067 (сто тридцять дві тисячі шістдесят сім) доларів США (що знаходилися в сейфі №1 в зіп-пакеті), з метою забезпечення конфіскації майна.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчими СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000803 від 23.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 332, ч. 1 ст. 209 КК України.

02 серпня 2023 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого, серед інших речей та предметів, виявлено та вилучено: - грошові кошти в сумі 192 700 (сто дев`яносто дві тисячі сімсот) гривень (що знаходилися в сейфі №2); - грошові кошти в сумі 1 950 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят) гривень (що знаходилися в сейфі №1); - грошові кошти в сумі 40 600 (сорок тисяч шістсот) Євро (що знаходилися в сейфі №1 в зіп-пакеті); - грошові кошти в сумі 132 067 (сто тридцять дві тисячі шістдесят сім) доларів США (що знаходилися в сейфі №1 в зіп-пакеті).

05 серпня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

В подальшому, 19.09.2023 ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 358 КК України.

Санкцією ч. 1 ст. 209 КК України передбачено безальтернативне додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України, а санкція ч. 1 ст. 209 КК України передбачає застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна, у разі визнання особи винною у вчинені вказаного злочину, тому, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а також його збереження, звернулися до суду з клопотанням про арешт майна.

Прокурор Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 та слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , кожен зокрема, в судовому засіданні клопотання підтримали з підстав наведених у ньому, просили його задовольнити, оскільки вказані грошові кошти належать підозрюваному ОСОБА_5 , так як він фактично проживає за адресою, де вони були вилучені, та здобуті злочинним шляхом.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 , кожен зокрема, в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні клопотаня, оскільки вони підозрюваному не належать. Крім цього, вказали, що питання про накладення арешту на вилучені грошові кошти з метою забезпечення їх конфіскації як виду покарання вже вирішувалося і в задоволенні такого клопотання ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.09.2023відмовлено, яку ухвалою Волинського апеляційного суду від 16.10.2023 залишено без змін. Крім того, вказали, що повторне зверненя із клопотанням про арешт майна мають ознаки зловживання стороною обвинувачення своїми процесуальними правами. Також, долучив до матеріалів клопотання документи на підтвердження належності вилучених грошових коштів саме ОСОБА_8 .

Заслухавши думку учасників, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, згідно з ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частина 1 ст. 170 КПК України передбачає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Так, слідчим суддею в судовому засіданні встановлено, що слідчими СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000803 від 23.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 332 КК України. Процесуальне керівництво досудового розслідування даного кримінального провадження здійснює група прокурорів Луцької окружної прокуратури.

05 серпня 2023 року ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

В подальшому, 19.09.2023 ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри, а саме у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 358 КК України.

В межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.07.2023 надано дозвіл на проведення обшуку у приміщенні житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами проведення обшуку, серед іншого, вилучено грошові кошти в сумі 192 700 (сто дев`яносто дві тисячі сімсот) гривень, грошові кошти в сумі 1 950 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят) гривень, грошові кошти в сумі 40 600 (сорок тисяч шістсот) Євро, грошові кошти в сумі 132 067 (сто тридцять дві тисячі шістдесят сім) доларів США.

Після чого, ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.08.2023 (справа №161/13214/23, провадження №1-кс/161/4100/23) на вилучені грошові кошти накладено арешт.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.10.2023 (справа №161/14516/23, провадження №1-кс/161/4486/23) арешт, накладений на вищевказані грошові кошти, скасовано.

В свою чергу, 20.09.2023 старший слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_12 звернулася із клопотанням про арешт майна підозрюваного ОСОБА_5 , в тому числі грошових коштів, які є предметом данного клопотання, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України.

Натомість, ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.09.2023 (справа №161/16154/23, провадження №1-кс/161/4989/23) вказане вище клопотання задоволено частково, а саме накладено арешт на рухоме та нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_5 , а в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 192 700 (сто дев`яносто дві тисячі сімсот) гривень; грошові кошти в сумі 1 950 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят) гривень; грошові кошти в сумі 40 600 (сорок тисяч шістсот) Євро; грошові кошти в сумі 132 067 (сто тридцять дві тисячі шістдесят сім) доларів США відмовлено.

Приймаючи зазначене процесуальне рішення про відмову у накладенні арешту на грошові кошти слідчий суддя виходив з того, що слідчим та прокурором, на яких покладено обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, не надано жодних доказів належності вилучених грошових коштів ОСОБА_5 , не доведено правових підстав для накладення арешту на ці грошові кошти та зв`язку між грошовими коштами та їх належністю ОСОБА_5 , що є обов`язковою умовою для накладення аршту на підставі п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

В подальшому, ухвалою Волинського апеляційного суду від 16.10.2023 (справа №161/16154/23, провадження №11-сс/802/475/23), яка набрала законної сили негайно з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.09.2023 без змін.

Таким чином, з огляду на положення ч. 2 ст. 532 КПК України відповідно до яких у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, ухвала слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.09.2023 набрала законної сили 16.10.2023.

Отже, питання про накладення арешту на грошові кошти в сумі 192 700 (сто дев`яносто дві тисячі сімсот) гривень; грошові кошти в сумі 1 950 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят) гривень; грошові кошти в сумі 40 600 (сорок тисяч шістсот) Євро; грошові кошти в сумі 132 067 (сто тридцять дві тисячі шістдесят сім) доларів США, з метою забезпечення конфіскації майна, вже вирішувалося і переглядалося в апеляційному порядку, а відповідна ухвала набрала законної сили.

Надалі, слідчий за погодженням з прокурором 18.10.2023 повторно звернувся із клопотанням про накладення арешту на вказані грошові кошти, з метою забезпечення конфіскації майна.

Разом із тим, зі змісту клопотання вбачається, що жодних нових обставин та підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, у клопотанні не вказано та не підтверджено жодними доказами. Жодних нових обставин для накладення арешту на грошові кошти і безпосередньо в судовому засіданні ні слідчим, ні прокурором не наведено.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу на положення ст. 533 КПК України, відповідно до яких вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Серед основних засад судочинства, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, є «обов`язковість судового рішення».

Наряду з викладеним, відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Вказане вище, також дублюється і у ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус судів».

Таким чином, повторно подаючи до слідчого судді клопотання, за результатами розгляду якого існує рішення слідчого судді, підтверджене позицією колегії суддів вищої інстанції, стороною обвинувачення порушується принцип остаточності судового рішення, що за своєю правовою природою є неприпустимим.

Крім того, надаючи оцінку по суті доводам клопотання, слідчим суддею встановлено, що слідчим та прокурором не надано жодних доказів належності грошових коштів ОСОБА_5 та, як наслідок, не доведено правових підстав для накладення арешту на грошові кошти в сумі 192 700 (сто дев`яносто дві тисячі сімсот) гривень; грошові кошти в сумі 1 950 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят) гривень; грошові кошти в сумі 40 600 (сорок тисяч шістсот) Євро; грошові кошти в сумі 132 067 (сто тридцять дві тисячі шістдесят сім) доларів США, тобто не надано обґрунтованих та переконливих доказів, які б давали підстави вважати, що до вказаних грошових коштів може бути застосована конфіскації майна, як вид покарання, в межах кримінального провадження №0000803.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що однією із загальних засад кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Таким чином, враховуючи викладене, а також те, що однією із засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, зважаючи, що сторона обвинувачення не представила слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, не довела наявності зв`язку між грошовими коштами, щодо яких ініційовано питання про накладення арешту, та їх належністю підозрюваному ОСОБА_5 , з огляду на принцип диспозитивності, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що підстави для задоволення клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про арешт майна підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про накладення арешту на грошові кошти в сумі 192 700 (сто дев`яносто дві тисячі сімсот) гривень; грошові кошти в сумі 1 950 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят) гривень; грошові кошти в сумі 40 600 (сорок тисяч шістсот) Євро; грошові кошти в сумі 132 067 (сто тридцять дві тисячі шістдесят сім) доларів США відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1