Дата документу 31.08.2023 Справа № 333/990/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/990/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/994/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, який має середню освіту, не працює, неодружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

08 червня 2019 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст. 119 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки, звільнений 08 серпня 2019 року із Запорізького слідчого ізолятора за відбуттям строку покарання;

30 березня 2021 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185, 75,76 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком 3 роки. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2022 року іспитовий строк скасовано і направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції,

обвинуваченого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 10 квітня 2023 року, яким визнано ОСОБА_6 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання за:

- ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- ч.3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

На підставі ч.1 ст.71 КК України остаточно призначено ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків шляхом приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2021 року у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці.

Строк відбування обвинуваченим ОСОБА_6 покарання ухвалено обчислювати з 18 вересня 2022 року.

Зараховано ОСОБА_6 у строк відбуття покарання перебування його під вартою в період з 15 вересня 2019 року по 04 листопада 2020 року включно.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати за залучення експерта в сумі 1784 грн 80 коп.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих кримінальних правопорушень проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку на шлях виправлення та перевиховання не став та знову скоїв аналогічне кримінальне правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 03 січня 2022 року о 15 год. 50 хвилин, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються ніким не помічені, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , побачив у дворі цього будинку транспортний засіб марки «ВАЗ» моделі «2106» у кузові коричневого кольору із державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який знаходиться у користуванні ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , підійшов до зазначеного транспортного засобу та за допомогою фізичної сили рук, відкрив капот автомобіля, перерізав дроти, що з`єднують акумулятор та намагався викрасти автомобільну акумуляторну батарею марки «Fiamm Titanium PRO L2 60P 60F» у корпусі сірого кольору, вартість якої становить 1770 грн 56 коп., що належить потерпілій ОСОБА_9 . Однак дії ОСОБА_6 , були помічені потерпілою ОСОБА_9 , внаслідок чого ОСОБА_6 був змушений припинити свої протиправні дії. Таким чином, ОСОБА_6 не виконав всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України - як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена повторно.

Крім того, ОСОБА_6 07 лютого 2022 року в нічний час доби, точний час не вдалося встановити, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються ніким не поміченими, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 підійшов до другого під`їзду зазначеного будинку, де шляхом підбору ключа відімкнув навісний замок, відчинив металеві двері та проник до підвалу, приміщення якого потерпілий ОСОБА_10 використовує для зберігання матеріальних цінностей, звідки викрав велосипед марки «GT» моделі «Aggressor 3.0 (2011)», у корпусі біло-жовтого кольору, вартість якого становить 1652 грн 61 коп., що належить потерпілому ОСОБА_10 .

Після чого ОСОБА_6 разом з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на зазначену суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.3 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржуваний вирок суду в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону в цілому дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини справи і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється, тому, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду в цій частині колегією суддів не переглядається.

Переглядаючи вирок суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до вимог п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України - у межах, встановлених санкціями статей Особливої частини КК України, які передбачають відповідальність за вчиненні ним кримінальні правопорушення. При цьому суд врахував характер і ступінь тяжкості цих правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше судимий, злочини вчинив під час іспитового строку, визначеного вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2021 року. Обставин, що пом`якшують покарання, або обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання, передбаченого санкціями статей обвинувачення - у виді позбавлення волі майже на мінімальний строк.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України та належним чином вмотивував свої висновки.

Також, суд першої інстанції зарахував ОСОБА_6 у строк відбуття покарання перебування його під вартою по іншій справі в період з 15 вересня 2019 року по 04 листопада 2020 року включно, що ніким не оспорюється.

За оскаржуваним вироком, строк відбування ОСОБА_6 покарання обчислюється з 18 вересня 2022 року (з моменту приведення попереднього вироку суду до виконання), що також ніким не оспорюється.

Як убачається з матеріалів провадження та з оскаржуваного вироку, ОСОБА_6 вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення 03 січня 2022 року та07 лютого 2022 року, тобто після того як Закон 838-VIII від 26 листопада 2015 року втратив свою чинність.

Тому жодних підстав для застосування положень ч.5 ст.72 КК України в її попередній редакції в цьому випадку немає.

Так, статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до положень ч.2 ст.4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Положення ч.5 ст.72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч.1 ст.72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч.2 ст.4 КК України.

Згідно з вимогами ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, яким передбачено зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що в розумінні ч.1 ст.5 КК України, є зворотною дією закону, який «іншим чином поліпшує становище особи».

У тому разі, коли особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню також підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII, однак в такому випадку це вже буде прямою дією закону в часі.

Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як зворотної, так і прямої дії кримінального закону в часі.

Частина 2 статті 5 КК України визначає, що Закон про кримінальну відповідальність, який встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Оскільки ОСОБА_6 вчинив злочини після 20 червня 2017 року, то до нього положення Закону № 838-VIII не застосовуються, а думка обвинуваченого про протилежне є помилковою.

Враховуючи вищевикладене, переглядаючи вирок суду в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів не убачає підстав для його зміни чи скасування, відповідно - і до задоволення поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.404-405,407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 10 квітня 2023 року, яким визнано ОСОБА_6 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4