УХВАЛА

Іменем України

16листопада 2023 року

м. Київ

справа № 686/8775/22

провадження № 51 - 6036 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2023 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 14 серпня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 0000675 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Путивль Сумської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:

За вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2023 року ОСОБА_5 визнано винуватим у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 червня 2021 року, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 8 місяців. Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

За обставин, детально наведених у вироку місцевого суду 04 квітня 2022 року, приблизно о 10:15 год., ОСОБА_5 перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_2 , повторно, таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_6 рюкзак сірого кольору, в якому знаходилися грошові кошти, речі та документи потерпілого. Після чого заховав викрадене майно до свого рюкзака, чорного кольору та покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми протиправними діями завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 1532 грн.

Хмельницький апеляційний суд ухвалою від 14 серпня 2023 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишив без задоволення, а вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2023 року - без змін.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга захисника ОСОБА_4 , в якій він порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень та закриття кримінального провадження.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Не погоджуючись з наданою судами оцінкою доказам, захисник вказує на невідповідність висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження.

Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, зазначає, що:

? ОСОБА_5 крадіжки чужого майна не вчиняв, належне потерпілому майно знайшов та мав намір віднести до відділу поліції;

? у діях ОСОБА_5 відсутній умисел на таємне викрадення майна;

? викрадення паспорту громадянина України є самостійним кримінальним правопорушенням та не охоплюється складом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України;

? відсутні будь-які докази, що підтверджують винуватість обвинуваченого у інкримінованому кримінальному правопорушенні;

? потерпілому моральна або матеріальна шкода не завдана та останній будь яких претензій не має;

? працівники поліції, допитані в якості свідків, є зацікавленими особами;

? свідок ОСОБА_7 безпідставно не був доставлений та не допитаний в судовому засіданні;

? вирок місцевого суду є невмотивованим та не ґрунтується на досліджених доказах;

? суди першої та апеляційної інстанції були упередженими під час дослідження доказів.

?Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Так, згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Доводи, викладені в касаційній скарзі захисника, якими він обґрунтовує заявлені вимоги, аналогічні доводам апеляційної скарги сторони захисту, яким апеляційний суд дав належну оцінку під час апеляційного розгляду.

Так, в постановленій за наслідками апеляційного розгляду ухвалі, суд апеляційної інстанції, зазначив, що суд першої інстанції, мотивуючи висновок про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, послався на докази, які зібрані у встановленому законом порядку, досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст. 94 КПК України.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що в судовому засіданні безпосередньо у встановленому законом порядку суд першої інстанції допитав обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зміст показань яких детально викладений у вироку.

Крім того, суди встановили, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується іншими дослідженими в ході судового розгляду доказами, зокрема, даними протоколу огляду місця події від 04 квітня 2022 року, згідно якого було оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення: неподалік будинку № 14/4а по вул. Зарічанській у м. Хмельницькому; даними протоколів пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 04 квітня 2022 року та даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04 квітня 2022 року, відповідно до яких свідок ОСОБА_10 впізнав та вказав на зображення рюкзака та куртки, які належать потерпілому ОСОБА_6 , які в його присутності були виявлені та вилучені у ОСОБА_5 ; даними протоколів пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 04 квітня 2022 року та даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04 квітня 2022 року, відповідно до яких свідок ОСОБА_11 впізнав та вказав на зображення рюкзака та куртки, які належать потерпілому ОСОБА_6 , які в його присутності були виявлені та вилучені у ОСОБА_5 ; даними протоколів пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 04 квітня 2022 року, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_6 впізнав належні йому рюкзак та куртку, які вилучені у ОСОБА_5 ; даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 від 18 квітня 2022 року; даними протоколів огляду дисків від 04 та 16 квітня 2022 року на яких містяться відеозаписи камер спостереження магазину «BULKA», що знаходиться на вул. Зарічанській, 16 у м. Хмельницькому та магазину ТОВ «Зелена миля», що знаходиться по вул. Зарічанській, 14/5 у м. Хмельницькому, якими зафіксовано перебування на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , як безпосередньо на місці події, так і пізніше неподалік від місця вчинення кримінального правопорушення; висновками експертів № СЕ-19/123-22/2979-ТВ від 11 квітня 2022 року та № СЕ-19/123-22/3021-ТВ від 13 квітня 2022 року.

Переглянувши вирок суду першої інстанції за апеляційною скаргою обвинуваченого у постановленій за наслідками апеляційного розгляду ухвалі, суд апеляційної інстанції погодився із рішенням місцевого суду та обґрунтовано зазначив, що висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які детально наведені у вироку та відповідають фактичним обставинам справи, зібрані у встановленому законом порядку, досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст. 94 КПК України.

Так, допитаний у суді першої та апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та при цьому не заперечував, що 04 квітня 2022 року приблизно о 10:15 год. неподалік будинку № 14/4а по вул. Зарічанській у м. Хмельницькому, на дереві висіли рюкзак сірого кольору та куртка зеленого кольору з речами і документами потерпілого, які він забрав, вирішивши, що ці речі загублені, хотів віднести речі в поліцію.

Разом з тим, суди позицію обвинуваченого ОСОБА_5 про невизнання винуватості оцінили критично, розцінивши її як намір уникнути відповідальності за фактично вчинене та як спосіб захисту, зазначивши при цьому, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, безпосередньо досліджених у судовому засіданні.

При цьому, суд апеляційної інстанції слушно зауважив, що показання обвинуваченого ОСОБА_5 спростовуються іншими дослідженими місцевим судом доказами, зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив суду, що працює двірником, 04 квітня 2022 року, приблизно о 10 год., він біля будинку АДРЕСА_2 мав здійснювати прибирання, повісив на гілля дерева свій рюкзак і куртку та відлучився на декілька хвилин до будинку №14/4а за інструментом, коли він повернувся, то його рюкзак з особистими речами та куртка зникли, він одразу звернувся в поліцію. Показання потерпілого підтверджуються слідчим експериментом за його участю;

- показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які надали суду першої інстанції показання з приводу того, що 04 квітня 2022 року в обідню пору, під час патрулювання на дитячому майданчику в дворі будинку АДРЕСА_3 , вони виявили ОСОБА_5 , у якого не було особистих документів, при цьому, в рюкзаку ОСОБА_5 знаходився інший рюкзак, з якого випали документи на ім`я ОСОБА_6 . Спочатку обвинувачений став пояснювати, що це документи його знайомого, коли йому запропонували зателефонувати до цього знайомого, ОСОБА_5 став нервувати та пояснювати, що він цей рюкзак знайшов. Після з`ясування, що надійшла заява від ОСОБА_6 про викрадення його особистих речей, ОСОБА_5 став заявляти, що направлявся в поліцію, щоб видати знайдені речі потерпілого, однак логічно пояснити де знайшов такі речі і чому опинився в районі Гречан, де не має відділку поліції не зміг;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який пояснив суду, що 04 квітня 2022 року в обідню пору, він та ОСОБА_12 зустріли знайомого ОСОБА_5 неподалік парку ім. Чекмана у м. Хмельницькому, після чого зайшли в один із дворів будинку по АДРЕСА_4 , де до них підійшли працівники патрульної поліції та здійснили перевірку документів та огляд особистих речей. При цьому він бачив і чув, що в рюкзаку обвинуваченого ОСОБА_5 працівники поліції виявили інший рюкзак з документами на ім`я іншої особи. Після того, як працівники патрульної поліції з`ясували, що є заява від потерпілого про крадіжку, їх забрали у відділ поліції.

Показання свідків також підтверджуються доданим до протоколу затримання ОСОБА_5 від 04 квітня 2022 року відеозаписом, долученим на DVD-R диску, де вказані працівники патрульної поліції зазначили причину перевірки документів та затримання ОСОБА_5 , пояснення ОСОБА_5 з приводу наявності у нього чужих речей, при цьому був присутній ОСОБА_5 , не спростовував їх повідомлення, не міг пояснити чому не зателефонував у поліцію, а забрав чужі речі, також ОСОБА_5 показав, що хотів віднести до поліції, потім казав, що шукав у наявних документах потерпілого його адресу, щоб повернути речі власнику.

Даючи правову оцінку діям ОСОБА_5 згідно інкримінованого обвинувачення, суд першої інстанції врахував усі досліджені докази в сукупності та встановлені конкретні обставини справи, у тому числі: час, як то денна пора та громадське місце події; поведінку обвинуваченого, який після заволодіння речами потерпілого, в яких виявив особисті документи ОСОБА_6 та грошові кошти, тривалий час зберігати їх при собі до моменту виявлення у нього таких речей працівниками поліції, дійшов до переконання про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні таємного викрадення чужого майна.

Разом з тим, погоджуючись із вироком місцевого суду, суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що доводи ОСОБА_5 з приводу того, що він не вчиняв крадіжки чужого майна, а лише знайшов це майно, яке мав намір віднести до відділу поліції, суперечать фактичним обставинам справи.

При цьому, апеляційний суд урахував те, що ОСОБА_5 не зміг логічно пояснити суду, чому після заволодіння речами потерпілого в яких знаходились особисті документи останнього та грошові кошти, перебуваючи по вул. Зарічанській, на якій розташоване управління поліції, не передав такі речі в поліцію, або хоча б не повідомив по телефону, а направився на вул. Курчатова у м. Хмельницькому, де жодного відділу поліції не має та утримував речі потерпілого поки у нього їх не виявили та не вилучили працівники патрульної поліції. Крім того, суд також зазначив, що його пояснення щодо такої не логічної поведінки, обумовленої нібито необхідністю терміново передати зайві кросівки невідомій особі, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Крім цього колегія суддів апеляційного суду зауважила, що потерпілий залишив свої речі без нагляду біля будинку на декілька хвилин, при цьому ОСОБА_5 , розуміючи, що поряд житловий будинок, навіть не намагався з`ясувати чиї то речі, сховавши рюкзак потерпілого та куртку до свого рюкзака, покинув місце вчинення злочину.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції дійшов слушного висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджують те, що його умисел був спрямований саме на викрадення чужого майна.

Щодо доводів касаційної скарги захисника, що працівники поліції, допитані в якості свідків, є зацікавленими особами, оскільки здійснювали затримання ОСОБА_5 .

Так, відповідно до ч. 1 ст. 65 КПК України, свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.

Частиною 2 ст. 65 КПК України вказано перелік осіб, які не можуть бути допитані як свідки.

Як убачається із оскаржуваних судових рішень, працівники поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були допитані у суді першої інстанції з приводу обставин затримання ОСОБА_5 .

При цьому ст. 65 КПК України не містить жодних заборон щодо допиту працівників поліції в якості свідків щодо з`ясування обставин вчинення ними певних процесуальних дій

З огляду на викладене, доводи захисника в цій частині також не є слушними.

Щодо доводів касаційної скарги захисника, що ?викрадення паспорту громадянина України є самостійним кримінальним правопорушенням та не охоплюється складом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України.

Так, ч. 3 ст. 357 КК України передбачена кримінальна відповідальність за незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом.

Водночас, суб`єктивна сторона злочину, визначеного ч. 3 ст. 357 КК України, передбачає наявність прямого умислу, спрямованого на викрадення паспорта або іншого важливого особистого документа. Якщо особа не мала такого умислу, а паспорт або інший важливий особистий документ виявилися у винного лише тому, що він викрав яке-небудь майно, в якому ці документи знаходилися (наприклад, гаманець із кишені власника), то все вчинене слід кваліфікувати як викрадення чужого майна громадян (відповідна стаття про злочини проти власності).

Як убачається із оскаржуваних судових рішень, ОСОБА_5 таємно викрав рюкзак із особистими речами потерпілого, при цьому судами встановлено, що умисел обвинуваченого був спрямований саме на таємне викрадення майна потерпілого, а не паспорта.

З огляду на викладене, дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України та окремої кваліфікації за ч. 3 ст. 357 КК України не потребують.

Щодо доводів захисника, що суди першої та апеляційної інстанції були упередженими під час дослідження доказів.

Право на розгляд справи безстороннім судом, встановленим законом, гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Однією із процесуальних гарантій цього права є забезпечення процедури відводу судді у ситуації, коли суддя має особистий інтерес щодо результату розгляду справи, конфлікт інтересів або іншим чином упереджений стосовно будь-якої особи, яка бере участь у справі.

У кримінальному процесуальному законодавстві України закріплено інститут відводу, самовідводу, який передбачає інструменти для усунення упередженого судді від здійснення судового розгляду кримінального провадження, сприяє підвищенню рівня довіри громадськості до суду та винесених ним рішень.

При цьому, Суд звертає увагу, що вказані доводи захисника є необґрунтованими, оскільки не містять посилань на конкретні факти упередженості суддів та не зазначено в чому це проявилося.

Крім того, з огляду на викладене сторона захисту не була позбавлена скористатися правом заявити відвід суддям.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

При цьому згідно ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Суд звертає увагу, що захисник у поданій касаційній скарзі не вказує на конкретні порушення місцевим судом вимог КПК України, з огляду на приписи ч. 6 ст. 22 КПК України, щодо неявки свідка ОСОБА_13 у судове засідання.

У зв`язку з чим доводи захисника щодо ?того, що свідок ОСОБА_7 безпідставно не був доставлений та не допитаний в судовому засіданні є безпідставними.

Решта доводів касаційної скарги захисника висновків судів першої та апеляційної інстанції також не спростовує та фактично зводиться до переоцінки доказів і встановлених по справі обставин, що в силу вимог статті 433 КПК України не може бути предметом оцінки суду касаційної інстанції.

Апеляційний суд, переглядаючи вирок врахував, що докази по справі були належним чином досліджені під час розгляду в суді першої інстанції, є належними та допустимими відповідно до вимог статей 84-86 КПК України, оцінені судом згідно із ст. 94 КПК України, та в своїй сукупності спростовують доводи захисника про не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції є вмотивованою та відповідає вимогам статей 370 та 419 КПК України.

В той же час, касаційна скарга захисника ОСОБА_4 не містить конкретного обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які перешкодили чи могли перешкодити судам першої та апеляційної інстанції ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення при розгляді кримінального провадження з огляду на положення ст. 412 КПК України, а відтак й необхідності скасування чи зміни судових рішень на підставах, передбачених ч.1 ст. 438 КПК України.

Оскільки з касаційної скарги захисника, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2023 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 14 серпня 2023 року стосовно ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3