Провадження № 1-кс/643/1350/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 вивчивши клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003671 від 21.10.2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

23.10.2023 року до Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_2 в якому прокурор просить накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 21.10.2023 в період часу з 23:08 год. по 23:47 год. старшим слідчим СВ Харківського РУП № 2 ГУ НП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_3 під час огляду місця події у транспортному засобі Mercedes-Bebz GLK 220 CDI білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , припаркований за адресою: м. Харків вул. Гвардійців Широнінців, 72-А ( навпроти 1 під`їзду) а саме: предмет схожий на відмичку з пластикою ручкою жовто-чорного кольору та металевою частиною; посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 ; транспортний засіб Mercedes-Bebz GLK 220 CDI білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 та ключі від нього.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання з додатками, приходить до висновку про необхідність повернути клопотання прокурору, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

На теперішній час в клопотанні сторони обвинувачення не зазначено фактичних даних щодо адреси фізичної особи, засобів зв`язку яка є власником вказаного майна, що позбавляє суд можливості виконати вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, - судового виклику власників майна для розгляду даного клопотання.

До клопотання не долучено процесуальні рішення, якими підтверджуються повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду по справі №754/7061/15 (провадження №51-4584кмо18) викладено правовий висновок, за змістом статей 36, 37, 110 КПК України рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинно прийматись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень.

Однак, до матеріалів, які обґрунтовують клопотання, не долучено копію постанови про призначення групи (визначення) прокурора (групи прокурорів).

Крім того, до клопотання надано копії постанови про внесення змін до групи слідчих, створеної для проведення досудового розслідування та постанови про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів в яких відсутні дати прийняття постанов.

Вказані недоліки клопотання перешкоджають постановленню законного і обґрунтованого судового рішення.

Відповідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його слідчому та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Зазначені висновки суду співпадають з положеннями статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень прав і свобод, гарантованих цією Конвенцією.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що у рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «Узан та інші проти Туреччини» (заяви № 19620/05, 41487/05, 17613/08 та 19316/08) ЄСПЛ зазначив, що судове провадження, яке стосується права на повагу до майна, повинне надавати зацікавленій особі можливість пояснити її справу компетентним органам влади з метою ефективного оскарження заходів, а обмеження прав, викладених у статті 1 Протоколу № 1, не можуть бути обґрунтовані за відсутності змагального судового розгляду, який відповідає принципу рівності сторін.

Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.

З урахуванням викладеного, дане клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 170 - 173 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003671 від 21.10.2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України- повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали прокурором для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1