ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/3252/23
Провадження №1-кс/477/152/24
УХВАЛА

про скасування арешту майна

30 січня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000524 від 18 жовтня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2024 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області з клопотанням в межах кримінального провадження № 0000054 від 03 лютого 2023 року про скасування арешту майна в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08 грудня 2023 року у справі №477/3252/23 в частині, що стосується медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання вмотивовано тим, що 30 листопада 2023 року під час обшуку будівель і споруд за місцезнаходженням за місцем розташування КНП «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради за адресою: місто Миколаїв, вул. Миколаївська, 21, було виявлено та вилучено документи, які серед іншого стосуються відомостей про стан здоров`я малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на які ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08 грудня 2023 року накладено арешт.

У зв`язку з тим, що на даний час малолітня дитина потребує лікування, для чого у розпорядження лікарів необхідно надати оригінали медичних документів, що містяться у медичній картці, а у органу досудового розслідування було достатньо часу для проведення вивчення чи експертного дослідження вилученої медичної картки, вважає, що подальше утримання картки є порушенням конституційних прав і законних інтересів малолітньої дитини, тому просить повернути її володільцю.

У судове засідання ОСОБА_3 , будучи повідомленою про час та місце розгляду справи не з`явилася, подавши до суду заяву про розгляд клопотання про скасування арешту майна без її участі, просила клопотання задовольнити.

Слідчий, що здійснює досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 в судове засіданні по розгляду клопотання ОСОБА_3 не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, не заперечував проти задоволення клопотання.

Відповідно до положень частини другої статті 174 КПК України про час та місце розгляду клопотання про скасування арешту майна повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно. Чинними положеннями КПК України не передбачена обов`язкова участь зазначених осіб під час розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Враховуючи положення статті 174 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду клопотання про скасування арешту майна, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд клопотання за відсутності сторін, що не з`явилися у судове засідання.

Дослідивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Отже, у кримінальному провадженні майно перебуває під арештом до його скасування. При цьому, відповідно до частини першої статті 174 КПК України, суд вправі скасувати арешт тільки з підстав того, що арешт було накладено необґрунтовано або у подальшому у його застосуванні відпала потреба.

За змістом клопотання ОСОБА_3 , остання посилався на те, що у подальшому застосуванні арешту відпала потреба, а тому відповідно до засади диспозитивності, суд перевіряє наявність відповідної підстави.

Положення КПК України не визначає переліку обставин, за наявності яких потреба у застосуванні арешту майна, як засобу забезпечення кримінального провадження, припиняється. Однак логічне тлумачення відповідної норми, дає підстави зробити висновок, що вказане може мати місце у випадку, коли перестануть існувати підстави, з огляду на які було накладено арешт.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні надати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (стаття 132 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000524 від 18 жовтня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 191 КК України за фактом вчинення службовими особами за попередньою змовою між собою розтрати чужого майна, шляхом зловживання службовими особами своїм службовим становищем, що вчинено в умовах воєнного стану.

30 листопада 2023 року, у межах вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 листопада 2023 року, проведено обшук житлових та нежитлових об`єктів, господарських приміщень, споруд, земельних ділянок за місцем розташування КНП «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради, що розташована за адресою: місто Миколаїв, вул. Миколаївська, 21 під час якого, було виявлено та вилучено документи згідно переліку.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08 грудня 2023 року (провадження №1-кс/47781231/23) задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на майно, вилучене 30 листопада 2023 року під час обшуку за місцем розташування КНП «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради, зокрема, медичну картку стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , №6056, на 33 арк.

Постановляючи ухвалу про накладення арешту на майно, зокрема, на медичну картку стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , №6056, на 33 арк., слідчий суддя керувався вимогами статей 170-173КПК України та дійшов висновку про наявність достатніх даних, які вказують на обґрунтованість доводів органу досудового розслідування про накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Крім того, слідчим суддею враховано, що вилучена медична документація визнана речовим доказом у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим та відповідно до положень частини другої та третьої статті 100 КПК України, як речовий доказ, має бути оглянута фахівцем, сфотографована або скопійована, докладно описана, після чого в разі мінування потреби повернута власнику.

Тобто, метою застосування арешту зазначеної медичної документації, згідно з пунктом 1 частини другої статті 171 КПК України, є забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини 2 та 9 статті 100 КПК України речовий доказ зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ, зобов`язана зберігати його у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Питання про долю речових доказів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із ст.ст.171-174 цього Кодексу.

Документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд може видати копії цього документа, за необхідності-його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії (частина третя статті 100 КПК України).

В межах розгляду даного клопотання встановлено, що на даний час досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває. Під час обшуку було здійснено вилучення значного масиву медичної документації, яка у сукупності має доказове значення для кримінального провадження.

У свою чергу слідчим суддею не встановлено обставин, за яких орган досудового розслідування не може забезпечити мети, задля якої було вилучено відповідну документацію, з подальшим накладенням арешту на ці документи, у порядку передбаченому частиною 3 статті 100 КПК України, шляхом долучення до матеріалів провадження копії відповідного документу.

Підстав вважати, що медична картка стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , №6056, на 33 арк. містить документи, які під час досудового розслідування можуть бути об`єктами експертного дослідження, з огляду на характер вчинених кримінально-караних дій, слідчим суддею не встановлено.

За змістом консультативного висновку від 06 листопада 2023 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має вроджені хвороби органів слуху та потребує лікування, що у свою чергу вимагає надання медичних документів малолітнього з часу його народження.

У даному, конкретному випадку застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт медичної документації малолітнього ОСОБА_4 не відповідає критерію розумності, співмірності та завданням кримінального провадження, а потреби досудового розслідування не можуть виправдовувати такий ступінь втручання у права та свободи осіб, оскільки процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для досягнення негативних цілей.

Відповідно до частини п`ятої статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи те, що арештоване майно має статус речового доказу у цьому кримінальному провадженні, однак збереження його оригіналу при матеріалах кримінального провадження не відповідає суспільним інтересам за вказаних вище обставин, слідча суддя дійшов висновку про наявність для скасування арешту майна.

Керуючись статтями 2, 7, 174, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08 грудня 2023 року у справі №477/3252/23 (провадження №1-кс/47781231/23) в частині, що стосується медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 №6056, на 33 арк.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_6