Справа № 750/2318/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/738/23
Категорія - ч.4 ст. 185 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

обвинуваченої ОСОБА_6

її захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000469 від 10 лютого 2023 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 липня 2023 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з професійною технічною освітою, не працюючої, не одруженої, яка позбавлена батьківських прав щодо двох малолітніх дітей, 27 грудня 2022 року була засуджена Деснянським районним судом м. Чернігова від за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України, звільнена від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджена за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднане невідбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 грудня 2022 року та остаточно за сукупністю вироків визначене покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 955 грн. 92 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Питання про долю речових доказів було вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом ОСОБА_6 визнана винуватою, у тому, що 10 лютого 2023 року, близько 15 год. 08 хв., в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України, який неодноразово продовжувався, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи умисно, повторно, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, перебуваючи біля будівлі КП «Деснянське», що за адресою: вул. Академіка Павлова, буд. 13 у м. Чернігові таємно, шляхом вільного доступу, викрала з велопарковки велосипед марки «Pegasus», з 26 діаметром коліс сріблясто-синього кольору, номером рами НОМЕР_1 вартістю 6324 грн., що належав потерпілому ОСОБА_9 , чим завдала останньому матеріальну шкоду.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання змінити, зменшивши покарання.

Вказує на те, що у вироку зазначено, але не враховано при призначенні покарання, що ОСОБА_6 щиро розкаялась в скоєному злочині, жалкує про скоєне кримінальне правопорушення, надавала правдиві свідчення, з боку потерпілого відсутні матеріальні претензії, крім того, на утриманні її підзахисної перебуває двоє малолітніх дітей, обставини які б обтяжували покарання відсутні.

Вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання є занадто суворим та не справедливим по відношенню до її підзахисної.

Заслухавши доповідача, обвинувачену та її захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили призначити більш м`яке покарання ніж визначив суд першої інстанції, зважаючи на те, що обвинувачена визнала свою провину, має двох малолітніх дітей, при цьому матеріальні претензії у провадженні відсутні, прокурора, яка не погодилася з доводами сторони захисту, вказуючи на правила кримінального закону при призначенні покарання за сукупністю вироків, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, зібраним доказам, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому колегією суддів не перевіряються. Розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції відбувався за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Призначаючи покарання, суд має враховувати, що відповідно до правових позицій, викладених у ст. ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

У будь-якому разі призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного й відображають його посткримінальну поведінку як прояв ставлення до скоєного. Адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд у повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, кількість та вартість викраденого, фактичні обставини провадження, відсутність вимог з боку потерпілого щодо призначення суворого покарання та матеріальних претензій, особу обвинуваченої, її вік, сімейний стан, стан її здоров`я, що двоє малолітніх дітей перебувають під опікою і виїхали з опікуном за кордон, соціальну характеристику, ставлення до вчиненого. Прийняв до уваги наявність пом`якшуючої покарання обставину та відсутність обставин, які його обтяжують, та призначив покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення винної та попередження вчинення нею нових злочинів, з урахуванням того, що дане кримінальне правопорушення було нею вчинене в період іспитового строку за попереднім вироком, за яким не відбута частина покарання становить п`ять років позбавлення волі.

Твердження сторони захисту про суворість призначеного покарання, не заслуговують на увагу, як безпідставні, адже всі обставини, які перераховані в апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та не можуть бути повторно враховані апеляційним судом.

Обвинуваченій ОСОБА_6 вже був наданий шанс на виправлення, вона мала можливість розпочати законослухняний спосіб життя, влаштуватись на роботу та займатись вихованням двох дітей, але таким своїм шансом вона не скористалася та вчинила нове кримінальне правопорушення, наслідком якого є призначення покарання за правилами ст. 71 КК України.

Більш того, саме врахування всіх тих обставин, про які вказують обвинувачена та її захисник, надали суду можливість для призначення покарання за тяжке кримінальне правопорушення в мінімальних межах, визначених санкцією ч. 3 ст. 185 КК України. При цьому, до призначеного покарання за цим вироком, суд приєднав лише два місяці не відбутого покарання за вироком від 27 грудня 2022 року, що повинен був виконати, додержуючись правил складання покарань за кількома вироками.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 липня 2023 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12